Справа №592/6201/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Литовченко Номер
провадження 22-ц/788/1628/14 Суддя-доповідач -
Собина Ольга. Іванівна. Категорія - 46
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Таран С. А.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 30 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до місцевого суду з
вищезазначеним позовом та свої позовні
вимоги обґрунтовував тим, що йому на
праві власності належить
домоволодіння, розташоване в м.Суми, по
вул.Будівельників, 9. У вказаному
будинку зареєстрований він та його син
ОСОБА_3, 1990 року народження - відповідач
у справі. Вироком Ковпаківського
районного суду м.Суми від 16 травня 2013 р.,
який набрав законної сили 13.08.2013 р.,
відповідач був засуджений до покарання
у вигляді позбавлення волі на строк 3
роки 2 місяці. Протягом останніх 5-ти
років, ще до засудження відповідача, у
них склались неприязні стосунки
внаслідок неправомірної поведінки
останнього і фактично вони припинили
підтримувати родинні відносини та
проживання однією сім'єю. З лютого 2012 р.,
після відбуття покарання в місцях
позбавлення волі за попереднім
вироком, син не повернувся до місця
своєї постійної реєстрації, тобто в
спірний будинок, і з вказаного часу в
ньому не проживав без поважних причин.
Хоча відповідач і зареєстрований в
будинку, але позивач сам весь час
вимушений сплачувати комунальні
послуги за водопостачання, опалення,
вивіз сміття. У нього немає ніяких
доходів, непрацюючий, будинок не може
підтримувати в належному стані, він
руйнується. За несплату витрат за
комунальні послуги накопичилась
велика сума заборгованості, яку
позивач не має можливості сплатити,
тому необхідно будинок продати.
Просить постановити рішення, яким
визнати відповідача таким, що втратив
право користування належним позивачу
на праві власності будинком АДРЕСА_1, як
особу, яка більше року без поважних
причин не проживала в будинку.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 30 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповноту з'ясованих
обставин, що мають значення для справи,
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі та
визнати відповідача таким, що втратив
право на користування житловим
будинком.

В доводах апеляційної скарги позивач
зазначає, що факт постійної
відсутності без поважних причин
відповідача в належному йому на праві
власності будинку з грудня 2011 року
підтверджується довідкою про
засудження останнього та поясненнями
свідка ОСОБА_4 Також зазначає, що
місцевий суд не задовольнив його
клопотання про виклик до суду свідка
ОСОБА_5, який міг підтвердити факт
постійної відсутності відповідача без
поважних причин в житловому будинку. В
той же час, суд критично поставився до
пояснень свідка ОСОБА_4, вважаючи її
зацікавленою особою. Позивач вказує, що
відповідач без поважних причин не
проживає в зазначеному житловому
будинку більше року, тим самим створює
йому перешкоди у розпорядженні
належним йому майном та значно
обмежує його законні права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апелянта, пояснення свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вивчивши матеріали
цивільної справи та матеріали
кримінальної справи № 1806/10546/12 і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав:

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних і
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог щодо відсутності
ОСОБА_3 без поважних причин понад один
рік у будинку, а тому відповідач не може
вважатися таким, що втратив право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає за необхідне
погодитись з висновками місцевого суду
з таких підстав:

Місцевим судом встановлено та з
матеріалів цивільної справи
вбачається, що позивач ОСОБА_2 є
власником домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на спадкове майно від 03.12.2007 року та
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 12 липня 2004 року (а.с. 4-5, 9-10).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином позивача
ОСОБА_2 і як член сім'ї власника
зареєстрований в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1 з 22.01.2002 року (а.с. 6, 12).

ОСОБА_3 неодноразово судимий і за
вироком Ковпаківського районного суду
м.Суми від 01.07.2008 року відбував
покарання з13.03.2008 року і постановою
суду був умовно-достроково звільнений
14.12.2011 року, що підтверджується
довідкою про звільнення від 14.12.2011 року
(а.с.55).

Після відбуття покарання, відповідач
повернувся до місця свого проживання
за адресою АДРЕСА_1 і дана обставина
підтверджується протоколом його
допиту в якості підозрюваного від
22.06.2012 року з якого вбачається, що він
після звільнення з місць позбавлення
волі мешкав разом з батьком за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.51-54).

Факт постійного проживання
відповідача ОСОБА_3 у будинку належному
на праві власності ОСОБА_2
підтверджується також і показами
самого позивача даними ним в якості
свідка 29.06.2012 року під час
розслідування кримінальної справи, в
яких він стверджував, що у даному
будинку він мешкає разом із сином і
саме в підвалі, що розташований на
земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1
відповідач разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8
незаконно утримували потерпілого
ОСОБА_9(а.с.58-59).

Постійне проживання відповідача у
будинку належному на праві власності
позивачеві також підтверджується і
його характеристиками з місця
проживання даними головою
квартального комітету та дільничним
інспектором (а.с.56-57).

Відповідач ОСОБА_3 засуджений вироком
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 16 травня 2013 року, який набрав
законної сили 13 серпня 2013 року за ч. 2 ст.
355, 146 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 роки 2 місяці. Строк відбування
покарання обчислюється з 31.01.2013 року
(а.с.6).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" питання про
зняття з реєстрації колишніх членів
сім'ї власника будинку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
втрату ними права користування жилим
приміщенням, яке регулюється нормами
житлового і цивільного кодексів.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено,
що член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно із частиною 4 статті 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Рішення місцевого суду про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2 відповідає
нормам вказаного закону, зібраним у
справі доказам, оскільки доведено, що
відповідач постійно проживав за місцем
своєї реєстрації у належному позивачу
на праві власності будинку в період з
14.12.2011 року по 30.01.2013 року, а відсутність
останнього за місцем реєстрації з
31.01.2013 року викликана через поважну
причину, оскільки він постановою суду
був узятий під варту і згідно вироку
суду на даний час відбуває покарання,
пов'язане з позбавленням волі за
адресою: 64262 Харківська область,
Балакліївський р-н, с.Жовтневе-1, ВК-17.

Колегія суддів не може взяти до уваги о
покази свідка ОСОБА_5 про те, що він лише
зрідка бачив сина позивача та свідка
ОСОБА_6 про те, що він жодного разу не
бачив останнього у будинку, оскільки
дані свідки лише періодично
перебували у будинку позивача, не
цікавились місцем проживання сина
відповідача і їх покази суперечать
показам самого позивача даних ним в
якості свідка під час розслідування
кримінальної справи відносно його
сина.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, яким у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені та їм дана
належна оцінка, порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута в межах
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, тому апеляційний
суд приходить до висновку, що рішення
суду є законним і обґрунтованим, і його
слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 30 липня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -