Справа № 344/3223/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1786/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів Пнівчук
О.В., Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: відповідача
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
04 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 04.07.2014 року позовну заяву
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірванню шлюбу
залишено без розгляду.

Вважаючи зазначену ухвалу незаконною,
представник ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на те, що суд
допустив порушення вимог
процесуального права, не взявши до
уваги той факт, що позивачем двічі
подавалось клопотання про розгляд
справи у його відсутності у зв'язку з
перебуванням за межами України, а тому
необґрунтовано залишив його позов без
розгляду у зв'язку з повторною неявкою
в судове засідання.

Так, позивач звернувся з позовом про
розірвання шлюбу і одночасно подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, попередивши про
направлення всіх процесуальних
документів його представнику згідно
доручення.

Апелянт вказує, що процесуальним
законодавством не передбачено
заборони щодо участі у цивільній
справі для захисту прав, свобод та
інтересів сторони представника та не
передбачено відповідальності за
неявку в судове засідання. Крім того
відповідно до норм Сімейного кодексу
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини, примушування до
припинення шлюбних відносин чи до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканність.

Спір з відповідачем щодо утримання і
виховання спільного сина немає,
оскільки він досяг повноліття,
подружжя не проживає разом 16 років, а
позивач перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з іншою жінкою 8 років. Таким
чином, підстави для збереження сім'ї
відсутні.

За наведених доводів просить
оскаржувану ухвалу скасувати а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення відповідача,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду позовну заяву,
суд першої інстанції, виходив із того,
що належним чином повідомлений
позивач, явка якого в судове засідання
визнана обов'язковою, без поважних
причин повторно не з'явився в судове
засідання.

Проте, до такого висновку суд дійшов з
порушенням норм процесуального права.

Як встановлено колегією суддів на
розгляді в суді першої інстанції
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
З матеріалів справи вбачається, що
позивач двічі звертався з клопотанням
про розгляд справи за його відсутності,
підтримуючи позов та прохаючи його
задовольнити (а.с. 8, 37-38). Поважність
причин неявки в судове засідання
обґрунтовував перебуванням за межами
України в США.

З журналів судового засідання
вбачається, що в судові засідання
з'являвся представник ОСОБА_4 згідно
довіреності.

Ухвалою судді від 10.04.2014 року
відкладено розгляд справи та визнано
явку позивача обов'язковою. Ухвалою від
23.05.2014 року розгляд справи відкладений,
а явку позивача повторно визнано
обов'язковою.

За наслідками повторного нез'явлення
позивача в судове засідання позовна
заява ОСОБА_4 залишена без розгляду.

Зважаючи на особистісний характер
сімейних правовідносин та положення ч.
2 ст. 238 ЦК України ( щодо вчинення
правочинів, які мають виключно
особистий характер), колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано викликав
позивача для особистих пояснень, а
відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 169 ЦПК
України відкладав - розгляд справи

Проте, постановляючи оскаржувану
ухвалу суд не врахував, що визнання
судом обов'язковою явку позивача в
судове засідання є підставою для
відкладення розгляду справи, а не
залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з положеннями ст.ст. 169 ч.3, 207 ч.1
п.3 ЦПК України суд постановляє ухвалу
про залишення заяви без розгляду, коли
належним чином повідомлений позивач
повторно не з'явився в судове
засідання, якщо від нього не надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Тобто, умовами для вчинення цієї
процесуальної дії є належність
повідомлення позивача про час і місце
судового розгляду справи (виклик до
суду в порядку, передбаченому ст.ст. 74-76
ЦПК України), повторність неявки та
відсутність заяви позивача про розгляд
справи за його відсутності.

За правилами ст. 158 ч.2 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі, має право
заявити клопотання про розгляд справи
за її відсутності.

Залишення позовної заяви без розгляду
через повторну неявку зобов'язаного до
особистих пояснень позивача за
наявності заяви про розгляд справи за
його відсутності процесуальним
законом не передбачено.

За таких обставин, з врахуванням заяви
позивача про розгляд справи у його
відсутності та участі в судовому
засіданні його представника в порядку
ст.27 ЦПК України, суд першої інстанції
не мав підстав для залишення позову без
розгляду

Судова колегія приходить до висновку,
що ухвала постановлена з порушенням
норм процесуального права, тому
підлягає скасуванню з направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307,311,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 04 липня 2014 року скасувати, а
справу направити суду першої інстанції
для розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський