Провадження № 2/712/1855/14
Справа № 712/7530/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
- ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі -
ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» до Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції, Придніпровського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції, треті особи: Публічне
акціонерне товариства Комерційний
банк «Надра», Публічне акціонерне
товариство «ВіЕйБі Банк» про
звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача звільнення майна з під
арешту, посилаючись на те, що 15 червня
2007 та 19 липня 2007 між ОСОБА_1 та АКІБ
«УкрСиббанк» укладено кредитні
договори № 0 та № 0. З метою
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань позичальника між Банком та
ОСОБА_1 були укладено договори іпотек №
57024 від 15 червня 2007 та № 59297 від 19 липня
2007 року.

Згідно п. 1.1 Договорів іпотек ОСОБА_1
передав в іпотеку Банку наступне
нерухоме майно: квартири за адресою
АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2.

13 лютого 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» та
ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір
факторингу № 2 щодо відступлення прав
вимоги за кредитними договорами та
Договір про відступлення прав за
іпотечними договорами, згідно яких
позивач набув право, право вимоги за
кредитними договорами № 0 від
15.06.20017, № 0 від 19 липня 2007 року та
відповідними іпотечними договорами №
57024 та № 59297.

16 квітня 2014 між позивачем та ОСОБА_1
було укладено договори про припинення
зобов'язання переданням відступного №
0/732402 та №0/732403, згідно
відповідно до яких позивачу було
надано згоду на добровільну реалізацію
предметів іпотек. На виконання умов
даних договорів ОСОБА_1 16 квітня 2014
оформив довіреність на представника
Позивача щодо здійснення відчуження, а
саме продажу від його імені належне
йому майно: квартиру АДРЕСА_1 та
квартиру АДРЕСА_2.

При підготовці дій з реалізації
вищевказаних квартир позивачу стало
відомо про наявність на них арештів,
накладених Центральним та
Придніпровським відділами державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції.

На момент укладання Договорів іпотек №
57024 від 15 червня 2007 року та № 59297 від 19
липня 2007 року не існувало жодних інших
зареєстрованих обтяжень відносно
предметів іпотек.

Договір іпотеки був укладений та
зареєстрований в Державному реєстрі
значно раніше ніж відповідачем
постанов про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Наявність арештів накладених
постановами державного виконавця
заважає позивачу, як

пріоритетному обтяжувачу, реалізувати
своє право на першочергове задоволення
своїх вимог шляхом звернення стягнення
на предмети іпотек, що і стало
підставою для звернення з даним
позовом до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник Придніпровського відділу
державної виконавчої служи
Черкаського міського управління
юстиції в судовому засідання поклалась
на розсуд суду.

Представник Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції до судового засідання не
з'явилась, направила заяву про розгляд
справи у її відсутність.

Представники третіх осіб: ПАТ КБ
«Надра» та ПАТ «ВіЕйБі Банк» до
судового засідання не з'явились,
причини неявки суду не повідомили, про
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини які
регулюються нормами
цивільно-процесуального законодавства
та Законом України «Про виконавче
провадження».

Як встановлено в судовому засіданні, 15
червня 2007 та 19 липня 2007 між ОСОБА_1 та
АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитні
договори № 0 та № 0. З метою
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань позичальника між Банком та
ОСОБА_1 були укладено договори іпотек №
57024 від 15 червня 2007 та № 59297 від 19 липня
2007 року.

Згідно п. 1.1 Договорів іпотек ОСОБА_1
передав в іпотеку Банку нерухоме майно:
квартири за адресою АДРЕСА_1, та
АДРЕСА_2.

13 лютого 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» та
ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір
факторингу № 2 щодо відступлення прав
вимоги за кредитними договорами та
Договір про відступлення прав за
іпотечними договорами, згідно яких
позивач набув право, право вимоги за
кредитними договорами № 0 від 15
червня 2007 року, № 0 від 19 липня 2007
року та відповідними іпотечними
договорами № 57024 та № 59297.

16 квітня 2014 між позивачем та ОСОБА_1
було укладено договори про припинення
зобов'язання переданням відступного №
0/732402 та №0/732403, відповідно до
яких позивачу було надано згоду на
добровільну реалізацію предметів
іпотек. На виконання умов даних
договорів ОСОБА_1 16 квітня 2014 року
оформив довіреність на представника
Позивача щодо здійснення відчуження, а
саме продажу від його імені належного
йому майна: квартиру АДРЕСА_1 та
квартиру АДРЕСА_2.

При підготовці дій з реалізації
вищевказаних квартир позивачу стало
відомо про наявність на них арештів,
накладених Центральним та
Придніпровським відділами державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції від 11
березня 2011 ВП 25233156 (при виконання
виконавчого листа № 2-4930 на користь АТ
«УкрСиббанк») було накладено арешт на
квартиру в АДРЕСА_1.

Постановою про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції від 29.
серпня 2011 року за № ВП 28578256, при
виконання виконавчого листа № 2-3705 на
користь ПАТ КБ «Надра», було накладено
арешт на все майно, що належить ОСОБА_1

Постановою про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції від 28
жовтня 2011 року за № ВП 25233156, при
виконанні виконавчого листа № 2-4930 на
користь АТ «УкрСиббанк», було
накладено арешт на квартиру в АДРЕСА_2.

Постановою про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції від 08
лютого 2012 року за ВП 28578256, при виконанні
виконавчого листа № 2-3705 на користь ВАТ
КБ «Надра», було накладено арешт та
заборонено здійснювати відчуження на
квартиру в АДРЕСА_1.

Постановою про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
Центрального

відділу ДВС Черкаського міського
управління юстиції від 08 лютого 2012 року
за ВП 28578256, при виконанні виконавчого
листа № 2-3705 на користь ВАТ КБ «Надра»,
було накладено арешт та заборонено
здійснювати відчуження на квартиру в
АДРЕСА_4.

Постановою про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції від 05
травня 2012 року за № ВП 32006147, при
виконанні виконавчого листа № 2-4480 на
користь ПАТ «ВіЕйБі Банк», накладено
арешт на все майно.

Таким, чином на момент укладання
Договорів іпотек № 57024 від 15 червня 2007
року та № 59297 від 19 липня 2007 року у не
існувало жодних інших зареєстрованих
обтяжень відносно предметів іпотек, а
саме квартири АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3.

Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» пріоритет
зареєстрованих обтяжень визначається
у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

Отже, державна виконавча служба не
мають правових підстав для звернення
стягнення на заставлене майно, а саме
на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче
провадження», особа яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Оскільки Договори іпотек були укладені
та зареєстровані в Державному реєстрі
значно раніше ніж винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 11
березня 2011 року ВП 25233156, від 29 серпня 2011
року по ВП 28578256, від 28 жовтня 2011 року ВП
25233156, від 08 лютого 2012 року по ВП 28578256,
від 23 лютого 2012 року по ВП 21989833 (по двом
предметам іпотек), від 05 квітня 2012 року
по ВП 32006147, а тому позивач вважається
пріоритетним обтяжувачем.

Як видно з постанов Відповідача 1 та
Відповідача 2 про накладення арешту
виконавчі документи, на підставі яких
відкрито виконавчі провадження
набрали чинності після виникнення у
Банка права застави. Таким чином,
Відповідачем 1 та Відповідачем 2 не
враховано факт виникнення у Банка
права іпотеки до винесення судом
рішень про стягнення з боржника коштів.

Наявність арештів предмета іпотек
заважає Банку, як пріоритетному
обтяжувачу, реалізувати своє право на
першочергове задоволення своїх вимог
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у спосіб, обраний ним на
власний розсуд, виходячи із діючого
законодавства України та умов
кредитного договору.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів та якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК
України, захист прав Банка необхідно
вчинити шляхом припинення дії, яка
порушує право та відновлення
становища, яке існувало до порушення,
тобто звільнити заставне майно банку з
під арешту.

У відповідності до п.17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» від 26.12.2003 р.
№ 14 дії державного виконавця, пов'язані
з реалізацією арештованого майна, є
підставою для виникнення цивільних
прав та обов'язків. До таких
правовідносин мають застосовуватись
загальні положення про захист
цивільних прав шляхом пред'явлення
позову, оскільки Банк не є стороною та
учасником виконавчого провадження в
порядку вимог ст.11, 16 Цивільного
кодексу України має повне право
звернутись в порядку позовного
провадження до суду.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 серпня 1976
року № 6 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису» за
правилами, встановленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються як на праві
власності на описане майно, так і на
праві володіння ним і відповідачами в
справі суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є цілком обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 54, 60 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 16 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Скасувати постанови державного
виконавця від 11 березня 2011 року по ВП
25233156 від 11 березня 2011 року про
накладення арешту на квартиру за
адресою АДРЕСА_1, та від 28 жовтня 2011 року
по ВП 25233156 про накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_2, які належать
боржнику ОСОБА_1, в решті постанову
залишити без змін.

Скасувати постанови державного
виконавця від 29 серпня 2011 року по ВП
№28578256, від 08 лютого 2012 року по ВП 28578256,
від 08 лютого 2012 року по ВП 28578256, від 05
квітня 2012 року в частині накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_2, та квартири
АДРЕСА_1, яка належать на праві
власності ОСОБА_1, в решті постанови
залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: