Справа № 523/1458/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Суворовський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова
О.С.

при секретарі Лапчинській
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі в залі суду № 18
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
фізичної особи підприємця ОСОБА_2,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
Українське-канадське підприємство
«Росанпак», третя особа товариство з
обмеженою відповідальністю «Нова
Пошта» про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди в порядку захисту
прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому
було зазначено, що позивач здійснила
замовлення на купівлю дитячої коляски
«КонкоруФюжен» через інтернет-магазин
дитячих товарів «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
(електронна адреса сайту ІНФОРМАЦІЯ_3)
та 06.07.20013р. у відділенні Одеської філії
TOB «Нова Пошта» замовлений товар було
отримано позивачкою, одразу відправила
кошти за отриману коляску, в розмірі 5 555
грн., одержувачем вказавши
представника ФОП ОСОБА_2 За послугу
поштового пересилання грошей позивач
сплатила Одеської філії TOB «Нова Пошта»
суму в розмірі 144,00 грн. Після того, як
товар було розпаковано та зібрано
позивачка виявила безліч недоліків,
відсутність документів і гарантійного
талону на коляску, що зробило товар не
придатним для експлуатації.

Тому 08.07.2013р. позивач відправила дану
коляску назад відповідачам разом із
заявою в котрій просила задовольнити
вимоги про повернення грошових коштів,
але відповідач телефоном повідомив, що
недоліки товару ним усунуті, несправні
деталі замінені, та що коляска знов
надіслана позивачу. Так як 13.07.2013р. при
перевірці надісланої коляски
виявилось, що недоліки товару усунуті
не були, несправні деталі замінені не
були, про що був складений Акт огляду
вантажу/відмови від вантажу, після чого
товар було повернено відправнику та
позивач письмовою заявою повідомила
відповідачів про не прийняття товару,
його повернення та вимогу про
повернення сплачених за товар коштів.

Так як відповідачі ухиляються від
виконання своїх обов'язків, позивач в
позовній заяві просила стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«РосанПак», та фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, як солідарних
боржників на свою користь збитки в
розмірі 5 699 грн., що складаються з
вартості поверненого відповідачам
товару в розмірі 5 555 грн., витрачених
коштів за послуги пересилання грошей в
розмірі 144,00 грн.; також позивач просила
стягнути з відповідачів як солідарних
боржників на свою користь
відшкодування моральної шкоди в сумі 3
000 грн.

В судовому засіданні позивач та її
представник вимоги позову підтримали
та просили його задовольнити в повному
обсязі, вважаючи посилання відповідача
ТзОВ СП «РосанПак» на те, що цей
відповідач не займається збутом
предметів широкого вжитку таким, що
суперечить відомостям щодо основних
видів діяльності підприємства та
обставині отримання відповідачем
грошей за придбаний товар.

Представник ТзОВ СП «РосанПак» та
відповідач ФОП ОСОБА_2 до суду не
з'явились, повідомлялись про час та
місце розгляду справи належним чином
та своєчасно, причини неявки суду
повідомлені не були.

ТзОВ СП «РосанПак» звернулось до суду з
заявою про непричетність до спірних
правовідносин, вказуючи, що не
займається збутом предметів широкого
вжитку, має іншу юридичну адресу а
ОСОБА_2 ніколи з ТзОВ СП «РосанПак» не
працювала і не має жодного
підприємства, а тому відповідач
доходить до висновку про наявність
помилки при заповненні
товарно-транспортної накладної.

Представник третьої особи в судовому
засіданні після ознайомлення з
наданими доказами підтвердив факт
отримання ТзОВ СП «РосанПак» грошей за
товар, пояснивши, що від ТзОВ СП
«РосанПак» ФОП ОСОБА_2 могла отримати
вказані гроші за цього відповідача
лише за умови наявності відповідної
довіреності, копію якої третя особа
надати не має можливість через
нетривалий термін зберігання ТОВ «Нова
Пошта» такої інформації.

Вислухавши пояснення представників
позивача та її представника,
представника третьої особи сторін,
допитавши свідків, дослідивши надані
докази, вивчивши матеріли справи, суд
встановив наступне.

06.07.20013р. у відділенні Одеської філії TOB
«Нова Пошта» в м.Одесі ОСОБА_1 отримала
від ТзОВ СП «РосанПак» за
товарно-транспортною накладною №
7509 дитячий товар, вартістю 5 555
грн., сплатила вказані гроші за
декларацією на пересилання поштових
відправлень № 8 представнику ТзОВ
СП «РосанПак» ОСОБА_2, вартість
переказу склала 144 грн. (а.с .7-8).

Але у зв'язку з тим, що отримана дитяча
коляска, після розпакування та
зібрання товару мала недоліки, а саме
на чохлі для ніжок була розірвана
резинка; при складанні коляски
фіксатор не працював; паски безпеки не
застібувались та не відстібувались;
переднє ліве колесо коляски при русі
майже не проверталось, що ускладнювало
весь рух коляски; упаковка, в котрій
прибув товар не була фірмовою, не мала
товарного вигляду та частково була
розірвана; жодних документів і
гарантійного талону на коляску не було
додано. Вказана обставина
підтверджується поясненнями свідка
ОСОБА_4

08.07.2013р. позивач відправила дану
коляску ТзОВ СП «РосанПак» (контактна
особа одержувача ОСОБА_2) разом із
заявою в котрій просила задовольнити
вимоги про повернення грошових коштів
(а.с. 7, 10).

13.07.2013р. ОСОБА_1 відмовилась коляску
отримувати через те, що товар був
бракований, що підтверджується
відповідним бланком огляду вантажу
(а.с. 9) а також поясненнями свідка
ОСОБА_5

Таким чином судом встановлено, що
позивач сплатила за товар гроші ТзОВ СП
«РосанПак», товар не влаштував
позивача, так як був неякісний, та
дитяча коляска була повернута
відправнику.

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками та
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності регулюються Законом України
"Про захист прав споживачів" (далі -
Закон). Цим Законом установлено права
споживачів, а також визначено механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону споживач -
це фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних із підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника.

У статтях 60, 61 ЦПК встановлені правила
звільнення сторони від доказування та
розподілу доказування між сторонами.

Згідно з положенням, передбаченим ст. 60
ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
установлених ст. 61 цього Кодексу.

Указане правило діє, якщо в нормах
матеріального права немає вказівки про
перерозподіл обов'язків доказування.

Разом з тим при вирішенні спорів про
захист прав споживачів тягар
доказування обставин, які звільняють
від відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язання, в
тому числі й за спричинену шкоду,
лежить на продавцеві (виготівникові).

Законодавець у ст. 8 Закону розмежував
товари неналежної якості на такі
категорії: товари, що мають недоліки;
товари, що мають істотні недоліки;
фальсифіковані товари.

Відповідно до визначення термінів у ст.
1 Закону недолік - це будь-яка
невідповідність продукції вимогам
нормативно-правових актів і
нормативних документів, умовам
договорів або вимогам, що
пред'являються до неї, а також
інформації про продукцію, наданій
виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо через недолік неможливе чи
недопустиме використання товару
відповідно до його цільового
призначення, виник він із вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення був виявлений знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з таких
ознак: взагалі не може бути усунутий;
його усунення потребує понад 14
календарних днів; робить товар суттєво
іншим, ніж передбачено договором - то це
істотний недолік товару.

Істотні недоліки, що виникли з вини
виробника (продавця, виконавця), чи
фальсифікований товар у разі
виникнення потреби у визначенні
причини втрати якості товару,
гарантійний термін якого не
вичерпався, підтверджуються висновком
експертизи, яку продавець відповідно
до п. 13 Порядку гарантійного ремонту
(обслуговування) або гарантійної
заміни технічно складних побутових
товарів, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 11
квітня 2002 р. № 506 "Про затвердження
Порядку гарантійного ремонту
(обслуговування) або гарантійної
заміни технічно складних побутових
товарів", зобов'язаний організувати у
триденний термін із дня одержання
письмової заяви від споживача.

Разом з тим після одержання товару
відповідач ТзОВ СП «РосанПак» такої
експертизи не провів, а оскільки товар
у позивача відсутній, тому проведення
експертизи за відповідним клопотанням
сторони є також неможливим.

У разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач,
відповідно до положень ст. 8 Закону, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

На підставі викладеного та п.5 ч.1 ст. 4
Закону суд дійшов до висновку про те, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню в частині стягнення з ТзОВ
СП «РосанПак» суми попередньої оплати 5
555 грн., шкоди сумі 144 грн.

Судом не приймаються до уваги
посилання ТзОВ СП «РосанПак» про те, що
жодного підприємство до спірних
правовідносин не має, як такі, що
спростовані під час розгляду справи.
Крім того суд звертає увагу, що
відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців до видів
діяльності цього відповідача
відноситься «Діяльність посередників
у торгівлі товарами широкого
асортименту».

Не можуть бути задоволені вимоги до ФОП
ОСОБА_2, оскільки позивачем не доведено
судом не встановлено її участі як
фізичної особи підприємця у спірних
правовідносинах.

Стосовно вимог про відшкодування
моральної шкоди суд виходить з
наступного.

Пленум Верховного Суду України в п. 2
постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. №
4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (із змінами, внесеними згідно з
постановами Пленуму від 25 травня 2001 р.
№ 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав
роз'яснення, що спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, коли право на
відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції або випливає з її положень,
або закріплене законодавством, яке
встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-XII (в редакції
до внесення змін Законом від 19 травня
2011 р. № 3390-VI "Про відповідальність за
шкоду, завдану внаслідок дефекту в
продукції") було розділено підстави
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Так, у разі заподіяння
споживачу шкоди (збитків) дефектною чи
фальсифікованою продукцією або
продукцією неналежної якості, він мав
право лише на відшкодування майнової
шкоди (збитків). А в разі заподіяння
шкоди небезпечною для життя і здоров'я
людей продукцією споживач мав право на
відшкодування як майнової, так і
моральної (немайнової) шкоди у
випадках, передбачених законодавством.

Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4
Закону № 1023-XII споживачі мають право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону.

У ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди
визначено як завдані внаслідок дефекту
в продукції каліцтво, інше ушкодження
здоров'я або смерть особи, пошкодження
або знищення будь-якого об'єкта права
власності, за винятком самої продукції,
що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції
Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну
покупця, та шкода, завдана каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю у
зв'язку з придбанням товару, що має
недоліки, відшкодовується відповідно
до положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої
внаслідок недоліків товарів, робіт
(послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК.

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку, що у спорах про захист
прав споживачів чинне цивільне
законодавство передбачає
відшкодування моральної шкоди у тих
випадках, якщо шкода завдана майну
споживача або завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Вказана позиція викладена у витягу з
аналізу судової практики з розгляду
цивільних справ про захист прав
споживачів за 2009-2012р.р.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з ТзОВ
СП «РосанПак» на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в сумі
121,80 грн. пропорційно частині
задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215,
218, 293 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
Українське-канадське підприємство
«Росанпак» ідентифікаційний код
юридичної особи-22412950, на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1. суму попередньої оплати 5
555 грн., шкоди сумі 144 грн., а всього
стягнути 5 699 грн.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
Українське-канадське підприємство
«Росанпак» на користь держави судовий
збір в сумі 121,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Суворовський
районний суд м.Одеси. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя