Справа № 755/2511/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
борговими розписками,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою посилаючись на те, що
відповідач взяв у ОСОБА_3 в борг грошові
суми, про відповідачем власноруч було
складено три розписки. Відповідно, по
першій розписці від 07.02.2012 року
відповідач отримав у нього (ОСОБА_3) у
травні 2008 року 8 000,00 грн., та
зобов'язався повернути ці кошти та пеню
в розмірі 3 000,00 грн. в термін до 10.03.2012
року. Відповідно, по другій розписці
від 07.02.2012 року відповідач отримав від
нього (ОСОБА_3) у червні 2010 року 8 000,00
грн., та зобов'язався повернути 8 000,00
грн. та пеню в розмірі 3 000,00 грн. в термін
до 31.05.2012 року. Відповідно, по третій
розписці від 07.02.2012 року відповідач
отримав від нього (ОСОБА_3) 16 000,00 грн. на
проведення підприємницької діяльності
у 2011 році, та зобов'язався повернути 16
000,00 грн. 25.04.2012 року. Загальна сума
заборгованості відповідача з
урахуванням 3 % річних становить 39 688,54
грн. Зобов'язання про повернення коштів
за розписками відповідачем виконані не
були. Відповідач від добровільного
виконання своїх зобов'язань
ухиляється. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Спадкоємцем всього майна та
зобов'язань є він (позивач) - син
(спадкова справа № 404/2012 П'ята Київська
державна нотаріальна контора).

В судовому засіданні представник
позивача підтримав усі обставини
викладені в позовній заяві, позовні
вимоги, просив їх задовольнити.
Зазначив, що сума боргу це кошти по
трьом розпискам та 3 % річних.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, зазначив, що ніяких коштів
він у ОСОБА_3 він не брав, розписки не
писав. Не заперечував того, що прізвище
на розписках та підписи його.
Підтвердив, що позивача та його батька
він знає. Зазначив, що у нього тяжкий
матеріальний стан, він пенсіонер,
коштів не має. Вирішення спору залишив
на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково.

В суді встановлено, що відповідно до
розписки від 07.02.2012 року (а.с. 5)
відповідач отримав від ОСОБА_3 у травні
2008 року 8 000,00 грн., та зобов'язався
повернути ці кошти та пеню в розмірі 3
200,00 грн. в термін до 10.03.2012 року.

Відповідно до розписки від 07.02.2012 року
(а.с. 6) відповідач отримав від ОСОБА_3 у
червні 2010 року 8 000,00 грн., та
зобов'язався повернути 8 000,00 грн. та
пеню в розмірі 3 200,00 грн. в термін до
31.05.2012 року.

Відповідно до розписки від 07.02.2012 року
(а.с. 7) відповідач отримав від ОСОБА_3 16
000,00 грн. на проведення підприємницької
діяльності у 2011 році, та зобов'язався
повернути 16 000,00 грн. до 25.04.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем
ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом є його син - ОСОБА_1 -
позивач по справі.

Згідно розписок кошти відповідач
ОСОБА_3 не повернув.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та у встановлені договором
строки. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
пред'явлена розписка позичальника або
інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.
Підтверджувати факт укладення
договору позики, тобто факт передачі
грошей та строк їх повернення або
пред'явлення вимоги до повернення,
можуть боргові документи - розписка,
акт передання та прийняття, розрахунок
- фактура тощо.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Заперечення сторони відповідача суд не
приймає до уваги, оскільки вони є
безпідставними, необґрунтованими та
недоведеними.

Оскільки позичальник взяті на себе
зобов'язання не виконав, у встановлені
строки борги не повернув, вимога щодо
стягнення з нього коштів в розмірі 32
000,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмірне
встановлений договором або законом.
Індекс інфляції розраховується
Державним комітетом статистики, він
визначає рівень знецінення
національної грошової одиниці, тобто
зменшення купівельної спроможності
гривні.

Період нарахування трьох відсотків
річних - березень 2012 року по січень 2014
року, і становить 1 688,54 грн. Враховуючи
вимоги законодавства України, позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

З приводу стягнення пені в розмірі 6 000,00
грн., про що вказано в розписках, суд
дійшов висновку про відмову в цій
частині позовних вимог, оскільки,
стороною позивача не зазначено в
результаті чого виникла дана пеня, та
за який період, та чим вона передбачена.

Оскільки позичальник взяті на себе
зобов'язання не виконав, у встановлений
строк борг не повернув, вимога щодо
стягнення з нього коштів в розмірі 33
688,54 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони всі
судові витрати. По даній справі
позивачем було сплачено судовий збір -
396,89 грн., оскільки, позов задоволено
частково, сума судового збору, яка має
бути стягнута з відповідача становить
368,89 грн.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625,
1047-1049, 1218 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218,
223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за борговими розписками -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36 688
грн. 54 коп. та судові витрати - 366 рн. 89
коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: