Справа № 6-646/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко
О.Б.

при секретарі - Войцеховській
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві Махової
Д.А., стягувач: Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
банк «Київ», про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України керівника
боржника - Приватного акціонерного
товариства «Київська
фасувально-картонажна фабрика» без
вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник 21.07.2014 року звернувся з
поданням, в якому просив тимчасово
обмежити керівнику Приватного
акціонерного товариства «Київська
фасувально-картонажна фабрика» -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованому
за адресою: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1, право
виїзду за межі України до повного
виконання наказу господарського суду
м. Києва від 22.07.2013 року по справі 910/2422/13
про стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Київська
фасувально-картонажна фабрика» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» боргу в сумі 6552837,93 грн.

В обґрунтування подання державний
виконавець зазначав, що на виконання у
Відділі примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві знаходиться
виконавче провадження №41121655 по
примусовому виконанню наказу
господарського суду м. Києва від 22.07.2013
року по справі 910/2422/13 про стягнення з
ПрАТ «Київська фасувально-картонажна
фабрика» на користь ПАТ «Акціонерний
комерційний банк «Київ» боргу в сумі
6552837,93 грн.

11.12.2013 року державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, якою боржнику
встановлено 7-ми денний термін з
моменту винесення постанови для
самостійного виконання рішення суду.

Постановою від 19.12.2013 року було
накладено арешт на кошти боржника, які
знаходяться в банківських установах,
та на майно боржника і оголошено
заборону на його відчуження.

На підставі викладеного державний
виконавець просив тимчасово обмежити у
праві виїзду за межі України керівника
ПрАТ «Київська фасувально-картонажна
фабрика» ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документу до виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст. 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, будучи
повідомленим про час та місце розгляду
подання.

Заінтересовані особи в судове
засідання не з'явились, оскільки не
повідомлялись про час та місце
розгляду справи у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 3771 ЦПК України, що не є
перешкодою для розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали подання, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

За нормою п.18 ч. 3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачає,
що громадянинові України, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо діють
неврегульовані невиконані
зобов'язання, а також якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України
«Про державну прикордонну службу
України» на Державну прикордонну
службу України відповідно до
визначених законом завдань
покладається запобігання та
недопущення в'їзду в Україну або виїзду
з України осіб, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України.

Однак відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
території України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів подання,
державним виконавцем 11.12.2013 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
примусового виконання наказу
господарського суду м. Києва від 22.07.2013
року про стягнення з ПрАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика» на
користь ПАТ «Акціонерний комерційний
банк «Київ» боргу в сумі 6552837,93 грн.,
якою боржнику встановлено 7-ми денний
термін з моменту винесення постанови
для самостійного виконання рішення
суду.

Постановами державного виконавця від
19.12.2013 року накладено арешт на кошти
боржника, які знаходяться в
банківських установах, а також
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження.

Так, як вказує державний виконавець, в
ході проведення виконавчих дій ним
вживалися заходи щодо виявлення майна
боржника. Зокрема, з матеріалів подання
вбачається, що старшим державним
виконавцем вживались дії для виконання
наказу та виявлення майна боржника
шляхом подання запитів до
уповноважених органів, однак майна та
коштів боржника не виявлено.

Державний виконавець посилався в
поданні, що керівник боржника, маючи
невиконане зобов'язання, до ВДВС не
з'являвся, будь-яких заяв, документів не
подавав, ухиляючись таким чином від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Статтею 90
зазначеного Закону передбачена
відповідальність за невиконання
законних вимог державного виконавця та
порушення вимог цього Закону.

Разом з тим, ухилення від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, рішенням іншого органу
(посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
означає з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, які полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні нею
зазначених обов'язків, у зв'язку з яким
і здійснюється примусове виконання.

Однак, особа, що має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежного. Відповідно до положення
ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Крім того, Законом передбачені
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання, тобто, що дійсно особа
свідомо не виконує належні до
виконання зобов'язання в повному
обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань може зумовлюватися як
об'єктивними причинами, наприклад,
внаслідок відсутності майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби
тощо, так і суб'єктивними, коли боржник
свідомо ухиляється від виконання,
маючи змогу виконати зобов'язання у
повному обсязі або частково, але не
робить цього з неповажних причин.

У зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

На підставі наведеного вище можна
зробити висновок, що під ухиленням від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням розуміються будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Так, за змістом подання державного
виконавця, зміст і форма якого
визначені у р. XI «Обмеження у праві
виїзду за межі України та заборона
в'їзду в Україну» Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, що набрала чинності з 17.04.2012
року та затверджена Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5, мають міститися такі дані:
прізвище, ім'я, по батькові боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи, число, місяць і рік
народження, місце реєстрації для
боржника-фізичної особи або юридична
адреса для боржника - юридичної особи і
фактичне місце проживання або
знаходження відповідно для фізичних і
юридичних осіб, також з обов'язковим
зазначенням громадянства країни
боржника.

У разі відсутності цих даних державний
виконавець отримує їх у суді, який
ухвалив рішення щодо такого боржника,
або у відповідних органах, які
здійснюють реєстрацію місця
проживання громадян України та
іноземців.

До подання мають додаватись документи
виконавчого провадження, які, на думку
державного виконавця, підтверджують
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, відомості про характер та
розмір невиконаних зобов'язань
боржником.

У випадку внесення подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України керівника боржника -
юридичної особи, до подання має
додаватись витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців, в якому зазначається,
хто є керівником юридичної особи -
боржника.

Однак, враховуючи вищезазначене,
матеріали подання не містять
відомостей, що державним виконавцем
вживались усі можливі дії, та не
містять жодних фактів та посилання на
докази на підтвердження того, що
боржником свідомо були вчинені дії
щодо ухилення від виконання, а також
здійснені будь-які перешкоди для
держаного виконавця примусово
виконувати рішення суду.

Тоді як на момент звернення до суду з
даним поданням факт ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішення суду, повинен бути
об'єктивно наявним та вбачатись з
матеріалів виконавчого провадження.
Однак в матеріалах докази на
провадження свідомого ухилення
боржника від виконання зобов'язань та
здійснення перешкод для держаного
виконавця у виконавчих діях, відсутні.

До того ж, державний виконавець,
заявляючи вимогу про тимчасове
обмеження у праві виїзду керівника
боржника ОСОБА_2 за межі України, окрім
посилання на нормативні акти та
посилань на наявність заборгованості,
не зазначив, в чому саме проявляється
ухилення боржника від виконання
зобов'язань та намагання ОСОБА_2
виїхати за межі України, щоб уникнути
господарсько-правової
відповідальності товариства,
враховуючи, що з матеріалів подання
докази, які б свідчили про отримання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження, а також
повідомлення про виклик державного
виконавця на прийом, в матеріалах
подання відсутні, а ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, означає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

Крім того, слід зазначити, що державним
виконавцем не надано жодних доказів,
які б свідчили про те, що керівником
та відповідальною особою за
зобов'язаннями ПрАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика» є саме
ОСОБА_2, оскільки наданий витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних-осіб підприємців
станом 26.12.2013 року та повідомлення
Головного управління статистики у м.
Києві датоване та містить відомості
станом на 22.01.2014 року, тобто, які містять
інформацію задовго до звернення з
даним поданням - 21.07.2014 року, що не дає
можливості встановити відповідальну
особу ПрАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика» на час
звернення державного виконавця з
відповідним поданням.

А повідомлення стугувача від 22.04.2014
року про особу керівника не може бути
взято до уваги, оскільки не є належним
доказом цьому.

Таким чином, виходячи з положень ст.33
Конституції України, ст.1 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», а
також враховуючи, що зобов'язання за
вказаним судовим наказом не вимагає
особистого виконання керівником
боржника, суд вважає, що вжиття
обмеження у праві виїзду за межі
України на даний час не є єдиним
можливим та необхідним способом
забезпечення примусового виконання
боржником вищезазначеного виконавчого
документу.

З огляду на наведене, проаналізувавши
зміст подання, в обґрунтування якого не
надано жодних доказів, суд приходить до
висновку, що викладені обставини та
матеріали справи не підтверджують
факт, що ПрАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика»
ухиляється від виконання зобов'язання
перед ПАТ «Акціонерний комерційний
банк «Київ» щодо боргу в сумі 6552837,93
грн., а тому дане подання є
безпідставним та не підлягає
задоволенню.

Керуючись Законом України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», Законом України
«Про державну прикордонну службу
України», Законом України «Про
виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві Махової Д.А., стягувач: Публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
комерційний банк «Київ», про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України керівника боржника -
Приватного акціонерного товариства
«Київська фасувально-картонажна
фабрика» без вилучення паспортного
документа залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд м. Києва шляхом подання
скарги через суд першої інстанції
протягом п'яти днів дня отримання її
копії.

Суддя: