Справа № 182/1780/14-ц
Провадження № 2/0182/1992/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.07.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -
судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
? частину спільного сумісного майна
подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача про
визнання за нею права власності на ?
частину спільного сумісного майна
подружжя.

На підтвердження своїх
позовних вимог позивачка посилається
на наступне.

24 серпня 2002 року між нею
та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який було
зареєстровано у виконкомі
Новософіївської сільської ради
Нікопольського району
Дніпропетровської області, актовий
запис № 03. 29.10.2011 року вищезгаданий шлюб
було розірвано, про що відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану по Нікопольському району
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції у
Дніпропетровський області зроблено
актовий запис № 37. За час перебування у
шлюбі та спільного проживання з
відповідачем ними було придбано
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (договір
купівлі-продажу ВМК № 562978 р.№ 1011
від 30.09.2009 року, посвідчений приватним
нотаріусом Нікопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_5), а також
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_2 (договір
купівлі-продажу від 26.12.2005 року р.№ 5329,
посвідчений ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Нікопольського районного
нотаріального округу, вартість будинку
по договору складає 15 000 грн.). На даний
час між ними виник спір стосовно
розміру долі у спільно-нажитому майні,
а також у праві користування спільно
нажитим майном, в зв'язку з чим вона
вимушена звернутись до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
своєї довірительки змінив в частині і
підтримав в зміненому обсязі. Суду
пояснив, що трикімнатна квартира була
придбана сторонами по справі під час
шлюбу. Його довірителька також
працювала і вносила свою частку в
спільний бюджет. На квартиру вони з
чоловіком гроші відкладали кілька
років. Стосовно того, що гроші на
квартиру були надані відповідачу його
батьком та матір"ю, ні йому, ні його
довірительці нічого невідомо. Жодних
письмових доказів цьому факту немає.
Свідчення колишньої свекрухи його
довірительки не можуть бути прийняті
судом до уваги, бо вона зацікавлена
особа.

Відповідач в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав в
повному обсязі. Суду пояснив, що на
придбання квартири гроші давали його
мати та батько. Однак, жодних доказів,
крім слів, немає. Під час передачі його
батьками грошей, свідків не було.

Представник відповідача
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала в повному обсязі. Суду
пояснила, що зі слів її довірителя,
гроші на квартиру давала його мати.
Однак, документально вони це
підтвердити ніяк не можуть. Хоча
вважають, що довідка з банку про зняття
грошей матір"ю відповідача зі свого
депозиту на день раніше
купівлі-продажу квартири можуть бути
доказом. Бо саме ці гроші, за
твердженням її довірителя, мати й
передала відповідачу на купівлю
квартири.

Вислухавши представника
позивача, відповідача, його
представника, свідка, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст.60 СК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об"єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.61 СК
України, об"єктами права спільної
сумісної власності подружжя можуть
бути будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Ст.69 СК України гарантує
дружині і чоловіку право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно зі ст.71 СК України,
майно, що є об"єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Як встановлено в судовому
засіданні, 24.08.2002 року між сторонами
було укладено шлюб, який було
зареєстровано у виконкомі
Новософіївської сільської ради
Нікопольського району
Дніпропетровської області, актовий
запис № 03 (а.с.6). 29.10.2011 року
вищезгаданий шлюб було розірвано, про
що відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по Нікопольському
району Нікопольського міськрайонного
управління юстиції у
Дніпропетровський області зроблено
актовий запис № 37 (а.с.7). Під час шлюбу,
а саме 30.09.2009 року, згідно довідки КП
„НМБТІ", було придбано трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 (договір
купівлі-продажу ВМК № 562978 р.№ 1011 від
30.09.2009 року, посвідчений приватним
нотаріусом Нікопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_5) (а.с.8).

Тому дана квартира є
об"єктом спільної сумісної власності
подружжя і кожен з подружжя має право
на ? частину спірної квартири.

Доводи відповідача та
його представника стосовно того, що
гроші на купівлю квартири було надано
батьком та матір"ю відповідача, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки жодних належних доказів цього
факту відповідачем суду надано не було.

Показання свідка ОСОБА_7,
яка є матір"ю відповідача, стосовно
того, що вона зняла 2 670 доларів США зі
свого депозитного рахунку і віддала
синові по-совісті на купівлю квартири,
також не можуть бути прийняті судом в
якості доказу, оскільки вони не є
належним доказом і жодним чином не
підтверджуються іншими матеріалами
справи.

Суд не може прийняти до
уваги й довідки з ПАТ „Укрсоцбанк" про
розміщення депозиту в сумі 3 000 доларів
США 30.12.2005 року в Нікопольському
відділенні ПАТ „Укрсоцбанк" на ім"я
ОСОБА_4 та про здійснення 29.09.2009 року
операції видачі готівки з поточного
рахунку ОСОБА_7, оскільки дані
документи не доводять того факту, що ці
кошти було витрачено на купівлю
спірної квартири.

За таких обставин суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі..

Тому, з огляду на
вищевикладене, керуючись ст.4, 5, 19, 163, 169
СК України, ст.213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на ? частину трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 як на майно, спільно
нажите подружжям.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в
сумі 457 грн. 10 коп.

На рішення суду може бути
подана апеляція до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня проголошення або отримання
рішення через Нікопольський
міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал