Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Хустського районного
суду від 08 квітня 2014 року по справі за
позовом АТ «Банк Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року АТ «Банк Фінанси та
Кредит» звернулось до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
згідно кредитного договору № 20.502/124 від
01 липня 2008 року відповідачу ОСОБА_1 було
надано кредит в сумі 15000 гривень з
кінцевим терміном повернення не
пізніше 01.07.2011 року.

Відповідно до умов договору кредиту
відповідач зобов'язувався щомісячно
сплачувати частину кредиту та відсотки
за користування кредитом в розмірі та в
порядку, встановленому договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
між ОСОБА_4 та ВАТ «Банк Фінанси та
Кредит» 01 липня 2008 року було укладено
договір поруки № 20.502/124-1, згідно якого
ОСОБА_2 поручилася перед позивачем за
належне виконання відповідачем ОСОБА_1
взятих на себе зобов'язань, що
витікають з кредитного договору №
20.502/124.

В ході виконання кредитного договору
ОСОБА_1 не проводив сплату кредитних
ресурсів та нарахованих по кредиту
відсотків згідно встановленого
графіка, у зв'язку з чим ВАТ «Банк
Фінанси та Кредит» звернулося до суду
про видачу судового наказу. 29.07 2010 року
було видано судовий наказ про
стягнення із відповідачів в
солідарному порядку грошових коштів в
сумі 12588,69 грн. та судових витрат.

Таким чином, позивач вважає, що за
ОСОБА_1 станом на 15.02.2013 року рахується
заборгованість за кредитним договором
в загальній сумі 59253,67 грн. з яких: 3173,29
грн. відсотки за користування кредитом,
9195,76 грн. - заборгованість за
нарахованими комісійними доходами та
46884,62 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань (за період з
15.02.2012 по 14.02.2013 року), яку позивач просив
стягнути з відповідачів.

Рішенням Хустського районного суду від
08 квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено. Стягнуто в користь ПАТ
«Банк Фінанси та Кредит» солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 59253 грн., а також судові
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 592,54 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2
ставлять питання про скасування даного
рішення та ухвалення нового про
відмову в задоволенні позову
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

При розгляді даної справи судом першої
інстанції встановлено, що згідно
кредитного договору № 20.502/124 від 01
липня 2008 року відповідачу ОСОБА_1 було
надано кредит в сумі 15000 гривень з
кінцевим терміном повернення не
пізніше 01.07.2011 року.

Відповідно до умов договору кредиту
відповідач зобов'язувався щомісячно
сплачувати частину кредиту та відсотки
за користування кредитом в розмірі та в
порядку, встановленому договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
між ОСОБА_4 та ВАТ «Банк Фінанси та
Кредит» 01 липня 2008 року було укладено
договір поруки № 20.502/124-1, згідно якого
ОСОБА_2 поручилася перед позивачем за
належне виконання відповідачем ОСОБА_1
взятих на себе зобов'язань, що
витікають з кредитного договору №
20.502/124.

В ході виконання кредитного договору
ОСОБА_1 не проводив сплату кредитних
ресурсів та нарахованих по кредиту
відсотків згідно встановленого
графіка, у зв'язку з чим ВАТ «Банк
Фінанси та Кредит» звернулося до суду
про видачу судового наказу. 29.07 2010 року
було видано судовий наказ про
стягнення із відповідачів в
солідарному порядку грошових коштів в
сумі 12588,69 грн. та судових витрат.

Висновки суду про те, що у
відповідності з вимогами ст. 526 ЦК
України сторони зобов'язані виконати
умови договору належним чином, у
відповідності до умов договору та
вимог цього кодексу, є правильними.

Разом з тим, не можна погодитись з
висновками суду щодо розміру грошових
сум, визначені кредитором, як пеня за
простроченими відсотками.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України,
штраф, пеня - це є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання, тобто ця сума є
неустойкою.

Зі змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України випливає,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З огляду на вищевикладене, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
рішення, що оскаржується, змінити і
визначити розмір пені 3 000 грн.

За вказаних обставин рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
пені підлягає зміні, а в решті дане
рішення підлягає залишенню без змін,
оскільки є законними та
обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 549, 551 ЦК України, ст.ст.
307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів , -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від
08 квітня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»:

- 3173,29 гривень відсотків за
користування кредитом;

- 9195,76 гривень заборгованості за
нарахованими комісійними доходами ;

- 3 000 гривень пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

В іншій частині рішення Хустського
районного суду від 08 квітня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді