Справа № 539/2040/14-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С. В.

при секретарі - Яценко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м Лубни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ВДВС Лубенського міськрайонного
управління юстиції, Управління
Державної казначейської служби
України у Лубенському районі
Полтавської області, Державної
казначейської служби України, треті
особи Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль", Головне
управління юстиції у Полтавській
області, Приватне підприємство
"Нива-В.Ш.", Лубенська міжрайонна
прокуратура про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1, звернулася до
суду з позовом до ВДВС Лубенського
міськрайонного управління юстиції,
Управління Державної казначейської
служби України у Лубенському районі
про стягнення коштів.

В позові вказала, що на прилюдних
торгах, проведені ПП «Нива-В.Ш.» 09.07.2012
року, вона придбала житловий будинок
АДРЕСА_1 за ціною 33 637 грн 50 коп. Проте,
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 18.06.2013 року
визнано недійсними результати цих
торгів.

Керуючись ст. ст. 215, 216 ЦК України,
позивач, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог
(а.с.43), прохає в порядку реституції
стягнути з ВДВС Лубенського
міськрайонного управління юстиції 33 637
грн 50 коп., шляхом списання коштів з
відповідного рахунку відкритого в
Державній казначейській службі
України.

Представник відповідача ВДВС
Лубенського міськрайонного управління
юстиції позов не визнав, мотивуючи тим,
що стороною договору купівлі-продажу
на прилюдних торгах виступає
спеціалізована установа, а не ВДВС, а
тому підстави для стягнення коштів з
останнього відсутні.

Представники Управління Державної
казначейської служби України у
Лубенському районі Полтавської
області, Головного управління юстиції
у Полтавській області, Лубенської
міжрайонної прокуратури також
прохають суд відмовити в задоволенні
позову.

Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
при вирішенні спору покладається на
розсуд суду.

Представники Державної казначейської
служби України, Приватного
підприємства "Нива-В.Ш." в судове
засідання не з"явились без поважних
причин, про час, місце розгляду справи
були повідомлені завчасно, належним
чином, про що в матеріалах справи
маються відповідні поштові
повідомлення .

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали, докази справи,
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав. Судом
встановлено, що 09.07.2012 року на підставі
рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 03.10.2007
року, яким звернено стягнення на
житловий будинок АДРЕСА_1, належний
ОСОБА_3, ПП «Нива - В. Ш.» за дорученням
ВДВС Лубенського міськрайонного
управління юстиції проведено прилюдні
торги з реалізації вищезазначеного
нерухомого майна.

Відповідно до протоколу № 1712002-2 від
09.07.2012 року проведення прилюдних торгів
з реалізації майна, що є власністю
ОСОБА_3, та акту про проведені торги від
25.07.2012 року, майно придбала ОСОБА_1 за 33
637 грн 50 коп., які були перераховані на
депозитний рахунок в УДК у Полтавській
області, одержувачу ВДВС Лубенського
МРУЮ.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 18.06.2013 року у
справі № 22-ц/786/2147/2013 визнано недійсними
результати публічних торгів,
проведених 09.07.2012 року, протокол № 1712002-2
від 09.07.2012 року проведення прилюдних
торгів з реалізації майна, що є
власністю ОСОБА_3, та акт про проведені
торги від 25.07.2012 року; визнано недійсним
свідоцтво, видане ОСОБА_1 на житловий
будинок.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Правова позиція Верховного Суду
України про те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу і така угода може
визнаватись недійсною на підставі норм
цивільного законодавства про
недійсність правочину (статті 203,215 ЦК
України), висловлена, зокрема, у
Постанові ВСУ від 24 жовтня 2012 року у
справі № 6-116цс12.

Сторонами такого правочину є покупець -
учасник прилюдних торгів, яким може
бути фізична чи юридична особа, і
продавець - відділ ДВС в особі
спеціалізованої організації, що
організовує та проводить прилюдні
торги за договором із державною
виконавчою службою.

За приписами статті 1212 Цивільного
кодексу України, особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Суд відхиляє доводи ВДВС відносно того,
що стороною договору купівлі-продажу
на прилюдних торгах виступає
спеціалізована установа, а не ВДВС, а
тому підстави для стягнення коштів з
останнього відсутні.

Відповідно до п. п. 3.1., 5.1. Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року N
68/5, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02 листопада 1999 р. за N
745/4038, орган державної виконавчої
служби укладає із спеціалізованою
організацією договір, яким доручає
реалізацію майна спеціалізованій
організації за визначену винагороду за
надані послуги з реалізації
арештованого майна, яка встановлюється
у відсотковому відношенні до продажної
ціни лота.

На підставі копії затвердженого
протоколу переможець прилюдних торгів
протягом десяти робочих днів з дня
підписання протоколу, не враховуючи
дня проведення прилюдних торгів,
здійснює розрахунки за придбане на
прилюдних торгах майно в такому
порядку: переможець перераховує на
депозитний рахунок органу державної
виконавчої служби зазначену в
затвердженому протоколі прилюдних
торгів суму коштів, яка дорівнює
різниці між продажною ціною придбаного
ним лота і сумою винагороди
спеціалізованій організації за цим
лотом, сплаченої на поточний рахунок
організатора прилюдних торгів.

Таким чином, продавцем договору
купівлі-продажу на прилюдних торгах є
ВДВС, кошти від продажу надходять на
депозитний рахунок ВДВС.
Спеціалізована установа діє лише за
дорученням.

На підставі зазначених правових
висновків суд приходить до висновку
про обґрунтованість заявлених
позовних вимог.

При цьому суд не знаходить підстав для
задоволення позову до Управління
Державної казначейської служби
України у Лубенському районі
Полтавської області та Державної
казначейської служби України .

Згідно з ст. 88 ЦПК України судовий збір
підлягає стягненню з ВДВС.

Вирішуючи питання щодо стягнення з
відповідача витрат на правову
допомогу, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до статті 84 Цивільного
процесуального кодексу України
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

На сьогодні дане питання
врегульоване Законом України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах", яким
визначено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не
може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З журналу судового засідання
вбачається, що адвокат ОСОБА_4 брав
участь у судовому засіданні 14.07.2014 року
- 40 хвилин та 07.08.2014 року - 40 хв, всього 1
год. 20 хв .

Таким чином, відповідно до Закону
України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" на користь позивача з
відповідачів підлягає стягненню лише
649 гривень 60 копійок витрат на правову
допомогу ( 1218 грн. мінімальна заробітна
плата, 40% - 487 грн. 20 коп.- за одну годину, а
за 20 хв. - 487грн.20 коп. х 20 : 60 = 162 грн. 40
коп.), а всього 649 грн.60 коп.

Керуючись ст. ст. ст. 5-11, 213-215, ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ВДВС Лубенського
міськрайонного управління юстиції,
Управління Державної казначейської
служби України у Лубенському районі
Полтавської області, Державної
казначейської служби України про
стягнення коштів - задовольнити
частково .

Стягнути з ВДВС Лубенського
міськрайонного управління юстиції на
користь ОСОБА_1 в порядку реституції 33
637 гривень 50 копійок , 336 гривень 37
копійок судового збору, 649 гривень 60
копійок витрат на юридичну допомогу, а
всього 34623 гривні 47 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Полтавської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Гудков С. В.