Справа № 344/3243/14-ц
Провадження № 2/344/2335/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача
Салітринського А.З., представника
відповідача ОСОБА_3, третьої особи -
ОСОБА_4, представників третіх осіб
ОСОБА_5 , ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області до територіального управління
Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області, треті
особи - Старокосівська загальноосвітня
школа І-ІІІ ступенів, ОСОБА_4 про
оскарження актів за формою Н-5 та Н-1 про
нещасний випадок, -

В С Т А Н О В И В:

Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Івано-Франківській області звернулося
до суду з позовом до територіального
управління Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Старокосівська ЗОШ
І-Ш ступенів, ОСОБА_4 про оскарження
Актів за формою Н-5 та Н-1 про нещасний
випадок.

Позовні вимоги позивач мотивував тим,
що 07.12.2013 року ОСОБА_4 працюючи водієм
шкільного автобуса Старокосівської
ЗОШ І-Ш ступенів отримав травму вдома
на подвір'ї, в зв'язку з падінням на
нього автобуса. Керівником
Старокосівської ЗОШ І-Ш ступенів
створено комісію з розслідування
нещасного випадку та складено акт про
нещасний випадок невиробничого
характеру (Акт НТ), який не
оскаржувався. 11.12.2013 року відповідач
залишаючи поза увагою Акт НТ, створив
комісію по спеціальному розслідуванню
та склав Акт спеціального
розслідування за формою Н-5, яким
визнано нещасний випадок що трапився з
ОСОБА_4 таким, що пов'язаний з
виробництвом (підпункт 7 п.15 Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві) та
складено Акт за формою Н-1. Оскаржуючи
дані Акти, позивач вказує на те, що
ОСОБА_4 не виконував трудових
обов'язків у вихідний день 07.12.2013р., не
виконував дій в інтересах підприємства
на якому працює, зокрема щодо
запобігання виникнення аварій або
рятування майна підприємства, а також
не вчиняв цих дій за дорученням
роботодавця.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, вважаючи такі вимоги
безпідставними.

Представник третьої особи
Старокосівської ЗОШ І-Ш ступенів -
директор ОСОБА_6, та інший представник
заперечили щодо задоволення позову з
мотивів зазначених представником
відповідача.

Представник третьої особи ОСОБА_4. та
сам ОСОБА_4, заперечили щодо
задоволення позову, з підстав
зазначених в письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
застосовуючи загальні засади
цивільного законодавства -
справедливість, добросовісність та
розумність, керуючись конституційним
принципом верховенства права, оцінивши
всебічно, повно та об'єктивно всі
наявні у справі докази окремо та у
сукупності, застосовуючи відповідні
норми матеріального права, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між сторонами
виник спір, пов'язаний з розслідуванням
нещасного випадку та оформленням
відповідного Акту про це.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Суд роз'яснював сторонам їх права та
обов'язки, а також наслідки їх
невиконання і постановляє судове
рішення на підставі тих доказів, що
були надані сторонами.

07.12.2013 року ОСОБА_4, працюючи водієм
шкільного автобуса Старокосівської
ЗОШ І-Ш ступенів, проводив ремонтні
роботи шкільного автобуса (заміна
листа підресорника) на власному
подвір'ї біля житлового будинку,
отримав травму хребта, в зв'язку з
падінням на нього автобуса, через
зміщення транспорту з домкрата.

За вимогою ст..22 Закону країни «Про
охорону праці» роботодавець повинен
організовувати розслідування та вести
облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій відповідно до
положення, що затверджується Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок. За підсумками
розслідування нещасного випадку,
професійного захворювання або аварії
роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування. У разі
відмови роботодавця скласти акт про
нещасний випадок чи незгоди
потерпілого з його змістом питання
вирішуються посадовою особою органу
державного нагляду за охороною праці,
рішення якої є обов'язковим для
роботодавця. Рішення посадової особи
органу державного нагляду за охороною
праці може бути оскаржене у судовому
порядку.

Директором Старокосівської ЗОШ І-Ш
ступенів ОСОБА_6 було створено комісію
з розслідування нещасного випадку в
складі директора ЗОШ, голови ПК,
завгоспа та складено 09.12.2013 року Акт про
нещасний випадок невиробничого
характеру (Акт НТ) про те, що водій
ОСОБА_4 у вихідний день проводив
техогляд автобуса і намагався усунути
несправності, внаслідок чого отримав
травму через необережність (а.с.8) та
протокол опитування потерпілого (а.с.9),
який від підпису відмовився.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.03.2001 р. №270 затверджено Порядок
розслідування та обліку нещасних
випадків невиробничого характеру. Так,
згідно п.11,12 нещасні випадки (за
винятком групових), які сталися з
працюючими особами, розслідуються
комісією, утвореною організацією, де
працює потерпілий, у складі голови
комісії - посадова особа, яку визначає
керівник організації, і членів комісії
- керівника відповідного структурного
підрозділу, представника
профспілкової організації, членом якої
є потерпілий, або уповноваженого
трудового колективу, якщо потерпілий
не є членом профспілки. Рішення щодо
розслідування нещасного випадку
приймається керівником організації на
підставі звернення потерпілого або
особи, яка представляє його інтереси,
листка непрацездатності або довідки
лікувально-профілактичного закладу.
Розслідування нещасного випадку
проводиться протягом 10 календарних
днів після утворення комісії. За
результатами розслідування нещасного
випадку, складається акт за формою НТ
(невиробничий травматизм), який
затверджується керівником органу
(організації), що проводив
розслідування. Акт за формою НТ
надсилається в т.ч. потерпілому або
особі, яка представляє його інтереси;
районній держадміністрації
(виконавчому органу міської, районної у
місті ради, на території якої стався
нещасний випадок); організації, де
працює або навчається потерпілий;
організації, яка відповідальна за
безпечний стан території чи об'єкта, де
стався нещасний випадок. Для складання
акта за формою НТ використовуються
класифікатори подій, що призвели до
нещасного випадку (додаток 4), причин
нещасного випадку (додаток 5), місця
подій (додаток 6).

Як вбачається з матеріалів справи
по Акту комісії роботодавця за формою
НТ, комісію по розслідуванню нещасного
випадку, що стався з ОСОБА_4 очолювала
сама ж керівник школи ОСОБА_6, а не
визначена нею як керівником інша особа,
та затвердила даний Акт також ОСОБА_6 як
голова цієї ж комісії та як керівник
установи. Отже норм вищезазначеної
постанови Кабінету Міністрів України
керівником не було дотримано при
оформленні Акту НТ.

Не погоджуючись з даним Актом НТ,
через ту обставину, що дану травму
ОСОБА_4 не вважав невиробничою травмою,
його представник звернулася до
територіального управління
Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області.

11.12.2013 року територіальним управлінням
Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області створено
комісію по спеціальному розслідуванню
(5 членів комісії) та складено 15.12.2013
року Акт спеціального розслідування
за формою Н-5, яким визнано нещасний
випадок, що трапився з ОСОБА_4 таким, що
пов'язаний з виробництвом (а.с.10-11).
Підставою визнання такого виду травми
вказаної в Акті те, що 06.12.2013р. ОСОБА_4
здійснював підвіз дітей і того дня
шкільний автобус поламався, після чого
водій доставив даний автобус на власне
подвір'я, де і зберігався після
робочого дня та на вихідні дні. В суботу
07.12.2013р. ОСОБА_4 розпочав ремонт ТЗ, так
як на території школи не передбачено
місця для ремонтних робіт. Про те, що ТЗ
ремонтується постійно вдома у водія,
знала директор Старокосівської ЗОШ І-Ш
ступенів ОСОБА_6 При сильному пориві
вітру (небезпечне гідрометеорологічне
явище зафіксоване центром з
гідрометеорології), автобус змістився
з домкрата (який не відповідав вимогам
відповідності за висновком експертизи)
та підставок, і крилом притиснуло
ОСОБА_4 до заднього моста автомобіля,
травмувавши його. Тому, з врахуванням
того, що водій виконував дії, які не
належать до його трудових обов'язків, а
саме запобігання виникнення аварій та
рятування людей і майна підприємства,
однак в інтересах підприємства на
якому працює, комісія прийшла до
висновку що нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом на підставі
підпункту 7 п.15 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництв,
затвердженого постановою КМ України
від 30.11.2011р. №1232.

Відповідачем також складено Акт за
формою Н-1, з окремою думкою члена
комісії - представника від Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Івано-Франківській області (а.с.15-19).

Як слідує зі ст..13, 14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
страховим випадком є нещасний
випадок на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за
обставин, зазначених у статті 14 цього
Закону, з настанням яких виникає
право застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Нещасний випадок
або професійне захворювання, яке
сталося внаслідок порушення
нормативних актів про охорону
праці застрахованим, також є страховим
випадком. Порушення правил охорони
праці застрахованим, яке спричинило
нещасний випадок або професійне
захворювання, не звільняє страховика
від виконання зобов'язань перед
потерпілим. Факт нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання розслідується в
порядку, затвердженому Кабінетом
Міністрів України, відповідно до
Закону України "Про охорону праці".
Підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є в т.ч. акт розслідування нещасного
випадку за встановленими формами.

Нещасний випадок - це обмежена в
часі подія або раптовий вплив на
працівника небезпечного виробничого
фактора чи середовища, що сталися
у процесі виконання ним трудових
обов'язків, внаслідок яких заподіяно
шкоду здоров'ю або настала смерть.
Перелік обставин, за яких настає
страховий випадок, визначається
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у
сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

За п.2.2, 2.8 Інструкції з охорони
праці по ремонту автобуса, що діяла на
час вищезгаданого травматичного
випадку (а.с.23-24) водій повинен при
підготовці ТЗ до виїзду перевірити
технічний стан автомобіля та інших
агрегатів, виїзд автомобіля з
несправностями не допускається. З
посадової Інструкції водія шкільного
автобуса (а.с.20) вбачається, що до
обов'язків водія відноситься і
підготовка автобуса до виїзду,
повідомлення про несправності
автобуса директора школи (п.3.2, 4.1).

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011 р.
№ 1232, якою затверджено Порядок
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
розслідування проводиться у разі
виникнення нещасного випадку, а саме
обмеженої в часі події або раптового
впливу на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема
від одержання поранення, травми, у
тому числі внаслідок тілесних
ушкоджень, які призвели до втрати
працівником працездатності на один
робочий день чи більше або до
необхідності переведення його на іншу
(легшу) роботу не менш як на один
робочий день (п.7). Роботодавець,
одержавши повідомлення про нещасний
випадок (крім випадків, передбачених
пунктом 37 цього Порядку),
зобов'язаний, в т.ч. протягом однієї
години передати з використанням
засобів зв'язку та протягом доби на
паперовому носії повідомлення про
нещасний випадок згідно з додатком 2
Фондові за місцезнаходженням
підприємства, на якому стався
нещасний випадок, протягом доби
утворити комісію у складі не менш як
три особи та організувати проведення
розслідування (п.10). Комісія зобов'язана
протягом трьох робочих днів з моменту
її утворення в т.ч. визначити,
пов'язаний чи не пов'язаний нещасний
випадок з виробництвом; скласти у п'яти
примірниках акт проведення
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5 (згідно з додатком 3) та акт
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1 згідно з
додатком 4 (у разі, коли нещасний
випадок визнано таким, що пов'язаний
з виробництвом) і передати їх
роботодавцеві для затвердження. Акти
за формою Н-5 і Н-1 підписуються
головою та всіма членами комісії. У
разі незгоди із змістом акта член
комісії підписує його з відміткою
про наявність окремої думки, яку
викладає письмово і додає до акта за
формою Н-5 як його невід'ємну частину. У
разі коли нещасний випадок визнаний
комісією таким, що не пов'язаний з
виробництвом, складається акт за
формою Н-5 (п.14).

Згідно п. 15 цієї ж постанови КМ
України №1232 обставинами, за яких
нещасний випадок визнається таким, що
пов'язаний з виробництвом, і
складається акт за формою Н-1, є згідно
підпункту 7 виконання дій в інтересах
підприємства, на якому працює
потерпілий, тобто дій, які не
належать до його трудових (посадових)
обов'язків, зокрема із запобігання
виникненню аварій або рятування
людей та майна підприємства, будь-які
дії за дорученням роботодавця.

З пояснення потерпілого ОСОБА_4,
директора ЗОШ ОСОБА_6 судом
встановлено, що роботодавець (директор)
постійно знав про періодичну
необхідність ремонту транспортного
засобу водієм особисто та на території
його житлового будинку, це
практикувалось без будь-яких
додаткових доручень, отже такі
доручення були не разові письмово, а
триваючі усно та без визначення строку
такого доручення, а також спрямовані
на дотримання справності автобуса та
вчинення для цього необхідних дій
водіями таких автобусів. Це ж зазначено
і в Актах Н-1, Н-5, складених комісією
відповідача. На запитання суду до
директора ЗОШ щодо додаткових
доручень, ОСОБА_6 вказала, що водії
самостійно проводили ремонтні роботи
автобуса, окремих доручень щодо цього
нею не видавалися, про такі ремонти їй
було відомо як по факту їх виконання
так і наперед. Договір про надання
технічних і медичних послуг, укладений
між відділом освіти Косівської РДА та
ПАТ «Скіф-авто» був укладений на 2013 рік
(а.с.22), однак як пояснила керівник ЗОШ
такі технічні обслуговування
автобусів не проводилися через
відсутність фінансування на такі
роботи, або проводилися в окремих
випадках дуже рідко, а тому водії
самостійно проводили ремонтні роботи
ТЗ.

За п.34 постанови КМ України №1232
посадова особа органу
Держгірпромнагляду в разі відмови
роботодавця скласти або затвердити
акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди
потерпілого або уповноваженої ним
особи, яка представляє його інтереси,
із змістом зазначеного акта,
надходження скарги або незгоди з
висновками про обставини і причини
настання нещасного випадку чи
приховування факту настання нещасного
випадку має право видавати обов'язкові
для виконання роботодавцем або
робочим органом виконавчої дирекції
Фонду (у разі, коли нещасний випадок
стався з фізичною особою - підприємцем
чи особою, що забезпечує себе роботою
самостійно) приписи за формою Н-9
згідно з додатком 10 щодо необхідності
проведення розслідування (повторного
розслідування) нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання чи невизнання нещасного
випадку таким, що пов'язаний з
виробництвом, складення акта за формою
Н-5 або Н-1.

Отже, в перелік прав та обов'язків
органу Держгірпромнагляду у разі
незгоди потерпілого або уповноваженої
ним особи з Актом складеним
роботодавцем (окрім нижчезазначеного
нещасного випадку з тяжким наслідком),
входить право в т.ч. скласти акти за
формою Н-5 або Н-1. Тому доводи позивача
про неможливість розслідування
відповідачем такого випадку, оскільки
вже складено Акт НТ, є помилковими

Окрім того, за вимогами п.36 цього ж
Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, спеціальному
розслідуванню підлягають нещасні
випадки, що спричинили тяжкі наслідки,
у тому числі з можливою інвалідністю
потерпілого. Спеціальне розслідування
нещасних випадків, що спричинили
тяжкі наслідки, у тому числі з можливою
інвалідністю потерпілого, проводиться
за рішенням Держгірпромнагляду або
його територіальних органів залежно
від характеру і ступеня тяжкості
травми. Якщо територіальним органом
Держгірпромнагляду протягом доби не
прийнято рішення про проведення
спеціального розслідування такого
нещасного випадку, розслідування
проводиться роботодавцем або Фондом
за місцем настання нещасного
випадку згідно з пунктами 3-32 цього
Порядку.

Віднесення нещасних випадків до
таких, що спричинили тяжкі наслідки,
у тому числі з можливою інвалідністю
потерпілого, здійснюється відповідно
до Класифікатора розподілу травм за
ступенем тяжкості, затвердженого МОЗ.

Наказ МОЗ України від 04.07.2007 N 370
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 7 серпня 2007 р. за N 902/14169 містить
Класифікатор розподілу травм за
ступенем тяжкості. Так кваліфікуючими
ознаками тяжкості травм, отриманих в
результаті нещасного випадку на
виробництві (далі - травми), є
характер отриманих ушкоджень,
ускладнення та наслідки, пов'язані з
цими ушкодженнями. За ступенем
тяжкості травми розподіляються на 2
категорії: тяжкі і легкі (п.1,2). Медичні
працівники, що надають особі, яка
постраждала, першу медичну допомогу, не
видають висновку про тяжкість
ушкодження. До їх компетенції
належить визначення характеру
подальшого лікування потерпілого
(амбулаторне або стаціонарне), а також
констатація летального результату.
Медичний висновок про ступінь тяжкості
виробничої травми дають на запит
роботодавця та/або голови комісії з
розслідування нещасного випадку на
виробництві лікарсько-експертні
комісії (ЛЕК)
лікувально-профілактичного закладу,
де здійснюється лікування особи, що
постраждала, в строк до 1 доби з
моменту надходження запиту (п.5,6).

З врахуванням даних норм судом на
вимогу, було отримано роботодавцем на
його запит від ЛЕК довідку №594 від
03.09.2014 року висновком якої зазначено
про класифікацію травми отриманої
ОСОБА_4 - як важкої травми (а.с.118). Отже,
суд повторно переконується у
правомірності дій відповідача, що
спростовує доводи позивача щодо
неправомірності вчинення дій
відповідачем за межами його
повноважень.

Скарга щодо не згоди з даними
Актами Н-5, Н-1 позивачем була подана
відповідачу, однак відповідач
повідомив що підстав для повторного
спеціального розслідування даного
нещасного випадку, що стався з ОСОБА_4
немає (а.с.30-31).

Оскаржуючи дані Акти, позивач
окрім невірності дій відповідача,
вказує на те, що відповідач не взяв до
уваги Акт НТ, ОСОБА_4 не виконував
трудових обов'язків у вихідний день
07.12.2013р., не виконував дій в інтересах
підприємства на якому працює зокрема
щодо запобігання виникнення аварій або
рятування майна підприємства, а також
не вчиняв цих дій за дорученням
роботодавця.

Проте, суд прийшов до висновку що такі
доводи позивача спростовуються як
доказами наявними в матеріалах справи,
так і поясненнями керівника ЗОШ та
ОСОБА_4. Тому, суд враховує те, що
по-перше водій хоч і виконував дії, які
не належать до його трудових
обов'язків, однак в інтересах
підприємства на якому працює, що
підтверджено і комісією відповідача
про нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом на підставі підпункту 7
п.15 Порядку проведення розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництв, затвердженого постановою
КМ України від 30.11.2011р. №1232, по-друге те,
що Акт НТ на який посилається позивач
(на його думку не було враховано
відповідачем та не скасовано ним чи в
судовому порядку) не відповідає
вимогам діючого законодавства щодо
його складання і затвердження, по-третє
дії по складанню оспорюваних актів Н-1
та Н-5 вчинені відповідачем в межах його
повноважень, оскільки травма є тяжкою,
по-четверте доручення роботодавця на
вчинення дій по ремонту автобуса
водієм існувало на час нещасного
випадку з останнім, а його дії щодо
ремонту ТЗ проведені з відома
роботодавця, по-п'яте ОСОБА_4 працюючи
водієм мав окрім того і здобуту
професію слюсаря-ремонтника (а.с.87).

Таким чином, суд приходить до
переконання про безпідставність
позовних вимог про скасування Актів за
формою Н-1, Н-5. Що стосується вимоги про
визнання недійсним висновку,
викладеного в Актах, то така вимога
взагалі не є вірно обраним способом
захисту порушеного права, оскільки
висновок складається комісією та
оформляється Актом, а предметом
оскарження можуть бути відповідні
Акти, а не висновки в таких Актах.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної
рівності сторін і враховуючи обов'язок
кожної сторони довести ті обставини, на
які вона посилається, необхідно в
судовому зсіданні дослідити кожен
доказ, наданий сторонами на
підтвердження своїх вимог або
заперечень, який відповідає вимогам
належності та допустимості доказів (п.27
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12.06.2009 р. №2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11
постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове
рішення у цивільній справі» роз'яснив,
що у мотивувальній частині рішення
слід наводити дані про встановлені
судом обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів.

На підставі наведеного, відповідно до
ст..22 Закону країни «Про охорону праці»,
ст..13, 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», постанови Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011 р.
№ 1232, якою затверджено Порядок
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
Наказом МОЗ України від 04.07.2007 N 370
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 7 серпня 2007 р. за N 902/14169
керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області до територіального управління
Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області, треті
особи - Старокосівська загальноосвітня
школа І-ІІІ ступенів, ОСОБА_4 про
оскарження актів за формою Н-5 та Н-1 про
нещасний випадок - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 26 вересня 2014 року.

Суддя:
Польська
М.В.