Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 08 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Житомира Міністерства оборони України
про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом. Просив визнати
незаконним звільнення його з роботи,
поновити на роботі в якості
машиніста-кочегара КЕВ м.Житомира,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду в сумі 5000 грн. В
обґрунтування позову зазначав, що
наказом №129 від 28.10.2013 року він був
звільнений з роботи на підставі п.1 ч.1
ст.36 КЗпП України - за угодою сторін.
Проте, вважав своє звільнення
незаконним, оскільки він не мав наміру
звільнятися, заява була написана під
тиском працівників КЕВ м.Житомира
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Останні шляхом погроз
змусили його написати заяву про
звільнення. Також зазначав, що конфлікт
між ним та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виник з
приводу того, що він відмовився
виконувати роботу, що не входила в його
службові обов'язки. Крім того, 28.10.2013
року він написав заяву про відкликання
заяви про звільнення, але відповідач її
до уваги не взяв.

Рішенням Богунського районного
суду м.Житомира від 08 серпня 2014 року в
задоволені позову ОСОБА_3 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Житомира Міністерства оборони
України про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

У поданій через свого
представника апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити. На думку
апелянта, рішення суду першої
інстанції не узгоджується з вимогами
закону, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Вважає, що суд не
врахував обставин, які свідчать про
відсутність у нього наміру звільнятися
з роботи. Будь-яких погоджень між ним та
роботодавцем щодо звільнення не було, а
заява на звільнення ним особисто не
подавалась.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 1
серпня 2006 року позивач ОСОБА_3
прийнятий на роботу в КЕВ м.Житомира в
якості слюсаря з обслуговування
теплових мереж. З 1 вересня 2006 року він
переведений на роботу в якості
машиніста-кочегара 2 розряду (а.с.6-7).

Наказом начальника КЕВ м.Житомира
№129 від 28.10.2013 року ОСОБА_3 звільнений з
роботи з 30.10.2013 року на підставі п.1 ч.1
ст.36 КЗпП України - за угодою сторін
(а.с.48-49). Звільнення проведено на
підставі поданої позивачем заяви.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про те,
що підстав для визнання незаконним
звільнення та поновлення позивача на
роботі не було, зважаючи на наступне.

Однією із підстав припинення
трудового договору є угода сторін (п.1
ч.1 ст.36 КЗпП).

При домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п.1 ст.36 КЗпП договір
припиняється в строк, визначений
сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді на це власника або
уповноваженого ним органу (п.8
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.1992 року „Про
практику розгляду судами трудових
спорів").

Так, із змісту заяви позивача
вбачається, що його волевиявлення щодо
підстав звільнення з роботи
стосувалося саме угоди сторін та була
визначена дата звільнення - 30 жовтня 2013
року (а.с.33).

Власноручність написання цієї заяви
та особистого підпису на ній позивач не
оспорює. Заява передана начальнику КЕВ
через безпосереднього керівника
позивача - начальника служби ОСОБА_5, що
не суперечить закону (а.с.33).

В порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК
належних і допустимих, переконливих
доказів про написання зазначеної заяви
під тиском позивач не надав.

На думку суду, помилкове датування
заяви ОСОБА_3 29.10.2013 року правового
значення не має, та його волі, що
випливає із змісту заяви, не
спростовує. Він сам визнав, що
написання заяви мало місце раніше
зазначеної в ній даті.

Доводи позивача грунтуються на
припущеннях та аналізі тих чи інших
обставин, а тому не є об"єктивними і
безспірними.

В даному випадку взаємне погодження
працівника і роботодавця на звільнення
було реалізоване шляхом візування
заяви позивача 24.10.2013 року, а в
подальшому - виданням наказу про
звільнення від 28 жовтня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
подання позивачем в цей же день (28.10.2013
року) заяви про відкликання раніше
поданої заяви висновків суду не
спростовують та на їх правильність не
впливають. Як вже зазначалося вище, в
такому разі анулювання домовленості
про звільнення мало бути двостороннім.
Проте, на час подання вказаної заяви
позивачем його звільнення вже було
погоджене.

За наведених обставин суд першої
інстанції правильно вважав, що підстав
для задоволення позову не було.

Характер спірних правовідносин судом
визначений правильно. Обставини справи
судом з'ясовані повно та всебічно.
Зібраним у справі доказам дана належна
оцінка. Будь-яких процесуальних
порушень, які б давали підстави для
переоцінки доказів, апеляційним судом
не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 08 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: