Справа № 199/2813/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

при секретарі Голубніченко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, де треті особи Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину, про визнання
договорів купівлі-продажу
домоволодіння та земельної ділянки
частково недійсними та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся
до суду із даним позовом, в його
обґрунтування посилаючись на те, що
йому на праві власності належить ?
частина домоволодіння АДРЕСА_1 та ?
частина земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_1. ? частина
домоволодіння та земельної ділянки
перейшли позивачу в спадщину після
смерті його матері ОСОБА_10, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та відповідач
ОСОБА_5 є рідними братами по матері.
Поки позивач звертався до суду з
позовом до ОСОБА_5, останній, звернувся
до Четвертої дніпропетровської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері ОСОБА_10 та отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 21 вересня 2011 року на все
спадкове майно, а саме на домоволодіння
АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею
0,0649 га розташовану по вул. Таганрозькій
у м. Дніпропетровську. Свідоцтво про
право на спадщину за законом видано
державний нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Циганко О.В. У
зв'язку з цим позивач звернувся до
Міністерства юстиції України
Головного Управління юстиції у
Дніпропетровській області зі скаргою
на дії державного нотаріуса та отримав
відповідь від 12.09.2013 у якій йому було
запропоновано звернутися з позовом до
суду про визнання свідоцтва про право
на спадщину за законом недійсним.

Скориставшись свідоцтвом про
право на спадщину за законом від 21.09.2011
на земельну ділянку та домоволодіння в
цілому ОСОБА_5 продав ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 домоволодіння та земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Згідно
договору купівлі-продажу
домоволодіння та земельної ділянки від
10 січня 2012 року покупці купують по 1/3
частці кожний домоволодіння та
земельної ділянки, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. Однак відповідач
ОСОБА_5 мав право розпоряджатися тільки
? частиною спадщини після померлої
матері ОСОБА_10 та продавати ? частину
домоволодіння та земельної ділянки,
тобто по 1/6 частині кожному покупцю.

Крім того діями відповідача
ОСОБА_5 позивачу заподіяно моральну
шкоду, оскільки позивач після смерті
матері був позбавлений можливості
оформити спадщину на ? частину
спадкового майна, вимушений постійно
звертатися до суду за захистом свого
порушеного права. У зв'язку з таким
відношенням відповідача ОСОБА_5 у
позивача погіршився стан здоров'я, він
неодноразово перебував на
стаціонарному лікуванні, мав скарги на
головний біль, спазматичні болі, що
підтверджується виписним епікризом.

На підставі викладеного, позивач
просить суд визнати частково
недійсним, в ? частині, видане ОСОБА_5,
свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну ділянку площею 0,0649
га, розташовану по АДРЕСА_1 від 21
вересня 2011 року, зареєстроване в
реєстрі за №5-1264; визнати частково
недійсним, в ? частині, видане ОСОБА_5,
свідоцтво про право на спадщину за
законом на домоволодіння АДРЕСА_1 від 21
вересня 2011 року, зареєстроване в
реєстрі за №5-1262; визнати частково
недійсним договір купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1 від 10 січня 2012
року, зареєстрованого в реєстрі за №26,
укладеного між ОСОБА_5, та ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 в 1/6 частині кожного з
покупців; визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,0649 га, розташованої по
АДРЕСА_1 від 10 січня 2012 року,
зареєстрованого в реєстрі за №30,
укладеного між ОСОБА_5, та ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, в 1/6 частині кожного з
покупців; стягнути з ОСОБА_5 моральну
шкоду у розмірі 150 000 грн. та судові
витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його
представники ОСОБА_2, ОСОБА_3, повністю
підтримали вимоги позову, просили суд
задовольнити позов у повному обсязі,
надали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_4, у судовому засіданні проти
позову заперечувала у повному обсязі
та просила суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що свідоцтво про
право на спадщину видано законно,
позивач не підтвердив факт родинних
стосунків з померлою. Відповідачі
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є добросовісними
набувачами. Що стосується моральної
шкоди, то позивачем не доведено
спричинення з боку ОСОБА_5 йому такої
шкоди.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
судовому засіданні позов не визнали,
пояснивши, що вони купили
домоволодіння та земельну ділянку
правомірно.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в судове засідання 05 серпня 2014
року не з'явилися, про слухання справи
повідомлені належним чином, про
причини не явки суду не повідомили.

Представник третьої особи Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився, про слухання
справи повідомлені належним чином,
надавши письмову заяву в якій просили
розглядати справу у відсутність їх
представника та винести рішення на
розсуд суду.

Третя особа Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 у судове
засідання не з'явилася, про слухання
справи повідомлена належним чином, про
причини не явки суд не повідомила.

Суд, вислухавши сторони, представників
сторін, дослідивши докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_10, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданого
Амур-Нижньодніпровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 476
від 20 березня 2009 року.

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,0649 га.,
кадастровий номер :01:346:0041, яка
розташована по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив та батьки.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_10 є її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У передбачений законом шестимісячний
строк ОСОБА_1, як спадкоємець першої
черги, звернувся до Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, що підтверджується
матеріалами спадкової справи № 925/2009
відкритою після смерті ОСОБА_10. Однак
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки існували розбіжності
в правовстановлюючих документах та
було запропоновано звернутися до суду
про встановлення факту родинних
відносин між ОСОБА_1 та його матір'ю
ОСОБА_10

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
12 листопада 2010 року встановлено факт
родинних відносин між ОСОБА_1 та
ОСОБА_10, а саме, що ОСОБА_1 є сином
ОСОБА_10

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 серпня
2011 року рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 12
листопада 2010 року скасовано.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду в
порядку позовного провадження та
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
18 травня 2012 року встановлено факт
родинних відносин між ОСОБА_1 та
ОСОБА_10, а саме, що ОСОБА_1 є сином
ОСОБА_10 та визнано за ОСОБА_1 право
власності на ? частину домоволодіння
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_10,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 липня 2012 року державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Коцар І.В. на ім'я
ОСОБА_1 була винесена постанова про
відмову в видачі свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку у зв'язку
з неможливістю поданням
правовстановлюючих документів, на ім'я
померлої.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 вересня 2013 року за ОСОБА_1 визнано
право власності на ? частину земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1.

21 вересня 2011 року до Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом звернувся ОСОБА_5

Державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори ОСОБА_11 21 вересня
2011 року було видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі під № 5-1262,
відповідно до якого останньому
перейшло у спадок домоволодіння
АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право
на спадщину за законом від 21 вересня 2011
року на ім'я ОСОБА_5, та зареєстрованого
в реєстрі під № 5-1264, щодо спадкування
земельної ділянки площею 0,0649 га,
кадастровий номер :01:346:0041,
розташованої по АДРЕСА_1.

Тобто ОСОБА_5 став власником в цілому
спадкового майна після смерті своєї
матері ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Питання видачі свідоцтва про право на
спадщину регулюється ЦК України,
Законом України «Про нотаріат» та
главою 3 наказу Міністерства юстиції
України від 14 червня 1994 року № 18/5,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 07 липня 1994 року за № 152/361 «Про
затвердження Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України» (з подальшими змінами та
доповненнями, яка діяла на момент
виникнення правовідносин) (далі
Інструкція).

Статтями 63,68 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що нотаріус,
який одержав від спадкоємців
повідомлення про відкриття спадщини,
зобов'язаний повідомити про це тих
спадкоємців, місце проживання або
роботи яких йому відоме. Нотаріус може
також зробити виклик спадкоємців
шляхом публічного оголошення або
повідомлення про це у пресі. Нотаріус
при видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом перевіряє факт
смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність підстав
для закликання до спадкоємства за
законом осіб, які подали заяву про
видачу свідоцтва, та склад спадкового
майна. Спадкоємці за законом, які
позбавлені можливості подати
документи, що підтверджують наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, можуть бути за письмовою
згодою всіх інших спадкоємців, які
прийняли спадщину і подали докази
родинних, шлюбних чи інших відносин із
спадкодавцем, включені до свідоцтва
про право на спадщину.

Пунктом 114 Інструкції передбачено, що
державний нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкоємства осіб, які
подали заяву, склад спадкового майна,
на яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців обов'язково
вимагаються відповідні документи.

Як вбачається із матеріалів спадкової
справи, копія якої наявна в матеріалах
справи, спадкова справа після ОСОБА_10,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, розпочата 19
серпня 2009 року. В матеріалах спадкової
справи наявна заява ОСОБА_1 щодо
отримання спадщини, подана ним 19 серпня
2009 року. 21 вересня 2011 року до
нотаріальної контори з питання
прийняття спадщини після ОСОБА_10
звернувся ОСОБА_5 і того ж дня отримав
свідоцтва про право на спадщину за
законом після ОСОБА_10 на домоволодіння
та земельну ділянку.

Таким чином, державний нотаріус при
видачі свідоцтв про право на спадщину
за законом на ім'я ОСОБА_5 не
пересвідчилася у наявності всіх
спадкоємців після ОСОБА_10 та не
викликала їх в нотаріальну контору для
з'ясування питань спадкування після
ОСОБА_10

Відповідно до ст. 1301 ЦК України в
судовому порядку вирішується питання
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними в
абз.3 п. 27 постанови від 30 травня 2008 року
№ 7 "Про судову практику у справах про
спадкування" відповідно до ст. 1301 ЦК
України свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд приходить до висновку,
що при видачі свідоцтв про право на
спадщину державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори, було порушено
право ОСОБА_1 щодо отримання спадщини
після померлої ОСОБА_10, а тому слід
визнати частково недійсним, в ? частині,
видане ОСОБА_5, свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку площею 0,0649 га, кадастровий
номер :01:346:0041, розташовану по
АДРЕСА_1 від 21 вересня 2011 року,
зареєстроване в реєстрі за №5-1264 та
визнати частково недійсним, в ? частині,
видане ОСОБА_5, свідоцтво про право на
спадщину за законом на домоволодіння
АДРЕСА_1 від 21 вересня 2011 року,
зареєстроване в реєстрі за №5-1262.

Судом також встановлено, що 10 січня 2012
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 був укладений договір
купівлі-продажу домоволодіння,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстрованого в реєстрі під № 26,
відповідно до якого ОСОБА_5 продав, а
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 купили по 1/3
частині кожний, домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того відповідно до договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
10 січня 2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
та зареєстрованого в реєстрі під №30
ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
купили по 1/3 частині кожний земельну
ділянку площею 0,0649 га, кадастровий
номер :01:346:0041, розташовану по
АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.1 статті 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

З врахуванням вищенаведеного та того,
що судом задоволено позов в частині
визнання частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21 вересня 2011 року, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
визнання частково недійсними
договорів купівлі-продажу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача
з приводу стягнення з відповідача
ОСОБА_5 моральної шкоди, то суд вважає,
що такі вимоги не ґрунтуються на
вимогах закону, а тому задоволенню не
підлягають.

Таким чином, з огляду на встановлені
судом обставини, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову ОСОБА_1, а саме - визнати частково
недійсним, в ? частині, видане ОСОБА_5,
свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну ділянку площею 0,0649
га, кадастровий номер :01:346:0041,
розташовану по АДРЕСА_1 від 21 вересня 2011
року, зареєстроване в реєстрі за №5-1264;
визнати частково недійсним, в ? частині,
видане ОСОБА_5, свідоцтво про право на
спадщину за законом на домоволодіння
АДРЕСА_1 від 21 вересня 2011 року,
зареєстроване в реєстрі за №5-1262;
визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1
від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в
реєстрі за №26, укладеного між ОСОБА_5,
та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в 1/6 частині
кожного з покупців, а всього в ? частині;
визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0649 га, кадастровий номер
:01:346:0041, розташованої по АДРЕСА_1
від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в
реєстрі за №30, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в 1/6 частині
кожного з покупців, а всього в ? частині.
В іншій частині позову - відмовити.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України слід cтягнути з відповідачів
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на
користь держави судові витрати у
вигляді судового збору в розмірі по 121
грн. 80 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, де треті особи Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, про
визнання договорів купівлі-продажу
домоволодіння та земельної ділянки
частково недійсними та стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати частково недійсним, в ? частині,
видане ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, свідоцтво
про право на спадщину за законом на
земельну ділянку площею 0,0649 га,
кадастровий номер :01:346:0041,
розташовану по АДРЕСА_1 від 21 вересня 2011
року, зареєстроване в реєстрі за №5-1264.

Визнати частково недійсним, в ? частині,
видане ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, свідоцтво
про право на спадщину за законом на
домоволодіння АДРЕСА_1 від 21 вересня 2011
року, зареєстроване в реєстрі за №5-1262.

Визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1
від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в
реєстрі за №26, укладеного між ОСОБА_5,
ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_2,
ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_8, ІПН НОМЕР_4, в
1/6 частині кожного з покупців, а всього
в ? частині.

Визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0649 га, кадастровий номер
:01:346:0041, розташованої по АДРЕСА_1
від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в
реєстрі за №30, укладеного між ОСОБА_5,
ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_2,
ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_8, ІПН НОМЕР_4, в
1/6 частині кожного з покупців, а всього
в ? частині.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_6, ІПН
НОМЕР_2, ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_8, ІПН
НОМЕР_4, ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, на користь
держави судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі по 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 коп. з кожного.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 11 серпня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець