Справа № 585/2428/14-ц
Номер провадження 2/585/789/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі: головуючого-судді
Ганзя О.Д., при секретарі Шаповаленко
Н.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни в режимі
відеоконференцзв'язку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Роменської
виправної колонії (№56) про визнання дій
незаконними, щодо порушення
немайнового права громадянина на
відправлення звернення до органу
державної влади та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом. Свої вимоги мотивував тим, що
18.12.2012 року він подав начальнику
відділення СДПВ-2 ОСОБА_3 п'ять звернень
для відправлення адресатам, які він
здав у канцелярію установи для
реєстрації і відправлення за
належністю. Однак, завідуюча
канцелярією ОСОБА_2 три звернення не
зареєструвала і не відправила
адресатам в триденний термін, як це
передбачено абз. 8 п.45 ПВР, а повернула
начальнику. Серед повернутих звернень
була і позовна заява у Роменський
міськрайонний суд до інспектора ВК № 56
ОСОБА_2 про визнання дій незаконними
щодо відправлення його (ОСОБА_1)
кореспонденції до Європейського суду з
прав людини за вихідним № 5/К-217 від
08.12.2011 року та відшкодування моральної
шкоди, яку ОСОБА_3 знищив. За
результатами розгляду скарги позивача,
Роменським міжрайонним прокурором
Винник О.В. було встановлено, що ОСОБА_2
і ОСОБА_3 неналежно виконали службові
обов'язки, порушили вимоги Закону
України « Про звернення громадян», ст.
ст. 8, 107, 113 КВК України та п.45 Правил
внутрішнього трудового розпорядку
установ виконання покарань.

Посилаючись на те, що неправомірними
діями відповідача позивачу була
завдана моральна шкода, позивач просив
суд:

- визнати незаконними дії РВК № 56 щодо
порушення його особистого немайнового
права на відправлення позовної заяви
від 18.12.2012 року у Роменський
міськрайонний суд до інспектора ВК № 56
ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та
відшкодування моральної шкоди

- стягнути з РВК № 56 2000 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної моральної
шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свій позов підтримав у повному обсязі,
посилаючись на викладені у ньому
обставини. При цьому пояснив, що
реалізація його права на звернення як
громадянина України до органу влади
була знехтувана діями посадових осіб
РВК № 56.

Представник відповідача Роменської ВК
(№56) позов не визнала і в задоволенні
позову прохала відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
висновку, що вказана цивільна справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває
покарання у виді довічного позбавлення
волі у Роменській РВК (№56) (а.с. 5).

18 грудня 2012 року позивач подав
начальнику відділення СДПВ-2 ОСОБА_3
п'ять звернень для відправлення
адресатам, серед яких була позовна
заява у Роменський міськрайонний суд
до інспектора ВК № 56 ОСОБА_2 про
визнання дій незаконними щодо
відправлення його (ОСОБА_1)
кореспонденції до Європейського суду з
прав людини за вихідним № 5/К-217 від
08.12.2011 року та відшкодування моральної
шкоди.

Однак, завідуюча канцелярією ОСОБА_2
три звернення не зареєструвала і не
відправила адресатам в триденний
термін, а повернула начальнику, серед
повернутих звернень була і вищевказана
позовна заява, яку начальнику
відділення СДПВ-2 ОСОБА_3 знищив.

За результатами розгляду скарги
позивача, Роменським міжрайонним
прокурором Винник О.В. було
встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3
неналежно виконали службові обов'язки,
порушили вимоги Закону України « Про
звернення громадян», ст. ст. 8, 107, 113 КВК
України та п.45 Правил внутрішнього
трудового розпорядку установ
виконання покарань. На вимогу
прокурора завідуюча канцелярією
ОСОБА_2 та начальник відділення СДПВ-2
ОСОБА_3 за вказаним фактом були
притягнуті до дисциплінарної
відповідальності (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України є
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 18 КАС України
справи щодо оскарження дій або
бездіяльності посадових чи службових
осіб місцевих органів виконавчої влади
розглядаються і вирішуються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом або окружним адміністративним
судом за вибором позивача.

Відповідно до роз'яснень, наданих у
п.п.2, 3 Пленуму Вищого
адміністративного суду України N 8від 20
травня 2013 року "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів" :

За змістом ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Законодавство не містить визначення
терміна "публічно-правовий спір". Для
розгляду спору адміністративним судом
необхідно встановити його
публічно-правовий зміст (характер). Для
з'ясування характеру спору суди
повинні враховувати, що протилежним за
змістом є приватноправовий спір. Це
означає, що в основі розмежування
спорів лежить поділ права на публічне
та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми
до публічного права, а спору до
публічно-правового, суди повинні
враховувати загальнотеоретичні та
законодавчі критерії. Зокрема, за
змістом пункту 1 частини першої статті 3
КАС України у публічно-правовому спорі,
як правило, хоча б однією стороною є
орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Суди повинні звертати увагу на те, що
спір набуває ознак публічно-правового
за умов не лише наявності серед
суб'єктів спору публічного органу чи
посадової особи, а й здійснення ним
(ними) у цих відносинах владних
управлінських функцій. Для цілей і
завдань адміністративного судочинства
владну управлінську функцію необхідно
розуміти як діяльність усіх суб'єктів
владних повноважень з виконання
покладених на них Конституцією чи
законами України завдань.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
позивач фактично оскаржує
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, а саме, Роменської
виправної колонії № 56 щодо порушення
його прав на відправлення поштової
кореспонденції, які передбачаються ч.4
ст. 113 КВК України та п.43, п.45 "Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань".

Як встановлено судом, ОСОБА_1 відбуває
покарання в державній установі в
умовах позбавлення волі, під контролем
органів влади.

За таких обставин, «держава несе
відповідальність за кожну особу, яка
тримається під вартою, оскільки вона,
перебуваючи під владою державних
службовців, знаходиться у вразливому
становищі і органи влади зобов'язані її
захищати» (див. п. 69 рішення
Європейського суду з прав людини
справа «Ошурко проти України» від
08.09.2011 року).

Отже, в даному випадку між сторонами
виник спір не про право цивільне, якому
притаманна рівність учасників
правовідносин (ст. 1 ЦК України), а з
приводу правомірності дій відповідача
щодо виконання ним управлінських
функцій, врегульованих нормами КВК
України та Правилами внутрішнього
розпорядку установи виконання
покарань, від яких саме і залежить
реалізація прав довічно позбавленого
волі позивача ОСОБА_1

Забезпечення організації надіслання
певної кореспонденції у певні строки
від особи, яка відбуває покарання,
покладається на вказаний вище орган
виконавчої влади. У зв'язку з цим спори,
що виникають з приводу виконання цим
органом своїх повноважень, є
публічно-правовими, тому на них
поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Отже, спір, що виник між сторонами, є
публічно-правовим і відноситься до
адміністративної юрисдикції, а тому
його розгляд повинен здійснюватися за
нормами КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи вищевикладене, провадження
у даній справі необхідно закрити.

Керуючись ч.1 ст. 15, п. 1 ч. 1 ст. ст. 205, 206
ЦПК України суд ,-

У Х В А
Л И В:

Провадження по справі за позовом
ОСОБА_1 до Роменської виправної колонії
(№56) про визнання дій незаконними, щодо
порушення немайнового права
громадянина на відправлення звернення
до органу державної влади та
відшкодування моральної шкоди -
закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 про його право на
звернення з адміністративним позовом
до адміністративного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особами, без участі яких було
проголошено судове рішення - протягом 5
днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: підпис ...

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного суду
О. Д. Ганзя