У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ПАТ
«Кредобанк» на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 02 липня 2014 року
в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
до ОСОБА_1 про дострокове стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Кредобанк» подало апеляційну
скаргу на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 02 липня 2014
року, яким позов банку задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Кредобанк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 162677,86
грн., яка складається із заборгованості
по кредиту в сумі 155209,15 грн.,
прострочених відсотків в сумі 6634,64 грн.
та пені по простроченій заборгованості
в сумі 834,07 грн., а також судовій збір в
розмірі 1626,78 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить
змінити зазначене рішення, яким
позовні вимоги ПАТ «Кредобанк»
задовольнити повністю стягнувши з
ОСОБА_1 на користь банку заборгованість
за кредитним договором в сумі 172080,92 грн.

У судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_2 апеляційну скаргу
не визнав.

Представник позивача ПАТ «Кредобанк»
Невечера С.І. звернувся до суду з
клопотанням від 15 вересня 2014 року про
розгляд даної справи без участі
представника банку.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання
не з»явилася, хоча про час і місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, а тому її неявка згідно
ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
27.07.2012 року між ПАТ «Кредобанк» і ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №17/16-20,
згідно якого остання отримала кредит у
розмірі 160 000,00 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом 22,49%
річних. Відповідно до умов кредитного
договору відповідачка ОСОБА_1
зобов'язалася повернути суму кредиту
разом із нарахованими процентами
рівними сумами по 3396 грн. (ануїтетний
платіж) протягом усього строку
кредитування (п.2.1) не пізніше
останнього робочого дня поточного
місяця (п.4.1), з кінцевим терміном
повернення кредиту до 26 липня 2022 року.

Однак, в порушення умов кредитного
договору відповідачка ОСОБА_1 своїх
зобов'язань належним чином не виконує,
а саме не сплачує кредит та відсотки за
користування кредитом, у зв'язку з чим
станом на 27.11.2013 року у неї виникла
заборгованість в сумі 162677,86 грн., яка
складається із заборгованості по
кредиту в сумі 155209,15 грн., прострочених
відсотків в сумі 6634,64 грн. та пені по
простроченій заборгованості в сумі 834,07
грн..

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право позивача вимагати дострокового
повернення кредиту та сплати процентів
передбачено і умовами п.4.9, 4.10
кредитного договору, згідно якого банк
у випадках, передбачених п.2.9 договору,
вправі вимагати дострокового
повернення кредиту, процентів, комісій
та інших належних до сплати платежів за
цим договором, про що письмово
повідомляє позичальника. Позичальник
зобов'язаний протягом 30 банківських
днів з моменту отримання письмової
вимоги банку (п.4.9) достроково повернути
кредит, проценти, комісії та інші
належні до сплати платежі за цим
договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Кредобанк» 03.12.2013 року направив
позичальнику ОСОБА_1 вимогу про
дострокове виконання зобов'язань за
кредитним договором від 27.07.2012 року, а
саме про дострокове погашення кредиту
в сумі 162677,86 грн., яка складається із
заборгованості по кредиту в сумі 155209,15
грн., прострочених відсотків в сумі 6634,64
грн. та пені по простроченій
заборгованості в сумі 834,07 грн. протягом
30 банківських днів з моменту отримання
зазначеної вимоги, яку відповідачка
під розписку отримала 14.12.2013 року (а.с.36)
але до цього часу не виконала, тому суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про стягнення з неї на користь
банку кредитної заборгованості в сумі
162677,86 грн.

Стосовно збільшених вимог позивача про
стягнення з відповідачки ОСОБА_1
кредитної заборгованості в сумі 172080,92
грн., яка складається із заборгованості
по кредиту в сумі 155209,15 грн.,
прострочених відсотків в сумі 13181,42 грн.
та пені по простроченій заборгованості
в сумі 3690,35 грн., яка утворилася станом
на 07 травня 2014 року, то суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову позивачу у задоволенні цих
вимог, оскільки умовами кредитного
договору, а саме п.3.3 встановлено, що
проценти за користування кредитом
нараховуються щомісячно на суму
заборгованості по кредиту за методом
«факт/360» (фактична кількість днів у
місяці, але умовно в році 360 днів), за
ставкою, визначеною у п.3.2 цього
договору, зокрема, з моменту видачі
кредиту до дати звернення банку із
заявою до суду із вимогою про
дострокове повернення суми кредиту та
сплати процентів, комісій та інших
належних до сплати за цим договором
платежів.

Тобто, сторони у кредитному договорі
визначили умови нарахування процентів
у випадку звернення банку із заявою до
суду із вимогою про дострокове
повернення суми кредиту та сплати
процентів, комісій та інших належних до
сплати за цим договором платежів, які
відповідно до п.3.3 договору
нараховуються до дати звернення банку
із зазначеною заявою (банк до суду із
заявою звернувся 06.03.2014 року).

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Встановивши, що сторони кредитного
договору досягли згоди з усіх істотних
умов договору, зокрема визначили умови
нарахування процентів у випадку
звернення банку із заявою до суду із
вимогою про дострокове повернення суми
кредиту та сплати процентів, комісій та
інших належних до сплати за цим
договором платежів, які відповідно до
п.3.3 договору нараховуються до дати
звернення банку із зазначеною заявою, з
якою ПАТ «Кредобанк» до суду про
стягнення з ОСОБА_1 на користь банку
кредитної заборгованості в сумі 162677,86
грн., яка складається із заборгованості
по кредиту в сумі 155209,15 грн.,
прострочених відсотків в сумі 6634,64 грн.
та пені по простроченій заборгованості
в сумі 834,07 грн., звернувся 06.03.2014 року, -
тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідачки ОСОБА_1 на користь банку
кредитної заборгованості в сумі 162677,86
грн., яка була зазначена банком на день
звернення до суду із вимогою про
дострокове повернення суми кредиту,
сплати процентів та пені, яку
відповідачка визнала, та обґрунтовано
відмовив банку у задоволенні решти
позовних вимог, оскільки такі були
заявлені позивачем після звернення до
суду із позовом, що не передбачено
умовами кредитного договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України слід
залишити без зміни, а апеляційну скаргу
позивача відхилити, оскільки суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Кредобанк» -
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 02 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуюча :

Судді :