Справа № 450/2303/14-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Мусієвського В. Є.

при секретарі - Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Пустомити
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Старосільської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області про визнання права власності в
порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з цивільним
позовом до відповідача Старосільської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, в якому
просить визнати за ним право власності
на будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається з: А - 1 житловий будинок,Б -
сарай, В - сарай, Пг/б - погріб, № 1 -
огорожа, загальною площею 41.9 кв.м.,
житловою площею, 22.5 кв.м.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати ОСОБА_3, після смерті
якої до складу спадкового майна
увійшло право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1. За життя
ОСОБА_3 своїми правами на зазначене
майно на випадок смерті розпорядилася
склавши заповіт від 20.05.1995 року,
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Старосільської сільської
ради народних депутатів ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 26, який
не був скасованим та зміненим.
Відповідно до вказаного заповіту
ОСОБА_3, належний їй житловий будинок,
сарай що знаходиться в с. Старе Село,
Пустомитівського району, Львівської
області заповіла йому своєму синові
ОСОБА_1 Спадкоємців, які мали б право на
обов'язкову частку у спадковому майні
ОСОБА_3 та претендують на зазначене
майно немає.

За вказаних вище обставин, беручи до
уваги те, що визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку; те, що
обставини склалися так, що в іншому
крім судового порядку позивач не має
можливості реалізувати своє право на
спадщину, позивач вважає, що найбільш
ефективним швидким та повним
застосуванням наданих законом норм для
захисту його права буде визнання за ним
права на спадкове майно після смерті
ОСОБА_3

У судове засідання позивач не з'явився,
не повідомив суд про причини своєї
неявки, хоча про час та місце судового
розгляду був належним чином
повідомлений, однак подав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, не повідомив суд
про причини своєї неявки, хоча про час
та місце судового розгляду був
належним чином повідомлений, однак
подав суду заяву про розгляд справи у
його відсутності, позовні вимоги
визнає у повному обсязі.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України
фіксування судового засідання
технічним засобом здійснює секретар
судового засідання або за
розпорядженням головуючого інший
працівник апарату суду. У разі неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи в разі якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази
в їх сукупності, враховуючи те, що заяви
про визнання відповідачем позову не
порушує прав, свобод чи законних
інтересів інших осіб, а позовні вимоги
позивача є законними та
обґрунтованими, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача ОСОБА_3, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1.

У склад спадщини після смерті ОСОБА_3,
увійшло право власності на:
будинковолодіння АДРЕСА_1. Згідно
Технічного паспорта на садибний
(житловий) будинок АДРЕСА_1, що виданий
18.07.2014 року ТзОВ Технічне Бюро
«Фаєрмут», зазначений житловий будинок
складається з: А-1 житловий будинок, Б -
сарай, В - сарай, Пг/б - погріб, № 1 -
огорожа, загальною площею 41, 9 кв. м.,
житловою площею 22, 5кв.м., рік побудови
1961.

За життя ОСОБА_3, своїми правами на
зазначене майно на випадок смерті
розпорядилася склавши заповіт від
20.05.1995 року, посвідчений секретарем
виконавчого комітету Старосільської
сільської ради народних депутатів
ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №
26, який не був скасованим та зміненим.
Відповідно до вказаного заповіту
ОСОБА_3, належний їй житловий будинок,
сарай що знаходиться в с. Старе Село
Пустомитівського району Львівської
області заповіла своєму синові ОСОБА_1,
факт родинних відносин першої лінії
споріднення стверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_2 від 30.04. 1954
року.

Спадкоємців, які мали б право на
обов'язкову частку у спадковому майні
ОСОБА_3 та претендують на зазначене
майно немає. Позивач, згідно ст. 549 ЦК
України 1963 року, вважається таким, що
прийняв спадщину після смерті
спадкодавця, оскільки постійно та на
день смерті останньої проживав разом з
останньою, зазначене підтверджується
довідкою виданої Старосільською
сільською радою Пустомитівського
району Львівської області від 16.07.2014
року за вих № 487.

На теперішній час позивач не має
можливості здійснити своє право на
спадкування в позасудовому порядку,
оскільки спадкодавцем за час свого
життя не виготовив правовстановлюючих
документів на садовий будинок.

Про те, що спадкодавець набув право
власності на спірне спадкове майно з
підстав, що не заборонені законом
стверджується довідкою № 487 від 16.07.2014
року, що видана Старосільською
сільською радою Пустомитівського
району Львівської області; технічним
паспортом на садибний (житловий)
будинок № АДРЕСА_1, що виданий 18.07.2014
року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», з яких слідує,
ОСОБА_3 належить житловий будинок
АДРЕСА_1

Згідно приписів ст. 548 ЦК Української
РСР (що діяв на момент виникнення
спірних правовідносин), для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549
ч.1 п.1 ЦК Української РСР, котрий діяв на
момент відкриття спадщини, визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. У п. 4 ППВС
України «Про практику розгляду судами
України справ про спадкування» від
24.06.1983р. (у редакції, що була чинна на
момент виникнення спірних
правовідносин), вказано про те, що якщо
у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу
Української РСР шестимісячний строк
позивач вступив в управління або
володіння спадковим майном або його
частиною, суд з цих підстав вирішує
питання про визнання права на спадкове
майно, а не про продовження пропущеного
строку.

Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій
щодо вчинення нотаріальних дій,
пов'язаних із вжиттям заходів, щодо
охорони спадкового майна, видачею
свідоцтва про право на спадщину та
свідоцтв про право власності на частку
в спільному майні подружжя,
затверджених рішенням Міністерства
юстиції України 29.01.2009 року, під фактом
вступу у володіння або управління
спадковим майном, що підтверджує факт
прийняття спадщини, слід мати на увазі
різні дії спадкоємця по управлінню,
розпорядженню і користуванню цим
майном, підтримання його в належному
стані. Враховуючи зазначене вище можна
зробити висновок про те, що саме такі
дії були вчинені позивачем у цій
справі.

Статтею 16 Цивільного кодексу України,
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, а одним із способів
захисту прав та законних інтересів
особи є визнання права. Відповідно до
ст. 392 Цивільного кодексу України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Оскільки документи, що засвідчують
право власності на нерухоме майно,
існували, що зокрема підтверджено їх
збереженою копією та довідкою органу
місцевого самоврядування, проте були
втрачені, та не можуть бути відновлені
у встановленому законодавством
порядку, позивач змушений звертатися
із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК
України, відповідно до якої позов про
визнання права власності може бути
пред'явлено зокрема у разі втрати
правовстановлюючого документу на
нерухоме майно.

За таких обставин, враховуючи визнання
відповідачем позову, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 законними та
обгрунтованими.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963
року, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 /РНОКПП
НОМЕР_3/ право власності на
будинковолодіння № АДРЕСА_1, яке
складається з А - 1 житловий будинок, Б -
сарай, В - сарай, Пг/б - погріб, № 1 -
огорожа, загальною площею 41.9 кв.м.,
житловою площею, 22.5 кв.м., в порядку
спадкування за ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення або
оримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський