АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6356/14
Головуючий 1 інстанції Бібік
Справа № 621/3461/13-ц
Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Зміївського районного суду
Харківської області від 09 грудня 2013
року по справі за позовом Державного
підприємства «Південна залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Служба приміських пасажирських
перевезень» державного підприємства
«Південна залізниця», третя особа
моторвагонне депо «Харків» державного
підприємства «Південна залізниця» до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
порядку регресу,-

В С Т А Н О В
И Л А :

У липні 2013 року Державне підприємство
«Південна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Служби
приміських пасажирських перевезень»
державного підприємства «Південна
залізниця» звернулося до Харківського
районного суду Харківської області з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позову посилались на
те, Державним підприємством «Південна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу «Служби приміських
пасажирських перевезень» державного
підприємства «Південна залізниця»
згідно з наказом начальника
моторвагонного депо «Харків»
Південної залізниці відповідач був
переведений на посаду майстра дільниці
№ 17, в період працевлаштування
відповідача до моторвагонного депо
«Харків» південної залізниці був
прийнятий на виробничу практику
дублером маляра ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
направлений на дільницю № 17, майстром
якої був відповідач. 30.10.2008 року під час
виконання заданої роботи, ОСОБА_3
отримав ушкодження, в результаті яких
загинув. За даним фактом було порушено
кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1 у скоєнні злочину,
передбаченому ч. 2 ст. 272 КК України.
Вироком Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 21.05.2012 року ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні злочину. Даним
вироком було задоволено повністю
цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 та
стягнуто на її користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 28.08.2012 року вирок в частині
задоволення цивільного позову було
скасовано та направлено на новий
розгляд в порядку цивільного
судочинства.

21.11.2012 року ОСОБА_4 було подано уточнену
позовну заяву до Південної залізниці
про відшкодування моральної шкоди в
сумі 500 000 грн., у зв'язку з загибеллю
сина ОСОБА_3 від нещасного випадку під
час проходження виробничої практики.

Рішення суду, яке ухвалою апеляційного
суду Харківської області було
залишено без змін, позов ОСОБА_4 було
задоволено частково, стягнуто з
Південної залізниці на її користь 300 000
грн. на відшкодування моральної шкоди
та 3000 грн. судового збору.

Південною залізницею шкоду
відшкодовано у повному обсязі.

Таким чином, оскільки, вироком суду
встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 272 КК України,
позивач просив стягнути в порядку
регресу суму відшкодування 300 000 грн. та
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 3030 грн.

Ухвалою Харківського районного суду
Харківської області від 25 жовтня 2013
року цивільну справу передано до
Зміївського районного суду
Харківської області відповідно до
вимог п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦПК України.

В судовому засіданні представник
позивача Водяницький К.А. позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив позов задовольнити.

Представник третьої особи Голуб А.І. у
судовому засіданні позовні вимоги
визнала у повному обсязі, проти
задоволення позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що в момент
трагедії він знаходився у відрядженні,
за сорок кілометрів від місця події, на
час загибелі потерпілого прямого
зв'язку з останнім не було. На час його
відрядження дільницею керував ОСОБА_7,
однак незважаючи не це, ніхто ані з
представників залізничної дороги, ані
з представників ПТУ, в якому навчався
загиблий, за трагедію не відповіли, але
і він нести відповідальність за всіх не
може. Сім"я загиблого претензій до
нього не має.

Крім того, зазначив, що при розгляді
кримінального провадження він вину не
визнавав, а представники залізничної
дороги погрожували судді, був
відсторонений від участі у справі
захисник під час досудового
провадження. Просив у задоволенні
позову відмовити.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 09 грудня 2013
року позов Державного підприємства
«Південна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу служби
приміських пасажирських перевезень»
державного підприємства «Південна
залізниця», третя особа моторвагонне
депо «Харків» державного підприємства
«Південна залізниця» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Державного підприємства «Південна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу «Служби приміських
пасажирських перевезень» державного
підприємства «Південна залізниця» 300
000 грн. в порядку регресу, а також
судовий збір у сумі 3030 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення яким в задоволенні позову
позивачу відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
з?явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Згідно вимог ст. 1172 ЦК України, юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Пунктом З ч.І ст.134 КЗпП України
передбачено, що відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації у випадках, коли шкоди
завдано діями працівника, які мають
ознаки діянь, преслідуваних у
кримінальному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідно до наказу начальника
моторвагонного депо «Харків»
Південної залізниці від 12 травня 1996
року № 248 ОСОБА_1 переведений на посаду
майстра дільниці . 17 (а.с. 8)

Відповідно до наказу начальника
моторвагонного депо «Харків»
Південної залізниці № 8/ос від 10 грудня
2012 року ОСОБА_1 був звільнений (а.с. 9)

Вироком Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 21 травня 2012 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК
України і призначено покарання у виді
п'яти років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади з
організаційно - розпорядчими функціями
протягом трьох років, у відповідності
ст. 75 КК України звільнений від
відбування покарання з випробувальним
терміном на три роки.

Стягнуто з моторвагонного депо
«Харків» на користь ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.
(а.с. 14-20)

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 28 серпня 2012 року вирок
Червонозаводського районного суду м.
Харкова в частині цивільного позову
скасовано та направлено на новий
розгляд в порядку цивільного
судочинства (а.с. 21-23).

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 12 грудня 2012 року
позов ОСОБА_4 до Державного
підприємства «Південна залізниця» про
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково, стягнуто на її
користь 300 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди (а.с. 10-11).

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 05 лютого 2013 року рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 12 грудня 2012 року залишено
без змін.(а.с.12-13).

Факт виконання позивачем вказаного
рішення суду підтверджується
платіжним дорученням № 320 від 28.03.2013
року, згідно якого сплачено Південною
залізницею згідно ВП № 36923762 від 19.03.2013
року, виконавчого листа № 2035/8637/2012 від
28.02.2013 року на користь ОСОБА_4 300 000 грн.
(а.с. 5)

Платіжним дорученням № 321 від 28.03.2013
року сплачено Південною залізницею
згідно ВП№ 36923898 від 19.03.2013 року,
виконавчого листа № 2035/8637/2012 від 28.02.2013
року на користь ОСОБА_4 3000 грн. судового
збору (а.с. 6)

Згідно постанов державного виконавця
від 17.04.2013 року № 6578, № 6579 виконавчі
провадження № 36923762 та № 36923898 закінчено
у зв'язку з повним виконанням (а.с. 24, 25).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення цієї суми з відповідача.

Доводи представника відповідача
стосовно того, що суд першої інстанції
не встановив вини відповідача у
заподіянні шкоди, а також що попередні
рішення суду не можуть прийматись
судом, колегією суддів не приймаються.

Так, згідно вимог ч.3,4 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Протиправність дій відповідача та
причинно-наслідковий зв'язок цих дій із
шкодою, що настала, встановлено чинним
на час розгляду даної справи вироком
Чеврвонозаводського районного суду м.
Харкова від 21 травня 2012 року (а.с. 14-23), а
також розмір заподіяної шкоди
встановлено рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 12 грудня 2012 року, яке
набрало чинності 05 лютого 2013 року ( а.с.
10-13).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду законне і
обґрунтоване, постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду також не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1
ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 09 грудня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -