Справа № 372/3226/14-ц Головуючий у І
інстанції Потабенко Л.В.Провадження №
22-ц/780/5103/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Обухівського районного
суду Київської області від 18 липня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
комунального підприємства Київської
обласної ради "Західне БТІ", третя особа
приватний нотаріус Обухівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
дарування 1/2 частини недобудованого
житлового будинку, визнання недійсної
реєстрації права власності на будинок,
та визнання права власності на об'єкт
незавершеного будівництва ,-

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 17.09.2007
року між нею та відповідачем було
укладено договір дарування земельної
ділянки площею 5000 кв.м., що розташована
на території Української міської ради,
с. Плюти, Обухівського району житловий
масив «Лісовий».

29.11.2007 року позивач ОСОБА_1 отримала
державний акт на право власності на
землю серії ЯД № 764517.

11.06.2008 року між сторонами укладено
договір дарування, згідно з яким ОСОБА_2
подарувала ОСОБА_1 ? частину
недобудованого житлового будинку, що
становить 39% готовності, та знаходиться
за адресою АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 просить даний договір
визнати недійсним, оскільки згідно з п.4
вказаного договору право власності на
об»єкт дарування ОСОБА_2
підтверджується

державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 764517, який
насправді був виданий на ім.»я ОСОБА_1, а
не ОСОБА_2

Крім того, цей державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 764517, вказано як підставу виникнення
права власності ОСОБА_2 на
недобудований житловий будинок 39%
готовності в АДРЕСА_1, у витязі № 17174122 з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, який надано 24 грудня 2007 року КП
Київської обласної ради «Обухівське
бюро технічної інвентаризації».

Оскільки насправді вказаний державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯД № 764517 видано на ім.»я
ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, позивач просив
визнати незаконною та недійсною
вказану реєстрацію права власності
ОСОБА_2 на недобудований житловий
будинок, реєстраційний номер 21550003.

Також позивач просила суд визнати за
позивачем право власності на вказані
земельну ділянку та недобудований
житловий будинок, зобов'язати КП
Київської обласної ради «Західне БТІ»
здійснити реєстрацію права власності
ОСОБА_1 на об'єкт незавершеного
будівництва недобудований житловий
будинок.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 18 липня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
через порушення судом норм
матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що відповідач на
момент укладання спірного договору
дарування не мала належного обсягу
цивільної дієздатності для його
укладення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог з підстав
їх недоведеності, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не надав
належних та допустимих доказів, на
підтвердження свого порушеного права
відповідачами, не визначився з
підставами недійсності правочину, не
довів суду в чому саме полягає
недійсність договору дарування, які
підстави у відповідності до ст. 215 ЦК
України для визнання договору
дарування недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 вересня 2007 року
між сторонами укладено нотаріально
посвідчений договір дарування,
відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала,
а ОСОБА_4 прийняла в дар земельну
ділянку площею 5000 кв.м., що розташована
на території Української міської ради,
АДРЕСА_1. В п.13 договору зазначено, що
цей договір є підставою для відведення
земельної ділянки в натурі і видачі
державного акта про право приватної
власності на землю. Також вказано, що
договір підлягає державній реєстрації
відповідно до чинного законодавства (
а.с.14-15).

29 листопада 2007 року позивач ОСОБА_1
отримала державний акт на право
власності на вищевказану земельну
ділянку серії ЯД 764517, який
зареєстровано в книзі реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 68 ( а.с.16).

24 грудня 2007 року для оформлення
договору іпотеки, на підставі заяви
ОСОБА_2, комунальним підприємством
Київської обласної ради «Обухівське
бюро технічної інвентаризації»
прийнято рішення та надано витяги №
17174122 та № 17174156 з реєстру прав власності
на нерухоме майно, відповідно до якого
ОСОБА_2 є приватним власником
недобудованого житлового будинку 39%
готовності, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Право власності зареєстровано в книзі 3
за №705, реєстраційний номер 21550003 (
а.с.18,19).

Даних про передачу в іпотеку
зазначеного майна матеріали справи не
містять.

11 червня 2008 року між сторонами укладено
договір дарування, згідно з яким ОСОБА_2
подарувала ОСОБА_1 ? частину
недобудованого житлового будинку 39%
готовності, що знаходиться в АДРЕСА_1 (
а.с.10-11).

В пункті 4 вищевказаного договору,
зазначено, що ? частина недобудованого
житлового будинку належить
дарувальнику ОСОБА_2, на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 764517,
виданого управлінням земельних
ресурсів в Обухівському районі на
підставі договору дарування земельної
ділянки від 17.09.2007 року за № 12573 та
зареєстрованого в книзі реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 68 від 29.11.2007 року та на
підставі витягу про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно, виданого
комунальним підприємством Київської
обласної ради «Обухівське бюро
технічної інвентаризації 24.12.2007 року за
№ 17174122. Право власності зареєстровано
в книзі 3 за №705, реєстраційний номер
21550003.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

З матеріалів справи не вбачається
підстав для задоволення позовних вимог
про визнання права власності за
позивачем ОСОБА_1 на недобудований
житловий будинок 39% готовності, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та зобов»язання
відповідача зареєструвати це право,
оскільки за договором дарування 11
червня 2008 позивач придбала лише ?
частину цього майна. Крім того,
матеріали справи не містять даних, що
відповідачами оспорюється чи не
визнається право власності позивача на
? частину цього майна, враховуючи що
комунальним підприємством Київської
обласної ради «Обухівське бюро
технічної інвентаризації» прийнято
рішення та надано витяги № 17174122 та №
17174156 з реєстру прав власності на
нерухоме майно, відповідно до якого
ОСОБА_2 є приватним власником
вказаного майна 24 грудня 2007 року, тобто
до отримання в дар позивачем ? частини
спірного майна.

Заявляючи позовні вимоги про визнання
незаконною та недійсною реєстрацію 24
грудня 2007 року права власності ОСОБА_2
на недобудованого житлового будинку 39%
готовності, що знаходиться в АДРЕСА_1
(реєстраційний номер 21550003), позивач не
довела порушення її прав, оскільки
станом на 24 грудня 2007 ркоу вона не була
власником цього майна, враховуючи, що
його ? частину вона отримала в дар лише
11 червня 2008 року.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
недоведеність позовних вимог, зокрема,
порушення прав позивача та підстав для
відновлення цього права шляхом
задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.ст. 15,16 ЦК
України судовому захисту підлягає лише
порушене право позивача.

Враховуючи викладене, висновок суду
про не доведення позивачем порушення
свого права власності є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги - безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у ОСОБА_2 належного обсягу
цивільної дієздатності на укладення
оспорюваного договору дарування ?
частини спірного майна колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
матеріали справи не містять даних про
обмеження цивільної дієздатності
ОСОБА_2 або визнання її недієздатною.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом
обґрунтовано встановлено наявність
обставин, які є підставою для, рішення
суду першої інстанції ухвалене з
дотриманням вимог закону, висновки
суду відповідають фактичним
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги зазначених
висновків не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 18 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
її проголошення.

Головуючий

Судді :