АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6672/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В. В. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач у справі - Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра», 20 грудня 2013 року
звернулось до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 червня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором №779977/ФЛ від 28.02.2008 року в
розмірі 67 611,66 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 540
420,00 грн., та складається з: кредиту в
розмірі 45891,51 долари США, несплачених
відсотків в розмірі 14935,79 доларів США,
пені в розмірі 2009,94 доларів США, штрафу
- 4774,42 доларів США; а також витрати по
сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
судових витрат у справі.

У апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати
та постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, оскільки, судове рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що 28.02.2008 року між
позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 779977/ФЛ, на
умовах якого остання отримала
строковий кредит у розмірі 47 744,20
доларів США в порядку і на умовах,
визначених цим Договором за програмою
«Нове житло», зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,89% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 11.02.2028 року. Відповідно до
даного договору позичальник
зобов'язався сплачувати
заборгованість по кредиту, проценти та
комісію в порядку та строки зазначені у
договорі.

Однак, зазначені умови договору
відповідачка ОСОБА_2 належним чином не
виконувала, у зв'язку з чим, станом на
20.11.2013 року склалась заборгованість
перед банком у сумі 67 611,66 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить
540 420,00 грн., з яких:

- заборгованість за сумою кредиту -
45891,51 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 366810,84 грн.;

- заборгованість по процентам - 14935,79
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 119381,77 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості - 2009,94 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 16065,45
грн.;

- штраф за невиконання зобов'язань за
кредитним договором - 4774,42 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить
38161,94 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Згідно ч.2
ст.10 ЦПК України сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.59,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.. 11 ЦПК
України, суд розглядає справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Так, умовами кредитного договору №
779977/ФЛ від 28.02.2008 року, що підписані
відповідачкою, а саме розділом 4 п.4.3,
п.п. 4.3.8 визначено обов»язок
Позичальника протягом двох робочих
днів повідомити Банк про зміну адреси,
місця роботи, номерів телефонів,
прізвища та імені, а також про факти
розлучення, одруження, народження
дітей та інші обставини, що можуть
вплинути на виконання зобов»язань за
цим Договором, з наданням відповідних
документів, що їх підтверджують.

Під час укладення зазначеного
кредитного договору, відповідачкою
ОСОБА_4 було зазначено її адресу:
АДРЕСА_1.

Даних щодо зміни адреси
позичальника, у відповідності до
п.п.4.3.8, кредитна справа не містить.

Саме зазначена адреса і була
вказана позивачем у позовній заяві і
саме за вказаною адресою, 25.12.2013 року
суд першої інстанції здійснив виклик
відповідачки ОСОБА_2 у судове засідання
призначене на 30.01.2014 року.

У відповідності до вимог ст.122 ЦПК
України, судом першої інстанції було
здійснено запит до відповідного органу
реєстрації місця проживання та
перебування осіб. Відповіддю
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
УДМС України у Дніпропетровській
області, отриманою 08.01.2014 року було
встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована з
01.07.2008 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32).

У письмових матеріалах справи
містяться дані щодо сповіщення
відповідачки ОСОБА_2 про судові
засідання відповідно до вимог ст. 74 ЦПК
України, саме за місцем її реєстрації у
встановленому законом порядку:
АДРЕСА_2. Належне повідомлення
підтверджене копіями судових повісток,
що були направлені за вищевказаною
адресою рекомендованою
кореспонденцією, однак, конверти із
зазначеними відправленнями
повертались на адресу суду першої
інстанції з відмітками відповідальних
працівників поштового відділення «за
закінченням строку зберігання».

Таким чином, відповідачкою ОСОБА_2,
як позичальником, було порушено умови
п.п.4.3.8 кредитного договору щодо
сповіщення Банку про зміну свого місця
проживання. В ході розгляду справи,
поясненнями інших сторін, було
встановлено, що останній було відомо
про слухання справи у суді. Від
відповідачки ОСОБА_2 до суду не
надходило повідомлення про причини її
неявки.

За наявності зазначених обставин,
колегія суддів розцінює факт неявки
відповідачки ОСОБА_2 у судові
засідання, як ігнорування суду та
небажання з'являтися у судові
засідання.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів, перевіривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
вірно дійшов висновку, що відповідачка
ОСОБА_2 порушила умови кредитного
договору № 779977/ФЛ від 28.02.2008 року, у
зв»язку з чим у останньої, станом на
20.11.2013 року склалась заборгованість
перед банком у сумі 67 611,66 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить
540 420,00 грн., яка і підлягає стягненню на
користь позивача.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують правильність
висновків у рішеннях суду, протирічать
вимогам законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, матеріалам
справи, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, судове рішення
відповідає вимогам норм матеріального
і процесуального права і тому, колегія
апеляційного суду вважає, що згідно до
ст. 308 ЦПК України правових підстав для
скасування рішення не вбачає, а тому,
доводи апеляційної скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 11 червня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді