Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 липня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Росвен Інвест
Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за Договором кредиту,
суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про стягнення грошових
коштів за Договором кредиту, мотивуючи
свої вимоги тим, що між ПАТ «ОТП Банк»
та відповідачкою було укладено Договір
кредиту № від 26.12.2011 року, згідно
умов якого ПАТ «ОТП Банк» надав
відповідачці кредит на принципах
повороткості, платності, строковості, у
сумі 15 443,00 грн., з кінцевим строком
погашення до 26.12.2013 року.

Зазначають, що відповідачка виконувала
взяті на себе зобов'язання з істотним
порушенням умов Договору кредиту,
сплачуючи поточні щомісячні платежі з
простроченням дати їх сплати,
сплачуючи щомісячні платежі не в
повному обсязі та/або не сплачуючи
взагалі, що спричинило виникнення
простроченої заборгованості за
Договором кредиту.

Посилаються на те, що 06.03.2013 року між ПАТ
«ОТП Банк» та ТОВ «Росвен Інвест
Україна» було укладено Договір
факторингу № 08/03/2013, відповідно до умов
якого ПАТ «ОТП Банк» відступив на
користь ТОВ «Росвен Інвест Україна»,
своє право вимоги заборгованості за
Договорами кредиту, в тому числі за
Договором кредиту від 26.12.2011 року,
укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1, прострочена заборгованість за
яким станом на 06.03.2013 року складала:
прострочена заборгованість по тілу
кредиту - 12 407,63 грн.; прострочена
комісія - 3544,33 грн. Разом: 15951,96 грн.

Звертають увагу суду на те, що в період
з 06.03.2013 року по дату складання даної
позовної заяви, відповідач не погасила
прострочену заборгованість. З метою
вирішення питання, щодо сплати
останньою заборгованості, позивач
неодноразово телефонував та надсилав
повідомлення, а також надіслав
відповідачці Вимогу про погашення
простроченої заборгованості, які були
нею проігноровані.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526 ЦК України
звертаються з даним позовом до суду та
просять стягнути з відповідачки на їх
користь зазначену заборгованість за
кредитним договором та судові витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, про день час та
місце слухання справи повідомлений
вчасно та належним чином, до суду надав
заяву, згідно якої просить провести
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі і проти ухвалення заочного
рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання також
не з'явилася, про день час та місце
слухання справи повідомлена вчасно та
належним чином через повідомлення в
газеті «Урядовий кур'єр», причини
неявки суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати
справу у відсутність зазначених осіб
відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК
України.

З письмової згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи відповідно до
вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2011 року між
ТОВ «ОТП Кредит» («Кредитор»), ОСОБА_1
(«Позичальник» та/чи «Держатель») та
ПАТ «ОТП Банк» («Банк») було укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№ (а.с.14-18).

06.03.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«Росвен Інвест Україна» було укладено
Договір факторингу № 08/03/2013, відповідно
до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив
на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна»,
своє право вимоги заборгованості за
Договорами кредиту, в тому числі за
Договором про надання споживчого
кредиту № від 26.12.2011 року,
укладеного між ТОВ «ОТП Кредит», ОСОБА_1
та ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 9-12, 13).

Статті 512, 513, 514 ЦК України визначають,
що кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою, зокрема
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові. До
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про доведеність
тієї обставини, що по Договору про
надання споживчого кредиту № від
26.12.2011 року, укладеному між ТОВ «ОТП
Кредит», ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк»,
дійсно відбулася заміна кредитора з
ТОВ «ОТП Кредит», ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ
«Росвен Інвест Україна».

Як вбачається зі змісту умов Договору
про надання споживчого кредиту №
від 26.12.2011 року (п.п. 1.1, 1.2), Кредитор
надає Позичальнику споживчий Кредит у
відповідності до умов Кредитного
договору та Правил кредитування, а
позичальник зобов'язується повернути
Кредит, сплатити проценти за
користування Кредитом, інші платежі,
визначені даним Кредитним договором та
Додатком № 1 «Графік платежів», що є
його невід'ємною частиною, а також
виконувати умови Кредитного договору.
Кредитор надає Позичальнику споживчий
кредит, а Позичальник отримує його на
наступних умовах: розмір та валюта
Кредиту - 15 443, 00 грн.; цільове
використання Кредиту - споживчі цілі;
строк кредиту 0 24 місяці; розмір
процентної ставки - 7% річних (а.с. 6).

Частина перша статті 202 ЦК України
визначає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, а відповідачкою в
порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України
не спростовано, що остання отримавши
грошові кошти (Кредит) в повному обсязі
погодженому сторонами в Договорі на
умовах повернення, строковості та
платності, порушила свої зобов'язання
за Договором, що призвело до виникнення
заборгованості в розмірі 15 951, 96 грн., що
об'єктивно підтверджується наданим
суду Витягом з Реєстру передачі Прав
Вимоги до Договору факторингу № 08/03/2013
від 06.03.2013 року (а.с. 13) та Вимогою про
погашення простроченої заборгованості
від 28.10.2013 року (а.с. 23), які суд бере до
уваги як належні та допустимі докази в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Статті 526, 525, 610 ЦК України визначають,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в Договорі про
надання споживчого кредиту № від
26.12.2011 року та Додатку № 1 до нього,
сторони погодили, що кредит
повертається рівними частинами
щомісячно починаючи з 26.10.2012 року по
26.12.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, а також ті
обставини, що судом достовірно
встановлено факт отримання
відповідачкою кредитних коштів та факт
не виконання своїх зобов'язань за
Договором кредиту, які стосуються
повернення кредиту та сплати процентів
за його користування у строк
встановлений Договором, а також
встановлено відступлення ПАТ «ОТП
Банк» ТОВ «Росвен Інвест Україна»,
права вимоги по Договору про надання
споживчого кредиту № від 26
грудня 2011 року, суд приходить до
висновку про доведеність позивачем
наявності правових підстав для
стягнення з відповідачки на їх користь
заборгованості за Договором кредиту в
розмірі 15 951, 96 грн.

Стаття одинадцята ЦПК України
визначає, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача знайшли
своє доведення в судовому засіданні, є
такими, що ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 243, 60 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16,
202, 509, 512, 513, 514, 525, 526, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208,
209, 213-215, 217- 218, 223, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_2 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Росвен
Інвест Україна», :

- заборгованість за Договором про
надання споживчого кредиту № від
26 грудня 2011 року в розмірі 15 951, 96 грн.;

- судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя В. С. Декаленко