У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів
Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», поданою представником -
Шулікою Аліною Володимирівною, на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 15 квітня 2014 року,

та касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 15 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 12
грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір
б/н, згідно з яким остання отримала
кредит в розмірі 5 300 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У звʼ?язку з неналежним
виконанням ОСОБА_3 зобовʼ?язань за
кредитним договором станом на 31 серпня
2013 року утворилася заборгованість в
розмірі 22 112 грн 34 коп.

Рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Запорізької області від 15 квітня
2014 року рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 20
грудня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
за період з 31 серпня 2010 року по 31 серпня
2013 року в розмірі 7 886 грн 02 коп., з яких: 5
289 грн 76 коп. - заборгованість за
відсотками; 1 744 грн 54 коп. -
заборгованість з комісії; 500 грн - штраф
(фіксована частина) та 351 грн 72 коп. -
штраф (процентна складова). В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Шуліка А.В. просить скасувати
оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі
ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом апеляційної
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліки А.В. підлягає
задоволенню частково, а касаційна
скарга ОСОБА_3 - задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до
вимог ст. 324 ЦПК України підставами для
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
звернувся до суду з позовом з пропуском
строку позовної давності.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог,
апеляційний суд керувався тим, що за
умовами договору, погашення кредиту і
процентів повинно здійснюватися
позичальником частинами кожного
місяця, наступного за місяцем, в
рахунок якого вносяться кошти, тому
початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Із такими
висновками суду погодитися не можна з
огляду на наступне.

За вимогами ст. ст.
213, 214 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу відповідно
до норм матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або керуючись загальними
засадами і змістом законодавства
України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення
суд зобов'язаний з'ясувати питання,
зокрема, щодо: наявності обставин
(фактів), якими обґрунтовувалися вимоги
і заперечення, та навести докази на їх
підтвердження; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом
апеляційної інстанції не дотримано.

Із матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 12 грудня 2006 року
звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із
заявою, на підставі якої отримала
кредит у розмірі 5 300 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згідно з розрахунком
заборгованості, наданим банком,
заборгованість ОСОБА_3 за кредитним
договором станом на 31 серпня 2013 року
склала 22 112 грн 34 коп.

30 вересня 2008 року
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя, на підставі заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк», був виданий судовий
наказ про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитом в розмірі 7
499 грн 67 коп. та судових витрат. Вказаний
судовий наказ був скасований 22 жовтня
2008 року.

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось 27 вересня 2013 року.

Тобто строк
позовної давності необхідно
обчислювати з дати скасування судового
наказу.

Відповідно до
положень ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, що
було зроблено відповідачем в судовому
засіданні під час розгляду справи
судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 261
ЦК України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Отже, апеляційний
суд помилково скасував рішення суду
першої інстанції, ухвалене відповідно
до закону, оскільки не врахував, що
відповідно до Правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в
межах, визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч. 1
ст. 339 ЦПК України, установивши, що
апеляційним судом скасовано судове
рішення, ухвалене згідно із законом,
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції і залишає в силі судове
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», подану
представником - Шулікою Аліною
Володимирівною задовольнити частково,
а касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення апеляційного
суду Запорізької області від 15 квітня
2014 року скасувати, а рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2013 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не
підлягає

.

Головуючий:
О.М.
Ситнік

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко