Справа №467/705/14-ц 06.08.2014 06.08.2014 06.08.2014
Провадження №22-ц/784/2168/14 Головуючий
у першій інстанції: Кологрива Т.М.
Доповідач в апеляційній інстанції:
Ухвала

Іменем України

06 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового
зсідання - Романенко Ю.О.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі, належно повідомлених про час і
місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на ухвалу судді Арбузинського
районного суду Миколаївської області
від 27 червня 2014 року, постановлену за
заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
забезпечення їх позову до ОСОБА_6,
державного нотаріуса Арбузинської
державної нотаріальної контори, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5
звернулися з позовом до
ОСОБА_6, державного нотаріуса
Арбузинської державної нотаріальної
контори ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 08 червня 2006 року.

Одночасно позивачі подали до суду
заяву про вжиття заходів по
забезпеченню позову шляхом накладення
арешту на будинок разом із земельною
ділянкою та зупинення виконавчих дій
по виселенню їх з будинку.

Ухвалою судді Арбузинського
районного суду Миколаївської області
від 12 травня 2014 року заяву було
задоволено частково. Вжито заходи щодо
забезпечення позову та накладено арешт
на вказаний вище будинок та земельну
ділянку. Відмовлено у задоволенні
вимог щодо зупинення виконання рішення
суду про виселення.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 11 червня 2014
року, вищезазначену ухвалу суду першої
інстанції скасовано, а заяву разом з
матеріалами справи направлено до того
ж суду для її розгляду.

Ухвалами Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 29
травня та 13 червня 2014 року до участі у
справі, як треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
залучені ОСОБА_7 та ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль».

Ухвалою Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 27
червня 2014 року у задоволенні
заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 просили вказану ухвалу суду, як
таку, що не відповідає процесуальному
закону, скасувати і вирішення питання
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви,
суд виходив з відсутності для того
підстав та не співмірності
запропонованих заходів забезпечення
позову із заявленими позовними
вимогами.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Судом встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 17 грудня 2003 року
належав ОСОБА_4

Згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу житлового
будинку від 08 червня 2006 року ОСОБА_4
продав житловий будинок ОСОБА_6

На час розгляду справи судом
першої інстанції вказаний житловий
будинок та прилегла до нього земельна
ділянка належать на праві власності
ОСОБА_7

Позивачі не пред'явили вимог за
даним позовом щодо оспорювання права
власності ОСОБА_7 на житловий будинок
та земельну ділянку.

До того ж, ОСОБА_7 залучена до
участі у справі, як третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Більш того, виходячи із
конституційних гарантій права
власності, арешт у порядку
забезпечення позову може бути
накладено на майно інших осіб, лише в
тому разі, коли така особа відповідає
за законом своїм майном за
зобов'язаннями, що виникають із спірних
правовідносин, і є відповідачем в даній
справі.

Враховуючи викладене, колегія
судів вважає, що висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
житловий будинок та земельну ділянку є
вірним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неможливості вжиття заходу
забезпечення позову шляхом зупинення
виконавчих дій по виселенню позивачів
з будинку на виконання рішення суду про
виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке набрало
законної сили, оскільки забезпечення
позову у такий спосіб є недопустимим (п.
2 вказаної вище Постанові Пленуму
Верхового Суду України).

Посилання в апеляційній скарзі
про порушення судом процесуального
закону є безпідставними, оскільки
скасування попередньої ухвали про
забезпечення позову, згідно ст. 21 ЦПК
України, не є підставою недопустимості
повторної участі судді у розгляді цієї
ж заяви, а відкрив провадження у справі,
суд вірно вирішив заяву складом суду, а
не одноособово.

Доводи апеляційної скарги щодо
право позивачів відповідно до ч. 2 ст. 31
ЦПК України уточнити позовні вимоги, не
заслуговують на увагу, оскільки
забезпечення позову згідно ч. 3 ст. 151
ЦПК України допускається на будь-якій
стадії процесу, тому не позбавляє
позивачів права, у разі уточнення своїх
вимог, звернутися з новою заявою про
забезпечення позову.

Посилання позивачів на перегляд
заочного рішення по іншій справі не
спростовують висновків суду та не є
підставою для скасування ухвали суду,
постановленої з дотриманням норм
процесуального права.

Що ж до інших доводів осіб, які
подали апеляційну скаргу, то вони є
суб'єктивними і не можуть слугувати
підставою для скасування оскарженої
ухвали.

За такого, підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 відхилити, а ухвалу
Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 27 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: