КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/4264/14-ц
Провадження № 6/552/298/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2014 року Київський районний суд м.
Полтава у складі головуючого судді
Миронець О. К., за участю секретаря
судових засідань - Горошко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава подання старшого
державного виконавця Київського ВДВС
Полтавського МУЮ Пилипенко А.М. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2014 року старший державний
виконавець Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції Пилипенко А.М. звернувся до
Київського районного суду м. Полтава з
поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України, своє подання мотивуючи
наступним.

На виконанні у Київському ВДВС
Полтавського МУЮ знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-4607/06
виданого 16.10.2006 року Октябрським
районним судом м. Полтави про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання доньки ОСОБА_1 в розмірі 1/6
частини від всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 22.08.2006 року і до
досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 на протязі
тривалого часу ухиляється від
виконання рішення суду, як наслідок не
реагує та ігнорує численні виклики та
повідомлення державного виконавця про
обов'язок з'явитись до відділу ДВС і
надати підтверджуючі документи про
виконання вищевказаного рішення суду.
Борг по аліментах згідно виконавчого
листа станом на 01.07.2014 року становить
17793,53 грн. Тому державний виконавець
звернувся до суду з метою забезпечення
виконання рішення суду, а саме просить
тимчасово обмежити боржника у праві
виїзду за межі України.

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, але надав заяву
де просив розглядати справу без участі
представника, при вирішенні справи
покладається на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали подання
приходить до таких висновків.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2006 року
Октябрським районним судом м. Полтави
видано виконавчий лист №2-4607/06 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання доньки ОСОБА_1 в розмірі 1/6
частини від всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 22.08.2006 року і до
досягнення дитиною повноліття. Згідно
постанови від 22.12.2006 року відкрито
виконавче провадження про стягнення
аліментів з ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи
державним виконавцем не надано суду
доказів того, що боржник відмовляється
виконувати розпорядження державного
виконавця щодо проведення виконавчих
дій. Так, у справі відсутні докази того,
що ОСОБА_3 був повідомлений про
відкриття виконавчого провадження,
відомості про те, що ОСОБА_3 була
направлена копія постанови про
відкриття виконавчого провадження від
22.12.2006 року. Відсутні і відомості того,
що він отримував копію цієї постанови
та був попереджений про наданий
добровільний строк для виконання
судового рішення.

Окрім того в поданні не зазначено про
необхідність в застосуванні саме
такого обмеження щодо ОСОБА_3, не
обґрунтовано чому саме обмеження
боржника у праві виїзду за кордон
прискорить виконання рішення суду і чи
дійсно існує така можливість того, що
боржник виїде за межі країни. Ухилення
боржника від виконання зобов'язання, що
є єдиною і достатньою підставою для
застосування тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон, не знайшло
свого практичного підтвердження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для застосування обмеження у праві
виїзду за межі України відносно ОСОБА_3
і вважає за необхідне відмовити у
задоволенні подання.

Керуючись, ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця Київського ВДВС
Полтавського МУЮ Пилипенко А.М.
відмовити.

Копії даної ухвали направити у
Київський ВДВС Полтавського МУЮ та
іншій стороні для відому.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через Київський
районний суд м. Полтава шляхом подачі в
п'ятиденний строк з дня отримання
ухвали апеляційної скарги.

Суддя
О. К.
Миронець