Справа № 182/5266/14-ц
Провадження № 2/0182/3059/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.08.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом та встановлення факту
проживання однією сім"єю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до
суду з позовною заявою до відповідача
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом та встановлення
факту проживання однією сім"єю.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 -
чоловік його двоюрідної тітки ОСОБА_4,
що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після його
смерті відкрилася спадщина на житловий
будинок з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, де спадкодавець був
зареєстрований та проживав до своєї
смерті. Його дочка, його троюрідна
сестра ОСОБА_2 - відповідач по справі -
проживала з сім'єю окремо. Він завжди
мав з тіткою і дядьком, а також
троюрідною сестрою дуже гарні
стосунки, часто навідував їх. Тітці з
дядьком допомагав у вирішенні
господарських проблем. Наприкінці літа
2000 року він через сварку з батьками
пішов з дому та переселився до тітки з
дядьком у їхній будинок у с.Олексіївка.
Вони стали жити однією сім'єю, вели
спільне господарство і мали спільний
бюджет. Після його одруження з ними
проживає і його дружина. Після смерті
тітки ІНФОРМАЦІЯ_2 року дядько став
тяжко хворіти, він дуже важко переживав
смерть дружини. Він з дружиною
продовжували жити з ним однією сім'єю. У
такому стані не могло бути й мови про
те, щоб залишити його одного. ОСОБА_2
часто навідувалась до них з її батьком.
Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Такому визначенню сім'ї відповідають
стосунки, що склались у нього з дядьком
ОСОБА_3. Він опікувався дядьком до його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Разом з ОСОБА_2
вони поховали його. У спадковому
будинку він з сім'єю проживає і у
теперішній час. ОСОБА_2 заперечень з
цього приводу немає. Факт його
проживання разом з ОСОБА_3 однією сім'єю
можуть підтвердити свідки. ОСОБА_2 як
єдина спадкоємиця ОСОБА_3 першої черги
у встановлений законодавством строк
звернулась до 1-ї Нікопольської
держнотконтори з заявою про прийняття
спадщини. Вони разом збирали документи,
необхідні для оформлення її спадкових
прав. Але, коли через відсутність
правовстановлюючого документу, що
підтверджує право власності на
житловий будинок, нотаріус відмовив
ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на
спадщину та рекомендував звернутись до
суду, ОСОБА_2 сповістила його, що не має
коштів та бажання збирати далі
документи та визнавати у суді свої
спадкові права. Відмова відповідачки
від здійснення дій для оформлення за
нею права на спадщину після смерті
ОСОБА_3 спонукала його до звернення до
суду для оформлення своїх спадкових
прав. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.
Враховуючи те, що він проживав разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, спадщину він прийняв
фактично. Крім того, він не звертався до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини через наявність
спадкоємця першої черги (відповідачки),
яка подала заяву про прийняття
спадщини. У відповідності із ст.1264 ЦК
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини. Він проживав з
ОСОБА_3 однією сім'єю більше 5-ти років
до часу відкриття спадщини, тому має
право на спадкування як спадкоємець
четвертої черги. Нажаль, договір на
право забудови, що є
правовстановлюючим документом на
житловий будинок, не зберігся та не був
зареєстрований у Нікопольському БТІ. У
КП „Нікопольське МБТІ" його
сповістили, що право власності на
будинок взагалі не було зареєстроване,
тобто будинок не був введений в
експлуатацію. Відповідно до ст.1216 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Відповідно до
ст.1218 ЦК України, до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. Перелік прав і
обов'язків особи, які не входять до
складу спадщини і припиняються зі
смертю особи, визначений ст.1219 ЦК
України, є вичерпним. Для підтвердження
свого права власності на будинок з
господарськими будівлями дядько за
життя повинен був звертатись до суду,
але він цього не зробив. Прийнявши
спадщину, він прийняв права і обов'язки
спадкодавця, у тому числі щодо права
вимоги визнання права власності на
житловий будинок. Після смерті ОСОБА_3
вони з ОСОБА_2 вирішили демонтувати
старі та непридатні для використання
літню кухню, підвал, два сараї та
вбиральню. Для визначення технічного
стану житлового будинку „А-1", 1961 року
побудови, та гаражу „Г", 1983 року
побудови, він звернувся до
інженера-проектувальника ОСОБА_5, що
має відповідний кваліфікаційний
сертифікат. Згідно до наданого ним
технічного висновку про відповідність
вимогам державних будівельних норм
збудованого житлового будинку та
господарчих будівель по АДРЕСА_1,
самовільно збудовані житловий будинок
„А-1" та гараж „Г", не протирічать
вимогам ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові будівлі.
Основні положення" та можуть
безперешкодно експлуатуватись.
Відповідно до „Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкції та інженерних
мереж", затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово - комунального
господарства України № 95 від 19.03.2013
року, документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, З будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації трав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації. Оскільки житловий
будинок з гаражем, згідно даних
технічного паспорта, збудовано до 5.08.1992
року, вони не підлягають прийняттю в
експлуатацію. За таких підстав
вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні
позивач підтримав позов в повному
обсязі, попросивши суд встановити факт
проживання однією сім"єю між ним та
померлим ОСОБА_3 і визнати за ним право
власності на спадкове майно.

Відповідачка в судовому
засіданні проти позову не
заперечувала. Позовні вимоги свого
троюрідного брата визнала в повному
обсязі, підтвердивши, що позивач,
дійсно, проживав однією сім"єю з її
батьками і вона не проти, щоб він
успадкував будинок її батьків, де
проживав і продовжує проживати зараз
разом із своєю сім"єю.

Вислухавши сторони,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.1268
ЦК України, спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно із ст.1264 ЦК
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Перелік прав і обов'язків
особи, які не входять до складу
спадщини і припиняються зі смертю
особи, визначений ст.1219 ЦК України, є
вичерпним.

Як встановлено в
судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_3 (а.с.5) - чоловік двоюрідної
тітки позивача ОСОБА_4, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.6). Після його
смерті відкрилася спадщина на житловий
будинок з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, де спадкодавець був
зареєстрований та проживав до своєї
смерті. Дочка померлого і троюрідна
сестра позивача ОСОБА_2 - відповідач по
справі - проживала з сім'єю окремо.
Позивач завжди мав з тіткою і дядьком, а
також троюрідною сестрою дуже гарні
стосунки, часто навідував їх. Тітці з
дядьком допомагав у вирішенні
господарських проблем. Наприкінці літа
2000 року позивач переселився до тітки з
дядьком у їхній будинок у с.Олексіївка.
Вони стали жити однією сім'єю, вели
спільне господарство і мали спільний
бюджет. Після одруження позивача з ними
проживає і його дружина. Після смерті
тітки ІНФОРМАЦІЯ_2 року дядько позивача
став тяжко хворіти. Позивач з дружиною
продовжували жити зі спадкодавцем
однією сім'єю. Відповідачка також часто
навідувалась до батька, але проживала
окремо. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України,
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Такому визначенню сім'ї відповідають
стосунки, що склались у позивача зі
спадкодавцем ОСОБА_3 Позивач
опікувався дядьком до його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Разом з сестрою -
відповідачкою по справі - вони поховали
спадкодавця. У спадковому будинку
позивач з сім'єю проживає і у
теперішній час. Відповідачка на спадок
не претендує. Відповідачка у
встановлений законодавством строк
звернулась до 1-ї Нікопольської
держнотконтори з заявою про прийняття
спадщини. Однак, коли через відсутність
правовстановлюючого документу, що
підтверджує право власності на
житловий будинок, нотаріус відмовив
відповідачці у видачі свідоцтва про
право на спадщину та рекомендував
звернутись до суду (а.с.14), відповідачка
відмовилась збирати далі документи та
визнавати у суді свої спадкові права.
Враховуючи, що позивач проживав разом
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, спадщину прийняв фактично. До
нотаріуса вчасно не звертався через
наявність спадкоємця першої черги
(відповідачки), яка подала заяву про
прийняття спадщини. Позивач проживав з
ОСОБА_3 однією сім'єю більше 5-ти років
до часу відкриття спадщини. Договір на
право забудови, що є
правовстановлюючим документом на
житловий будинок, не зберігся та не був
зареєстрований у Нікопольському БТІ.
Після смерті спадкодавця ОСОБА_3
сторони вирішили демонтувати старі та
непридатні для використання літню
кухню, підвал, два сараї та вбиральню.
Для визначення технічного стану
житлового будинку „А-1", 1961 року
побудови, та гаражу „Г", 1983 року
побудови, позивач звернувся до
інженера-проектувальника. Згідно
наданого ним технічного висновку про
відповідність вимогам державних
будівельних норм збудованого
житлового будинку та господарчих
будівель по АДРЕСА_1, самовільно
збудовані житловий будинок „А-1" та
гараж „Г", не протирічать вимогам
ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові будівлі.
Основні положення" та можуть
безперешкодно експлуатуватись (а.с.17-27).
Відповідно до „Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкції та інженерних
мереж", затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово - комунального
господарства України № 95 від 19.03.2013
року, документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства. З будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації. Оскільки житловий
будинок з гаражем, згідно даних
технічного паспорта, збудовано до 5.08.1992
року, вони не підлягають прийняттю в
експлуатацію.

Факт проживання позивача разом
з ОСОБА_3 однією сім'єю, крім
відповідачки, підтвердили й свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснив,
що він - чоловік відповідачки. Її родину
знає з часу одруження. Свідчить, що
позивач, дійсно, проживав з його тестем
та тещею з 2000 року. Вони з дружиною не
проти. В них є власне житло в селі, а їх
діти в селі жити не бажають. Тому
спадкова хата їм не потрібна. Своє б до
ладу привести.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що
він - кум позивача. Хрещений батько
доньки позивача. Позивач живе в
Олексіївці в будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
2000 року. Спочатку жив разом з ними, а
зараз після їх смерті, живе разом із
своєю сім"єю.

За таких обставин суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити юридичний
факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3
однією сім'єю з серпня 2000 року по день
смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку „А-1",
загальною площею 55,1 кв.м., житловою
площею 33,2 кв.м.; та гараж „Г", загальною
площею 20,6 кв.м., у порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3.

Рішення суду першої
інстанції може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал