Справа №406/1791/2012
Провадження №2/173/281/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді - Трофимової Н.А.

при секретареві - Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: нотаріус
державної нотаріальної контори
Верхньодніпровського району Малашова
Г.В., виконавчий комітет Дніпровської
селищної ради, про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2012 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, треті особи:
нотаріус державної нотаріальної
контори Верхньодніпровського району
Малашова Г.В., виконавчий комітет
Дніпровської селищної ради, про
визнання заповіту недійсним. Позовні
вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати ОСОБА_4, яка за життя
28.12.2004р. склала на його користь заповіт.
Після смерті матері залишилось
спадкове майно та він 03.07.2012р. звернувся
до державної нотаріальної контори
Верхньодніпровського району з заявою
про прийняття спадщини після смерті
матері, але нотаріус відмови йому у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
у зв'язку з тим, що 04.02.2011р. його мати
ОСОБА_4 склала новий заповіт на користь
відповідачки. Раніше йому не було
відомо про цей заповіт. Після смерті
батька, приблизно через рік, його мати
перенесла інсульт, і після цього
постійно хворіла, не виходила з будинку
та не могла розмовляти. Він разом з
відповідачкою доглядали за матір'ю до
її смерті, так як мати була лежачою та
не могла нічого робити самостійно.
Ознайомившись з текстом заповіту, він
побачив, що підпис на ньому не належить
його матері. Мати в силу свого стану
здоров'я скласти заповіт в лютому 2011р.
не мала змоги, а те яке було надано
відповідачем нотаріусу повинно бути
визнано недійсним, так як при його
складанні не було вільного
волевиявлення його матері та вона не
розуміла своїх дій, на підставі чого
просить визнати недійсним заповіт
ОСОБА_4 від 04.02.2011р., складений на
користь ОСОБА_2, посвідченого 04.02.2011р.
секретарем виконавчого комітету
Дніпровської селищної ради, реєстровий
№ 10.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити з підстав, зазначених в
позовній заяві. Додатково суду пояснив,
що він не володіє документами, які
містять особистий підпис матері та
йому не відомо де ще, крім витребуваних
судом документів, знаходяться
оригінали документів, що містять
особистий підпис ОСОБА_4

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити з підстав, зазначених в
позовній заяві. Підтвердив, що
неможливо надати суду інші документи,
що містять особистий підпис матері
позивача - ОСОБА_4

Відповідач в судове засідання з'явився,
позовні вимоги не визнала в повному
обсязі та просила відмовити в
задоволенні позову. Суду пояснила, що
заповіт відповідає дійсній волі матері
та відсутні підстави для визнання його
недійсним.

Третя особа: нотаріус державної
нотаріальної контори
Верхньодніпровського району Малашова
Г.В., в судове засідання не з'явися, про
час, день та місце судового засідання
повідомлений належним чином. Надав
суду заяву з проханням розглядати
справу за його відсутністю (а.с. 25).

Третя особа: виконавчий комітет
Дніпровської селищної ради,
представник в судове засідання 10.12.2012р.
з'явився, вважає, що позов задоволенню
не підлягає. Суду пояснив, що спірний
заповіт був посвідчений нею. Вона
особисто прибула за місцем проживання
заповідача та з'ясувавши її волю склала
заповіт. Заповідач розписався особисто
в заповіті.

Вислухавши позивача його
представника, відповідача,
представника третьої особи вивчивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 28 грудня 2004
року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно
до якого все своє майно, де воно не було,
і з чого б воно не складалося і взагалі
все, що буде їй належати на день смерті
і на що вона за законом буде мати права
вона заповідала ОСОБА_1. Заповіт
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області Ступник Т.М.
та зареєстровано в реєстрі за №183 (а.с.
13)

04 лютого 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт
відповідно до якого все своє майно, де
воно не було, і з чого б воно не
складалося і взагалі все, що буде їй
належати на день смерті і на що вона за
законом буде мати права вона
заповідала ОСОБА_2. Заповіт посвідчений
секретарем виконавчого комітету
Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області Ступник Т.М.
та зареєстровано в реєстрі за №10 (а.с. 7)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4
померла, що підтверджується Свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 виданим
повторно 17 квітня 2012 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області (а.с. 16).

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що спірний
заповіт від 04 лютого 2011 року був
підписаний не його матір'ю -
заповідачем, в зв'язку з чим суд, в
порядку ст.ст. 143-145 ЦПК України
призначив почеркознавчу експертизу.

Суд неодноразово пропонував,
зокрема позивачеві, надати до суду та
судовому експерти документи, які
містять особистий підпис заповідача -
ОСОБА_4, проте необхідна кількість
зразків підпису ОСОБА_4, а ні суду, а ні
експерту надано не було, в зв'язку з чим
справа повернулася на адресу суду без
висновку експерта в зв'язку з
ненаданням відповідної кількості
матеріалів експерту (а.с. 66-67).

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивачем не
доведено обставину на яку він
посилається в обґрунтування своїх
позовних вимог та не надано до суду
доказів, що підтверджують виконання
підпису на заповіті від 04 лютого 2011
року іншою особою, а ні заповідачем.

Також позивач посилався в своїй
позовній заяві на те, що при складанні
заповіту від 04 лютого 2011 року його
матір - ОСОБА_4 в силу свого стану
здоров'я не розуміла значення своїх
дій.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.. 145 ЦПК України,
призначення експертизи є обов'язковим
у разі заявлення клопотання про
призначення експертизи обома
сторонами. Призначення експертизи є
обов'язковим також за клопотанням хоча
б однієї із сторін, якщо у справі
необхідно встановити: характер і
ступінь ушкодження здоров'я; психічний
стан особи; вік особи, якщо про це немає
відповідних документів і неможливо їх
одержати.

Виходячи з положень ст. 145 ЦПК
України, слідує, що для підтвердження
стану заповідача щодо можливості
розуміти значення своїх дій при
складанні заповіту необхідний
висновок судового експерта, який є
належним доказом у розумінні ст.. 59 та
ч.2 ст. 145 ЦПК України.

Проте, незважаючи на неодноразові
роз'яснення суду положень ст.. 60 ЦПК
України, жодна із сторін не заявила
клопотання щодо призначення
посмертної судово-психіатричної
експертизи, а суд, в свою чергу
позбавлений права призначити таку
експертизу за власною ініціативою.

Отже позивачем не надано належних
доказів, що підтверджують нездатність
заповідача під час укладання заповіту
розуміти значення своїх дії в силу
свого стану здоров'я.

За такими обставинами позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Як убачається із матеріалів справи,
позивач, квитанцією № 34396.271.2 від 09.07.2012
року сплатив судовий збір в сумі 107 грн.
30 коп. при зверненні до суду з позовом
(а.с. 1) та квитанцією №1/106 від 28.01.2013р. -
судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. при
подачі клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи (а.с. 36).

Відповідач, під час судового
провадження, будь-яких судових витрат
не поніс.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи, що позивачеві відмовлено в
задоволенні позову в повному обсязі, з
підстав не обґрунтованості позовних
вимог, що виключає стягнення судових
витрат з відповідача в силу ст. 88 ЦПК
України, то зазначені витрати
відносяться за рахунок позивача та
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214-215, 217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: нотаріус державної
нотаріальної контори
Верхньодніпровського району Малашова
Г.В., виконавчий комітет Дніпровської
селищної ради, про визнання заповіту
недійсним,- відмовити повністю.

Судові витрати, понесені позивачем при
зверненні до суду та під час розгляду
справи, віднести за рахунок позивача.

Вступну та резолютивну частини рішення
проголошено 06.08.2014р., повний текст
рішення буде виготовлено 11.08.2014р.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова