Номер провадження 2/754/5860/14
У Х В А Л А

Іменем України

19.09.2014
м. Київ

Суддя Деснянського районного
суду міста Києва Петріщева І.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
зазначеною позовною заявою до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, в якій просить: визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за законом на домоволодіння по АДРЕСА_1;
на земельну ділянку площею 098 га, яка
розташована у с. Заводське,
Ленінського району Автономної
Республіки Крим, відповідно
сертифікату на земельну частку (пай) КМ
№0216807, після померлого ОСОБА_4.

Перевіривши вищезазначену
позовну заяву й додані до неї
матеріали, суд приходить до висновку
про те, що вона підлягає залишенню без
руху, оскільки подана без додержання
вимог ст. 119 ЦПК України, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява має відповідати іншим
вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК
України до позовної заяви додається
документ, що підтверджує сплату
судового збору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір сплачується
за місцем розгляду справи та
зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати; за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру -
0,2 розміру мінімальної заробітної
плати.

З позовних заяв про право власності на
майно, про визнання права на частку в
майні, про виділення частки із
загального майна, судовий збір
сплачується виходячи із вартості майна
або його частки.

У позовах, які складаються з кількох
самостійних вимог, ціна позову
визначається загальною сумою всіх
вимог.

Відповідно до п. 4) ч. 2 ст. 119 ЦПК України
зазначення ціни позову щодо вимог
майнового характеру є обов'язковою
вимогою до змісту позовної заяви.
Зазначаючи ціну позову, позивач
повинен обґрунтувати у позовній заяві
наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї
обставини застосовується загальне
правило про те, що кожна особа повинна
довести обставини, на які вона
посилається.

Судом встановлено, що позивач при
подачі позовної заяви не надав
документ, що підтверджує сплату
судового збору у передбаченому законом
розмірі відповідно до кожної
самостійної вимоги, тому позивачу
необхідно додати оригінал документа,
що підтверджує сплату судового збору
за подання до суду позовної заяви, яка
складається з кількох самостійних
вимог, за ціною позову, визначеною
загальною сумою всіх вимог.

Як зазначає Пленум ВС України у
Постанові №2 від 12.06.2009р. «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» у позовній заяві повинні
міститися не лише позовні вимоги, а й
бути викладені обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги, і
зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину».

Проте, позовні вимоги повинні
бути конкретизовані.

Судом встановлено, що зміст
позовних вимог позивачем не
конкретизований в частині реквізитів
майна, а саме: "домоволодіння" та
"земельна ділянка", а саме, позивачем не
зазначені характеристики, площі, опис,
реквізити цього майна; позовна заява не
містить виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, не зазначено
доказів, що підтверджують кожну
обставину, на яку посилається позивач,
як не підставу своїх вимог, наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Згідно ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
свої процесуальні обов'язки.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий
збір, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали. Якщо позивач
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

На підставі викладеного та
керуючись ст.121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, залишити без
руху.

Надати позивачу строк, встановлений
судом для усунення недоліків, а саме
п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали суду у
встановлений строк позовну заяву
вважати неподаною та повернути
позивачеві зі всіма доданими до неї
документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Петріщева І.В.