У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів
Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Полтавської області від 20 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 18 грудня 2007 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
договір б/н, згідно з яким остання
отримала кредит у розмірі 2 700 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором станом на 3 листопада 2013 року
утворилася заборгованість в розмірі 11
465 грн 77 коп.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 11 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 20 лютого 2014
року рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 11 грудня 2013 року скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 2 558 грн 63 коп., відсотки за
користування кредитом в розмірі 2 864 грн
26 коп., штраф (фіксована частина) в
розмірі 500 грн та штраф (процентна
складова) в розмірі 271 грн 14 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем пропущений строк
позовної давності, оскільки термін дії
картки визначено по жовтень 2009 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позовних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідачка погодилась з Умовами
(далі - Умови), в яких немає обмежень,
протягом скількох разів договір може
бути пролонгований, і жодна із сторін з
моменту підписання договору не
заявляла намір припинити його дію, тому
даний договір щорічно пролонговувався
і є чинним.

Однак із висновком суду апеляційної
інстанції погодитися не можна з огляду
на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної
інстанції не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ
«ПриватБанк» із заявою, на підставі
якої отримала кредит у розмірі 2 700 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість ОСОБА_3
за кредитним договором від 18 грудня 2007
року станом на 3 листопада 2013 року
склала 11 465 грн 77 коп., з якої:
заборгованість за кредитом - 2 558 грн 63
коп., заборгованість за процентами за
користування кредитом - 7 884 грн 96 коп.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф
(процентна складова) - 522 грн 18 коп. (а. с.
4).

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду 19 листопада 2013 року
та надало суду Умови (а. с. 6-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов строк дії
картки вказується на лицевій стороні
картки (місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил
надання банківських послуг, для
надання послуг Банк відкриває клієнту
Картрахунки, видає клієнту Картки. Їх
вид і строк дії визначений у заяві і в
Пам'ятці клієнта. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунка,
указаного в розділі "Відмітки банку"
заяви. Відповідно до пункту 9.12 цих же
Умов договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку не одна із сторін не
попередить другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично поновлюється на такий же
строк.

Зазначені положення Умов свідчать про
те, що строк дії договору визначається
не тільки цими правилами, а й
положеннями, вказаними у Пам'ятці
клієнта, та строком дії кредитної
картки.

Вказані Умови не підписані
відповідачем. Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам, що надавалися
банком, не містять підпису
позичальника, його реквізитів,
відсутня і дата їх складання або
підпису сторонами, а також немає жодної
ідентифікуючої ознаки на предмет їх
невід'ємності від заяви позичальника.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в
межах, визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності

ст. 257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі - зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст. 261
ЦК України), а не закінченням строку дії
договору.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 19 березня 2014
року у справі

№ 6-14цс14.

Банк не надав суду належних доказів
того, що ОСОБА_3 було видано нову картку
після спливу дії старої.

11 грудня 2013 року ОСОБА_3 подано
заперечення на позовну заяву, в якій
вона просила застосувати строк
позовної давності (а. с. 26, 27).

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог, і
апеляційний суд помилково скасував
рішення суду першої інстанції, яке
ухвалене відповідно до закону і, згідно
з положеннями ст. 339 ЦПК України
підлягає залишенню в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 20 лютого 2014 року скасувати, а
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 11 грудня
2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.М.
Ситнік

Судді:
О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко