Єдиний унікальний номер 205/1344/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що ОСОБА_3
(далі - Відповідач - 2), ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
належало по 50/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 кожному. Рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11.04.2006 року були змінені ідеальні
частки у вказаному домоволодінні за
ОСОБА_5 визнано право власності на 52/100
частин вищевказаного домоволодіння.
Далі позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5 помер, залишивши заповіт,
яким заповідав позивачу ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 належну йому частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в рівних
частинах кожній. Таким чином, після
смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на
52/100 частини спірного домоволодіння,
які позивач вказує, що вона, ОСОБА_1,
разом із ОСОБА_3 успадкували в рівних
частках, тобто по 26/100 частин спірного
домоволодіння кожний (52/100 :2 = 26/100). Далі
позивач зазначає, що вона разом із
відповідачем-2, як спадкоємці за
заповітом після смерті ОСОБА_5
протягом шестимісячного строку
звернулись до Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори. Однак, на
сьогоднішній день свідоцтво про право
власності, посвідчене 28.11.1989 року
державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори за реєстром №
3-4026, втрачене. Таким чином, позивач
вказує, що після зверненні до
нотаріальної контори, державним
нотаріусом Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Циганко Є.Л. їй, ОСОБА_1, було видано
постанову про відмову у вчинені
нотаріальних дій від 27.11.2013 року, та
якою було роз'яснено, що для оформлення
спадщини після смерті ОСОБА_5 позивачу
необхідно надати оригінал
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, який втрачено.

У зв'язку з чим позивач змушена
звернутися до суду та просити суд,
визнати за нею, ОСОБА_1, право власності
на 26/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1,
в порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, у судових дебатах
участі не приймала, у судове засідання
з цього приводу не з'явилася, до суду
надала заява, в якій просить справу
розглядати без її участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі і
просить їх задовольнити.

Відповідача-1 - ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, надав суду
заяву, в якій просить суд розглядати
справу за його відсутності та винести
рішення відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відповідача-2 - ОСОБА_3, у судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково, у судових дебатах участі не
приймала, у судове засідання з цього
приводу не з'явилася, до суду надала
заява, в якій просить розглядати
справу у її відсутність.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню по
наступних підставах.

Так, судом встановлені наступні
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
на підставі свідоцтва про право
власності, посвідченого 28.11.1989 року
державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори за реєстром №
3-4026, належало по 50/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 кожному.

Судом також встановлено, що 01.02.2001 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 був
посвідчений заповіт ОСОБА_5, яким він
заповідає ОСОБА_1 (тобто позивачу по
даній цивільній справі) та ОСОБА_3 в
рівних частках кожній належну йому
частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11.04.2006 року були змінені ідеальні
частки у вказаному домоволодінні, та за
ОСОБА_5 визнано право власності на 52/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).
Означене рішення набуло чинності у
встановленому законом порядку.

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що речове право на 52/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5 зареєстровано у встановленому
порядку не було.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин (вересень 2008 року),
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (Постанова Верхового
суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс
12).

За вказаних обставин та вимог чинного
законодавства України, суд доходить
висновку, що ОСОБА_5 набув право
власності на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 11.04.2006 року на 52/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Оглядом технічного паспорту,
виготовленого уповноваженою особою КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради на
вказане домоволодіння судом
встановлено, що останнє складається із
житлового будинку А-1 приміщення 2-1, 2-2,
житловою площею 24,0 кв.м., прибудови А- 1,
тамбура а2-1, ганка а3, житлова площа
квартира № 2 24,0 кв.м., загальною площею
приміщень 39,1 кв.м., загальна площа 36,0
кв.м., допоміжна площа 12,0 кв.м., літної
кухні Б, тамбуру б, гаража В, оглядової
ями, душу Н, вбиральні О, колодязя К,
споруд № 1,6,7,8,11, ІІ, у загальному
користуванні споруди № 2,3,5,І, а в цілому
домоволодіння складається із
житлового будинку А-1, загальною площею
приміщень 81,1 кв.м., загальною площею 78,0
кв.м., житловою площею 51,7 кв.м.,
допоміжною площею 26,3 кв.м., літньої
кухні літ. Б, з тамбуром б, гаражу літ. В.,
літньої кухні літ. Г., сараю літ. Д, входу
у погріб літ. Е., сараю літ. Е, сараю літ.
И., душу літ. Л, вбиральні літ. М., душу
літ. Н., вбиральні літ. О., колодязя літ.
К., споруд № 1-11, І-У. Не узаконене
самочинне будівництво відсутнє (а.с.
17-20).

Судом також встановлено, що ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що Відділом
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції 25.03.2010 року
у Книзі реєстрації смерті було
зроблено відповідний актовий запис №
2158 та видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Аналіз цивільного законодавства в
контексті права на спадкування
свідчить, що успадковуються виключно
ті права та обов'язки, які виникли та
належали спадкодавцеві ще за життя; до
складу спадщини входять права та
обов'язки, які не припинилися внаслідок
смерті спадкодавця.

За вищевказаних вимог матеріального
закону, суд доходить висновку, що в
даному випадку після смерті ОСОБА_5
відкрилась спадщина у тому числі на 52/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що після смерті ОСОБА_5 у
передбачений законом строк до органів
нотаріату із заявами про прийняття
спадщини звернулись ОСОБА_1 (дата
звернення 09.04.2010 року) та ОСОБА_3 (дата
звернення 13.04.2010 року). Свідоцтво на
спадщину за заповідальним
розпорядженням видано лише ОСОБА_3,
свідоцтво про право на спадщину на
нерухоме майно у вигляді на 52/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 органом
нотаріату не видавалось (а.с. 70-71).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Згідно ст.1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин. Відповідно до ст.
1235 ЦК України заповідач може
призначити своїми спадкоємцями
фізичних осіб незалежно від сімейних
відносин.

У відповідності до вимог частин 1, 3
статті 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі , із
зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами ,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
наведений порядок дотримано при
посвідченні вказаного заповіту.
Укладений заповіт відповідає вимогам
Закону, оскільки складений у письмовій
формі та посвідчений службовою особою
визначеною ст.1251 ЦК України.

За положеннями ст.ст.1268, 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Із урахуванням норм ст.1296 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством; за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають; у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що 22.06.2012 року державним
нотаріусом Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори Є.Л.
Циганок була надана письмова постанова
про відмову у вчинені нотаріальної дії
у вигляді видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на частку
домоволодіння АДРЕСА_1 після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5.

Таким чином, суд доходить висновку, що
в даному випадку у позивача відсутні
умови для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема, визнання
права.

Таким чином, з огляду на вказані вимоги
закону та встановлені судом фактичні
обставини справи, суд вважає позовні
вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню шляхом визнання за
позивачем ОСОБА_1 право власності на 26100
частини домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Також на підставі норми ст. 88 ЦПК
України, враховуючи предмет та
підставу даного цивільного спору, з
відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на
користь позивача судові витрати, що
були ним понесені, пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а
саме: судового збору у розмірі 508
(п'ятсот вісім) грн. 56 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 236, 328,
1216, 1218, 1120, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11,
57-61, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВирішиВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, -
задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на
26100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається із: житлового будинку А-1
приміщення 2-1, 2-2, житловою площею 24,0
кв.м., прибудови А- 1, тамбура а2-1, ганка
а3, житлова площа квартира № 2 24,0 кв.м.,
загальною площею приміщень 39,1 кв.м.,
загальна площа 36,0 кв.м., допоміжна площа
12,0 кв.м., літної кухні Б, тамбуру б,
гаража В, оглядової ями, душу Н,
вбиральні О, колодязя К, споруд № 1,6,7,8,11,
ІІ, у загальному користуванні споруди
№ 2,3,5, І, а в цілому домоволодіння
складається із житлового будинку А-1,
загальною площею приміщень 81,1 кв.м.,
загальною площею 78,0 кв.м., житловою
площею 51,7 кв.м., допоміжною площею 26,3
кв.м., літньої кухні літ. Б, з тамбуром б,
гаражу літ. В., літньої кухні літ. Г.,
сараю літ. Д, входу у погріб літ. Е.,
сараю літ. Е, сараю літ. И., душу літ. Л,
вбиральні літ. М., душу літ. Н., вбиральні
літ. О., колодязя літ. К., споруд № 1-11, І-У
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати по справі
у вигляді судового збору в розмірі 508
(п'ятсот вісім) грн. 56 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В.Мовчан