Справа № 602/520/14-ц
Провадження № 2/602/196/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2014 р. Лановецький
районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого
Радосюка А. В.

при секретарі
Костюк О. М.

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ланівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення
місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення
місця проживання дитини. Свої вимоги
позивач мотивує тим, що 24 січня 2002 року
між нею та відповідачем ОСОБА_3 було
розірвано шлюб. Від даного шлюбу у них
народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка після розірвання шлюбу проживала
разом з нею до весни 2011 року. Весною 2011
року щодо неї було порушено
кримінальну справу за фактом нанесення
декількох ударів в область сідниць
дочки, за що її було засуджено, а дочка
пішла проживати до відповідача ОСОБА_3,
де і проживає по даний час. Вона та
відповідач не дійшли згоди щодо місця
проживання дитини. Враховуючи те, що в
неї наявні всі умови для нормального
проживання та виховання дитини, разом з
нею проживають малолітні діти від
інших шлюбів, які є братом і сестрами
ОСОБА_6, вона може забезпечити
фізичний та духовний розвиток дитини,
тому позивач просить суд визначити
дитині місце проживання разом з нею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 позов підтримали
і просили суд його задовольнити,
пославшись при цьому на обставини,
вказані в позовній заяві. Крім того,
позивач та її представник в судовому
засіданні пояснили, що зі сторони
відповідачів чиняться перешкоди в
зустрічах матері та дитини, відповідач
ОСОБА_3, який є батьком дитини,
неналежним чином займається її
фізичним та духовним розвитком.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали і просили суд в задоволенні
позову відмовити, пояснивши при цьому,
що при визначенні місця проживання
повинні враховуватися перш за все
інтереси дитини. В них для проживання
та виховання дитини повністю створені
всі умови, дитина забезпечена власною,
повністю умебльованою кімнатою,
одягом, продуктами харчування та
побутовою технікою, їй приділяється
значна увага. Крім того, дитина сама
прийшла до них проживати внаслідок
протиправних дій позивача щодо неї і з
того часу не виявляє бажання
повертатися до мами, ставиться до неї з
неприязню. Вони жодних перешкод для
спілкування матері і дочки не чинять, а
навпаки кажуть дитині, що в неї є мама і
братик та сестрички, з якими потрібно
спілкуватися, однак вона відмовляється
йти до матері, бо боїться, що знову може
повторитися минула ситуація, коли мама
ігнорувала її, заставляла сидіти з
молодшим братом, прогулювати школу та
брала її з собою на зустрічі зі своїми
співмешканцями. Також, мама рідко
навідується до своєї дочки, не
приходить до неї до школи на збори та не
цікавиться її успіхами. Якщо мама хоче,
щоб дитина пішла проживати до неї, то
вона мусить заслужити її повагу і
повернути приязні відносини, а не
звертатися з позовом до суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
покази свідків, перевіривши матеріали
справи та дослідивши докази по справі,
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити.

При цьому суд виходив із наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі до 24 січня 2002
року, відповідно до копії свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1,
виданого 24.01.2002 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Лановецького районного управління
юстиції Тернопільської області.

Під час спільного проживання у сторін
народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2, виданого
19.12.2000 року Москалівською сільською
радою Лановецького району
Тернопільської області.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в
АДРЕСА_1, в сім'ї свого батька ОСОБА_3,
згідно довідки №51, виданої 24.01.2013 року
Москалівською сільською радою
Лановецького району Тернопільської
області, та актів обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї №444
від 26.06.2014 року і №553 від 01.07.2014 року.
Факт проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
АДРЕСА_1, також визнано в судовому
засіданні сторонами по справі.

Як вбачається з акта обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від
01.07.2014 року №553 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає в будинку свого діда ОСОБА_4
разом зі своїм батьком ОСОБА_3. В неї є
окрема кімната, яка облаштована
необхідними меблями для навчання та
відпочинку. Дитина забезпечена
повністю всесезонним одягом та
взуттям.

Згідно характеристики №80, виданої
26.06.2014 року Буглівською
загальноосвітньою школою І-ІІІ
ступенів Лановецької районної ради
Тернопільської області, та Витягу з
особової справи, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за час навчання в школі
зарекомендувала себе виключно з
позитивної сторони, користується
авторитетом серед товаришів і старших.

Відповідно до акта обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від
26.06.2014 року №444, позивач ОСОБА_1 проживає
в АДРЕСА_1, розведена, є багатодітною
матір'ю, на утриманні якої перебуває
троє неповнолітніх дітей. Даний факт
також підтверджується характеристикою
№482, виданою 18.07.2014 року Москалівською
сільською радою Лановецького району
Тернопільської області.

Вироком Лановецького районного суду
Тернопільської області від 05.10.2011 року
позивача ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні злочинів, передбачених ч.1
ст.125, ст.166 КК України та засуджено до
позбавлення волі на строк 2 роки, на
підставі ст.75 КК України звільнено від
відбування покарання з випробуванням
та іспитовим строком на 1 рік, з
покладенням обов'язків, відповідно до
ст.76 КК України.

Як встановлено в мотивувальній частині
даного вироку суду, ОСОБА_1 16 березня 2011
року у власному житловому будинку, що в
с.Москалівка Лановецького району,
розізлившись на малолітню дочку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, через її непослух,
умисно нанесла останній декілька
ударів пластмасовою килимовою
вибивачкою в область сідниць,
внаслідок чого спричинила їй тілесні
ушкодження у вигляді п'яти синців на
правій та лівій сідницях, які
відповідно до висновку експерта №894
від 06.06.2011 року за ступенем тяжкості
належать до легких тілесних ушкоджень.

Тобто, позивач ОСОБА_1 була засуджена за
заподіяння своїй дочці ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тілесних ушкоджень.

Як було встановлено судом та
підтверджено сторонами по справі в
судовому засіданні, з часу заподіяння
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, тілесних
ушкоджень, а саме з березня 2011 року,
остання перейшла проживати до свого
батька ОСОБА_3 і з того часу продовжує в
нього проживати.

Відповідно до Висновку органу опіки та
піклування Лановецької районної
державної адміністрації
Тернопільської області від 29.04.2011 року
№10-762/01-21, з метою соціально-правового
захисту дітей, орган опіки та
піклування вважає за доцільне
відібрати дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від ОСОБА_1 без
позбавлення її прав батьківства.

Згідно Висновку органу опіки та
піклування Лановецької районної
державної адміністрації
Тернопільської області від 10.07.2014 року
№10-706/02-11 про визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки і піклування,
враховуючи думку дитини, її умови
проживання, виховання та навчання,
атмосферу в сім'ї, вважає за доцільне
визначити місцем постійного
проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з
батьком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Із показів свідка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
даних нею в судовому засіданні,
вбачається, що вона хоче залишитися
проживати разом зі своїм батьком
ОСОБА_3 в АДРЕСА_1. Щодо спілкування з
мамою вона не заперечує. Тато, а також
дід і баба жодних перешкод в даному
спілкуванні їй не чинять, а навпаки
заохочують спілкування з мамою. Разом з
тим, мама при зустрічах наговорює на
тата. В даний час вона не хоче йти
проживати до мами, оскільки відносини
між ними після заподіяння тілесних
ушкоджень ще не налагоджені
відповідним чином. В будинку тата в неї
є повністю облаштована окрема кімната,
вона забезпечена одягом, увагою та
турботою рідних вона не обділена. Крім
того, з новою дружиною тата в неї хороші
відносини і вона дуже добре до неї
ставиться.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
показала, що вона працює в Буглівській
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів
Лановецької районної ради
Тернопільської області і є класним
керівником малолітньої ОСОБА_6. Дана
дитина є досить розвинута, вихована,
навчається на добрий та високий рівень,
користується авторитетом в класі. До
своєї мами вона ставиться насторожено.
Тато і його сім'я приходять на всі збори
та зустрічі в школі. Останній рік мама
навідувалася до дочки та цікавилася її
успішністю дуже рідко.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
показала, що вона працює сільським
головою Москалівської сільської ради
Лановецького району Тернопільської
області. Малолітня ОСОБА_6 вже три роки
проживає в сім'ї свого батька в АДРЕСА_1,
де їй створені всі умови для
проживання, виховання та навчання.
Свого часу позивач ОСОБА_1 дещо
перевищила виховні заходи, що призвело
до розриву відносин між нею та дочкою. В
даний час до ОСОБА_1 претензій з боку
сільської ради не має, на зауваження
остання реагує. Свідок вважає, що в
даному випадку при визначенні місця
проживання слід прислухатися до думки
дитини.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1.
Мама любить свою дочку і коли та жила
разом з нею, то піклувалася про свою
дочку. Дочка пішла від своєї матері,
коли та її побила і з того часу проживає
разом з батьком.

Із показів свідка ОСОБА_12, даних нею в
судовому засіданні, вбачається, що
остання працює медсестрою в
Москалівській амбулаторії
Лановецького району Тернопільської
області. Вона вважає, що дитина повинна
жити разом з мамою. Дід і баба
наговорюють на маму і тому дочка її не
любить.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненнями фізичних та юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених стеттею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають ті
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до положень ст. 141 СК
України мати і батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини.

Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного
кодексу України (далі СК України)
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно.

В силу вимог ст. ст. 160, 161 СК
України місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків. Якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитини, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо
місця проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я, можливість створення
належних умов для виховання, маючи на
увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.171 СК України дитина, яка
може висловити свою думку, має бути
вислухана при вирішенні між батьками,
іншими особами спору щодо її виховання,
місця проживання.

Суд критично оцінює покази свідка
ОСОБА_12 та пояснення позивача ОСОБА_1
про те, що тато, дід та баба настроюють
дитину проти мами, створюють перешкоди
в їх зустрічах та здійснюють тиск на
дитину, оскільки дані покази не були
підтверджені в ході судового засідання
дослідженими доказами, а також
спростовується показами малолітньої
ОСОБА_6, які були дані нею в судовому
засіданні в присутності представника
служби у справах дітей Лановецької
райдержадміністрації Тернопільської
області..

Враховуючи вищенаведені вимоги
закону та встановленні обставини
справи, думку дитини, яка бажає
проживати разом з татом, її вік, а саме
те, що через чотири місяці їй
виповниться чотирнадцять років і вона
сама зможе обирати своє місце
проживання, суд вважає, що в даному
випадку слід залишити місце проживання
малолітньої дитини разом з татом.

Крім того, суд враховує також і інші
обставини, досліджені в ході судового
засідання, а саме те, що мати дитини
була засуджена за нанесення дочці
тілесних ушкоджень, дитина вже
проживає з батьком понад три роки і в
неї встановився відповідний ритм життя
та навчання, розрив якого може завдати
їй психологічної травми, для неї по
місцю проживання створені всі
необхідні умови для виховання та
навчання, дитина з прихильністю
відноситься до свого батька та його
співмешканки і бажає проживати разом з
ними.

Також, суд враховує той факт, що батько
дитини не зловживає алкогольними
напоями чи наркотичними засобами, не
веде аморального способу життя, працює,
за місцем проживання характеризується
з позитивної сторони.

Крім того, суд приймає до уваги також і
той факт, що позивач ОСОБА_1 вже має на
утриманні трьох малолітніх дітей,
проживає зі своїм батьком, не працює,
буде не в змозі постійно піклуватися
про свою дочку, яка потребує постійної
уваги, опіки та любові, а також те, що
населенні пункти, в яких проживають
мама і дочка входять до однієї
сільської ради, відстань між ними не
велика, позивачу зі сторони
відповідачів не чиняться перешкоди в
спілкуванні з дочкою, вона має
можливість провідувати її та
спілкуватися з нею, підтримувати
родинні стосунки.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 292 ЦПК
України, ст. ст.19, 141, 157, 158, 160, 161, 171
Сімейного кодексу України, Декларацією
прав дитини, прийнятою Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення місця
проживання дитини - відмовити.

Дане рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Тернопільської
області через Лановецький районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Дане рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: А. В. Радосюк