Справа № 310/4668/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Бердянська
регіональна товарна біржа
«Нерухомість Приазов'я» про визнання
договорів міни дійсними, визнання
права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа - Бердянська регіональна
товарна біржа «Нерухомість Приазов'я»
про визнання договорів міни
дійсними, визнання права власності на
квартиру на квартиру АДРЕСА_1 в м.
Бердянську.

В обґрунтування позовних вимог
зазначили, що з 19.01.1994 року перебувають
у зареєстрованому шлюбі. На момент
укладення шлюбу кожен з ним мав свої
житло. Так, ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 20.01.1997 року належала однокімнатна
квартира АДРЕСА_2 в м. Бердянську.
ОСОБА_2 на підставі договору міни від
25.07.1998 року належала однокімнатна
квартира АДРЕСА_3 в м. Бердянську. Вони
вирішили об'єднати належне їм житло в
одне та звернулися до Бердянської
регіональної біржі «Нерухомість
Приазов'я».

15.03.1999 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_6
договір міни, за яким передав останній
у власність свою квартиру, а вона йому -
належну їй на праві власності на
підставі свідоцтва про право
власності на житло від 02.10.1998 року 1/3
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1

15.03.1999 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4, яка
діяла в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, договір міни,
за яким передала останнім у власність
свою квартиру, а вони їй - належні їм на
праві власності на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 02.10.1998
року 2/3 частини двокімнатної квартири
АДРЕСА_1

Вказані вище договори міни були
зареєстровані на Бердянській
регіональній товарній біржі
«Нерухомість Приазов'я» в «Журналі
реєстрації угод» від 15.03.1998 року за №68
та №69 та 24.03.1999 року в Бердянському
підприємстві з технічної
інвентаризації за №10658.

22.04.2013 року відомості про належність
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 м.
Бердянську внесені до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності.

Всі умови за договорами міни сторони
виконали у повному обсязі. Проте у
квітні 2014 року їм стало відомо, що в
повному обсязі розпоряджатися своєю
нерухомістю вони не вправі, оскільки
при укладанні договорів міни не
додержані вимоги закону про їх
нотаріальне посвідчення.

Просили визнати дійсними договори міни
від 15.03.1999 року; визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частину, за ОСОБА_2 - на 2/3
частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1
м. Бердянську, що складається з:
коридору №1 площею 6,2 кв.м., шафи №2
площею 0,5 кв.м., ванної №3 площею 2,6 кв.м.,
туалету №4 площею 1,0 кв.м., кухні №5
площею 7,9 кв.м., жилої кімнати №6 площею
11,6 кв.м., жилої кімнати №7 площею 18,9
кв.м., лоджії площею 3,4 кв.м., лоджії
площею 4,1 кв.м., загальною площею 52,5
кв.м., в тому числі жилою - 30,5 кв.м.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали заяви про розгляд
справи у їх відсутність, просили позов
задовольнити

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 подали до суду
заяви про визнання позову.

Представник Бердянської регіональної
товарної біржі «Нерухомість
Приазов'я», повідомлений про час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився. До суду не
надходило заяв про неможливість
розгляду справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідност.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушений, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

За змістом ст.ст. 11, 15 ЦК України
цивільні права і обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Кожна особа
має право на судовий захист.

Згідно ст. ст. 316 - 320 ЦК України
право власності - це урегульовані
законом суспільні відносини по
володінню, користуванню та
розпорядженню майном.

Відповідно до ст. 715 ЦК України за
договором міни (бартеру) кожна із
сторін зобов'язується передати другій
стороні у власність один товар в обмін
на інший товар. Кожна із сторін
договору міни є продавцем того товару,
який він передає в обмін, і покупцем
товару, який він одержує взамін. Право
власності на обмінювані товари
переходить до сторін одночасно після
виконання зобов'язань щодо передання
майна обома сторонами, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 716 ЦК України до договору
міни застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки,
договір контрактації або інші
договори, елементи яких містяться в
договорі міни, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

За змістом ст. 657 ЦК України (ст. 227 ЦК
України 1963 р.) договір купівлі-продажу
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами , і відбулося повне
або часткове виконання договору , але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення , суд може
визнати такий договір дійсним . У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що
позивач повинен довести за допомогою
належних та допустимих доказів, з
урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК
України, зазначені ним обставини.

З пояснень сторін, наданих суду
документів судом встановлено, що 15.03.1999
року ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі
договорів міни придбали у ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 Договір міни був укладений на
БРТБ «Нерухомість Приазов'я» та в
подальшому зареєстрований в
Бердянському комунальному
підприємстві з технічної
інвентаризації.

Сторони підтверджують факт
відсутності будь-яких претензій щодо
виконання зобов'язань за договорами
міни від 15.03.1999 року.

Таким чином обидві сторони
повністю виконали угоди, що потребують
нотаріального посвідчення відповідно
до вимог ст. 657 ЦК України.

З огляду на викладене суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10,11, 15, 57 -61, 212 - 215 ЦПК
України, ст. ст. 220, 657 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати дійсним договір міни
нерухомості, укладений ОСОБА_1, з однієї
сторони, та ОСОБА_6, з другої сторони,
від 15.03.1999 року, зареєстрований на
Бердянській товарній біржі
«Нерухомість Приазов'я», р. №68, за
умовами якого ОСОБА_1 міняє належну
йому однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 в м.
Бердянську на належну ОСОБА_6 1/3 частину
двокімнатної квартири АДРЕСА_1

Визнати дійсним договір міни
нерухомості, укладений ОСОБА_2, з однієї
сторони, та ОСОБА_4, діючою за себе та як
законний представник свого
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з другої сторони, від
15.03.1999 року, зареєстрований на
Бердянській товарній біржі
«Нерухомість Приазов'я», р. №69, за
умовами якого ОСОБА_2 міняє належну їй
однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 в м.
Бердянську на належні ОСОБА_4, ОСОБА_5 2/3
частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1
м. Бердянську, що складається з:
коридору №1 площею 6,2 кв.м., шафи №2
площею 0,5 кв.м., ванної №3 площею 2,6 кв.м.,
туалету №4 площею 1,0 кв.м., кухні №5
площею 7,9 кв.м., жилої кімнати №6 площею
11,6 кв.м., жилої кімнати №7 площею 18,9
кв.м., лоджії площею 3,4 кв.м., лоджії
площею 4,1 кв.м., загальною площею 52,5
кв.м., в тому числі жилою - 30,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3
частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1
м. Бердянську, що складається з:
коридору №1 площею 6,2 кв.м., шафи №2
площею 0,5 кв.м., ванної №3 площею 2,6 кв.м.,
туалету №4 площею 1,0 кв.м., кухні №5
площею 7,9 кв.м., жилої кімнати №6 площею
11,6 кв.м., жилої кімнати №7 площею 18,9
кв.м., лоджії площею 3,4 кв.м., лоджії
площею 4,1 кв.м., загальною площею 52,5
кв.м., в тому числі жилою - 30,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко