УхвалА

іменем україни

06 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка
В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Наумчука М.І., Парінової
І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
підприємства «Камелія» до Першого
міського відділу державної виконавчої
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції в особі Сарафіна
О.Ф., публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», ОСОБА_5 про визнання
прилюдних торгів недійсними, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 20 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року приватне підприємство
«Камелія» (далі - ПП «Камелія»)
звернулося до суду з позовом до Першого
міського відділу державної виконавчої
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції в особі Сарафіна
О.Ф., публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»),
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»),
ОСОБА_5, мотивуючи вимоги тим, що
прилюдні торги від 15 квітня 2012 року з
реалізації предмета іпотеки -
нежитлового приміщення, що розташоване
по АДРЕСА_1, відбулися незаконно,
оскільки судове рішення на виконання
якого проведено торги не містило
вимоги про звернення стягнення за
предмет іпотеки, цим рішенням було
стягнуто заборгованість за кредитним
договором. Керуючись ст. ст. 33,
41 Закону України «Про іпотеку» та ст. 215
ЦК України, позивач просив визнати
недійсними проведені Хмельницькою
філією ПП «СП «Юстиція» прилюдні торги
від 15 березня 2012 року по реалізації
нерухомого майна - нежитлового
приміщення загальною площею 62, 9 кв. м,
що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 10
вересня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 20 грудня

2013 року рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 10 вересня 2013 року
скасовано. Ухвалено нове рішення. Позов
ПП «Камелія» задоволено.
Визнано недійсними проведені ПП «СП
«Юстиція» 15 березня 2012 року прилюдні
торги з реалізації нерухомого майна -
нежитлового приміщення, загальною
площею 62,9 кв. м, яке знаходиться по
АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року
між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ПП
«Камелія» укладено кредитний договір
№ 012/03-14/1-2-39. В той же день у
забезпечення виконання зобов'язань за
договором між сторонами укладено
договір іпотеки б/н, за яким банку в
іпотеку передано нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду
Хмельницької області від 22 березня 2010
року з ПП «Камелія» на користь АТ
«Райффайзен банк Аваль» стягнуто
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 298 527 грн 08 коп., а 01
квітня 2010 року Господарським судом
Хмельницької області видано наказ з
примусового виконання рішення від 22
березня 2010 року.

12 квітня 2010 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення Господарського суду
Хмельницької області від 22 березня 2010
року.

07 листопада 2010 року АТ «Райффайзен Банк
Аваль» дало згоду на реалізацію
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, що знаходиться в іпотеці
банку, оскільки стягнення проводиться
виключно на користь банку, а залишок за
кредитом значно перевищує вартість
вказано приміщення (а.с. 105).

22 березня 2011 року державним виконавцем
складено акт опису та арешту майна
боржника. Після проведення експертної
оцінки зазначеного майна, 18 листопада
2011 року воно було передано на
реалізацію з прилюдних торгів.

Призначені на 15 грудня 2011 року прилюдні
торги не відбулися в зв'язку з
відсутністю покупців. Після уцінки
зазначеного майна на 21%, 15 квітня
2012 року спірне нежитлове приміщення
було реалізоване єдиному часнику
прилюдних торгів - ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення про відмову в позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що наказом Господарського суду
Хмельницької області від 01 квітня 2010
року видано судовий наказ на примусове
виконання рішення Господарського суду
Хмельницької області від 22 березня 2010
року про стягнення заборгованості за
кредитним договором з ПП «Камелія»
виключно на користь АТ «Райффайзен
банк Аваль», на підставі якого відкрито
виконавче провадження, проведено опис
майна та накладено на нього арешт.
Оскільки банк як іпотекодержатель та
кредитор дав згоду на реалізацію
іпотечного майна, прилюдні торги
проведені із дотриманням Закону
України «Про виконавче провадження» та
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд дійшов висновку, що
прилюдні торги з реалізації
нежитлового приміщення на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості суперечить Закону
України «Про іпотеку», оскільки майно,
що реалізовувалося, було предметом
іпотеки, отже звернення стягнення на
нього можливе лише на підставі рішення
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки, резолютивна частина
якого має відповідати вимогам ст. 39
Закону України «Про іпотеку».

Такі висновки апеляційного суду
відповідають вимогам закону та
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

За положеннями п. 1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

Згідно із п. 1.4 Тимчасового положення
організація та проведення прилюдних
торгів з реалізації предмета іпотеки
здійснюються з урахуванням вимог
Закону України «Про іпотеку».

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до розділу 6 договору
іпотеки іпотекодержатель має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
будь-яким способом, не забороненим
законодавством, в тому числі на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса, згідно з договором
про задоволення вимог
іпотекодержателя. Реалізація предмета
іпотеки, на який звернено стягнення за
рішенням суду або виконавчим написом
нотаріуса, проводиться у встановленому
законодавством порядку.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд
обґрунтовано виходив з того, що
реалізація предмета іпотеки можлива
лише у разі наявності відповідного
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виконавчого напису
нотаріуса чи договору про задоволення
вимог іпотекодержателя та дійшов
правильного висновку про недійсність
прилюдних торгів з підстав, що на
виконанні у державного виконавця
перебувало рішення суду щодо стягнення
заборгованості.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції в межах
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судом
першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставинами, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки, доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваному рішенні, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 20 грудня

2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Мартинюк

Судді:
В.І. Амелін

С.О.
Карпенко

М.І. Наумчук

І.К. Парінова