Дата документу 29.09.2014
Справа № 320/4290/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
в складі:

головуючого - судді Калугіної І.О.,

при секретарі - Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача про усунення перешкод в
користуванні власністю, за наступними
підставами.

Позивачці відповідно до договору
купівлі-продажу від 05.03.2013 року
належить квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

В цій квартирі без правових на те
підстав, проживає та зареєстрований
відповідач по справі. Позивач
звернувся до відповідача з проханням
виселитися з квартири. Однак
відповідач відмовляється в
добровільному порядку це зробити.

На підставі викладеного, просить
усунути перешкоди в користуванні
квартирою, шляхом виселення ОСОБА_2 із
квартири АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача судовий збір.

У судове засідання позивач не з'явився,
однак надав заяву в якій підтримав
позовні вимоги та просить позов
задовольнити, а також не заперечує
проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Судова повістка про виклик до
суду надсилались йому за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем його
проживання: АДРЕСА_1, однак до суду
повернувся конверт з відміткою «за
закінченням терміну зберігання» у
зв'язку з відсутністю відповідача за
місцем проживання, що відповідно до ч.4
ст.74 ЦПК України вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
належним чином, тому згідно до ст.ст.
224-226 ЦПК України зі згоди позивача, суд
ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступних висновків.

Право власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 Житлового кодексу України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Судом встановлено, що позивачу
відповідно договору купівлі-продажу
від 05.03.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Мелітопольської міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за
реєстровим № 147 належить квартира
АДРЕСА_1 (а.с.7). Вказане право власності
належним чином зареєстровано в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності,
що підтверджується копією витягу
(а.с.9).

Позивач посилається на те, що в цій
квартирі без правових на те підстав,
проживає відповідач по справі.

Однак ці доводи не підтверджені
відповідними доказами, так як надана
позивачем довідка з місця проживання
/а.с.13/ є підтвердженням тільки
реєстрації відповідача, а не
проживання, про що чітко в ній
зазначено.

Частиною першої статті 156 ЖК України
члени сім'ї власника будинку, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

Позивач не надав доказів того, що
відповідач не був та не є членом його
сім'ї, як власника квартири, наймачем,
орендарем даної квартири.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
свої майном.

Позивач, вказує в позові на те, що він
звертався до відповідача з проханням
звільнити житлове приміщення, а той
відмовився це зробити, проте дане
посилання також жодним чином не
підтверджено.

Виселення згідно із частиною першою
статті 116 ЖК України може мати місце,
якщо наймач, члени його сімї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу власника або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Проте з цих підстав позов не заявлявся,
позивачем жодних з перелічених підстав
в позові не значено та не додано
відповідних доказів.

Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного приміщення
або обмежений у праві користування ним
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законодавством

З огляду на викладене суд приходить до
висновку про відмову у позові..

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 60, 61, 197, 209, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 3, 383, 391 ЦК України,
ст.ст. 9, 116, 156 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я :