Справа № 363/2644/13-ц Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/5462/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

Суддів: Савченко С.І., Малорода О.І.,

при секретарі: Горошук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 29 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи», орган опіки та піклування
Вишгородської міської ради Київської
області, про визнання недійсним
іпотечного договору, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом
посилаючись на те, що 19.08.2008 року між ВАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено
іпотечний договір, згідно умов якого
остання передала ВАТ «Сведбанк» в
іпотеку належну їй на праві власності
квартиру АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було накладено заборону
на відчуження зазначеної квартири.
Оскільки при укладенні іпотечного
договору було порушено права позивача,
як співвласника предмету іпотеки, та
права неповнолітніх дітей, наслідком
цього на думку позивача є недійсність
іпотечного договору з усіма
наслідками. Просив суд визнати
недійсним договір іпотеки, укладений
між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, виключити
з Єдиного реєстру заборон на
відчуження нерухомого майна запису про
державну реєстрацію заборони
відчуження нерухомого майна за
вказаним договором іпотеки та стягнути
з відповідача витрати по сплаті
судового збору.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 29 липня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позов та
виключити квартиру АДРЕСА_1 з реєстру
обтяжень нерухомого майна за іпотечним
договором, посилаючись на порушення
судом прав двох неповнолітніх дітей, за
якими визнано право користування даною
квартирою, та нездійснення належних
дій щодо заміни відповідачу у справі.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 згідно
договору купівлі-продажу від 19.08.2008
року купила квартиру АДРЕСА_1, після
чого уклала кредитний договір з ВАТ
«Сведбанк», згідно умов якого банк має
право надати ОСОБА_3 грошові кошти у
вигляді кредиту у розмірі 115 000,00 дол.
США на строк по 19.08.2028 року включно та на
умовах, передбачених у цьому договорі,
а позичальник зобов'язаний повернути
кредит, сплати проценти за
користування ним та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у
терміни, передбачені цим договором.

Згідно п. 1.4 кредитного договору
кредитні кошти призначені для
здійснення позичальником розрахунків
по договору купівлі-продажу між
позичальником та ОСОБА_3 з метою
придбання квартири АДРЕСА_1. Того ж дня
(19.08.2008 року) остання уклала іпотечний
договір з ВАТ «Сведбанк» № 2619/0808/71-079-Z-1,
яким забезпечено належне виконання
іпотекодавцем вимог іпотекодержателя,
що випливають з кредитного договору №
2619/0808/71-079 від 19.08.2008 року, укладеного між
іпотекодавцем та іпотекодержателем, а
також усіх додаткових угод, що будуть
укладені до нього, в тому числі щодо
суми зобов'язань, строків їх виконання,
розміру процентів та інших умов.

Як зазначено у договорі відступлення
прав за іпотечними договорами від
28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» виступає
правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в
свою чергу виступає правонаступником
АБ «ТАС-Комерцбанк» з одної сторони і
ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР
ПЛЮС» уклали договір, згідно умов
якого, зокрема, відступаються права
вимоги за іпотечними договорами,
перелік яких наведено у додатку № 1 до
цього договору. 28.11.2012 року ТОВ
«Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали
договір факторингу. Предметом цього
договору є права вимоги заборгованості
по кредитних договорах, укладених з
боржниками, зазначених у реєстрі
заборгованості боржників та у переліку
кредитних договорів та договорів
забезпечення. Згідно витягу з реєстру
заборгованостей боржників до договору
факторингу від 28.11.2012 року, укладеного
між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»,
ОСОБА_3 є боржником по кредитному
договору № 2619/0808/71-079, укладеному 19.08.2008
року (загальна сума боргу 242 004,87 дол.
США). Отже, товариству з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» відступлено
право вимоги заборгованості за
кредитним договором, укладеним між
ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» №2619/0808/71-079 від
19.08.2008 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції ніяким чином не порушував
права малолітніх дітей, тому як
відповідно до п.4 іпотечного договору,
вказано що предмет іпотеки належить
ОСОБА_3 на праві власності та до
укладання цього договору ні предмет
іпотеки, ні будь-яку його частину
нікому будь-яким способом не відчужено,
не передано в оренду, найом,
користування на будь-яких інших
підставах, він є предметом податкової
застави, судового спору і не перебуває
під забороною (арештом), треті особи не
мають на нього будь-яких прав, в тому
числі прав та вимог, що підлягають
державній реєстрації відповідно до
чинного законодавства України. Також
зазначено, що чоловік ОСОБА_3 був згоден
з укладанням іпотечного договору та
його умовами, про що свідчить його
письмова згода.

Вирішуючи спір, суд правомірно
застосував положення ст. 33 ЦПК України
та прийшов до правильного висновку про
те, що позивач пред'явив позовні вимоги
не до тієї особи, яка має відповідати за
позовом.

Посилання позивача про те, що укладеним
іпотечним договором порушуються права
неповнолітніх дітей не приймаються до
уваги судової колегії, як
необґрунтовані, оскільки на час
укладення спірного договору діти не
мали права власності чи права
користування предметом іпотеки, що й
закріплено в п. 4 іпотечного договору.

Отже висновки суду відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ч.1 ст.314, 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 29 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: