У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Боднар О.В. і Чужі Ю.Г.,

при секретарі: Марчишак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення
Хустського районного суду від 04 червня
2014 р. за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» в особі відділення
Ужгородського регіонального
управління до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Надра» (надалі - Банк)
звернулося у суд із позовом до ОСОБА_3 у
листопаді 2013 р.

Просило стягнути із відповідача 505445.78
грн. кредитної заборгованості та 3441.00
грн. судового збору.

На обґрунтування зазначало, що 17.11.06 р.
уклало з ОСОБА_3 кредитний договір №
6/11-2006 на суму 10990 доларів США грн.
строком до 72 місяців зі сплатою 9.5 %
річних за користування кредитними
коштами.

Однак, узятих на себе зобов'язань
ОСОБА_3 не виконав. Станом на 01.11.13 р.
заборгованість склала 63236.05 долари США,
тобто 505445.78 грн., із яких:

- 67799.82 грн. - заборгованість за кредитом;

- 28269.30 грн. - заборгованість по
відсотках;

- 17340.26 грн. - комісія;

- 392036.40 - пеня за прострочення строків
виконання зобов'язань.

Рішенням Хустського районного суду від
04.06.14 р. позов задоволено частково:
стягнуто з ОСОБА_3 67799.82 грн.
заборгованості за кредитом, 28269.30 грн.
заборгованості за відсотками, 17340.26 грн.
комісії, 196018.20 грн. пені та 3441 грн.
судових витрат (а.с.55-57).

Апелянт просить змінити це рішення,
зменшивши розмір заборгованості.
Доводить про порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Указує на пропуск строку позовної
давності та можливість зменшення
розміру неустойки.

Суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 не виконав узятих на себе
договірних зобов'язань та врахував
скрутне матеріальне становище.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

Установлено та не заперечується, що
ОСОБА_3 не виконував узятих на себе
договірних зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
зводяться по суті до питання строку
позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну та
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, із
якою пов'язано його початок.

Як видно з матеріалів справи, 17.11.06 р.
Банк уклав із ОСОБА_3 кредитний договір
№ 6/11-2006 строком на 72 місяці (до 17.11.12 р.),
а до суду з цим позовом звернувся 18.11.13
р. (а.с.2,11-12). При цьому, останній платіж
здійснений відповідачем 23.07.2012 р.

Тобто, строк позовної давності
позивачем не пропущено.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як видно із розрахунку пені за
порушення строку сплати ануїтентного
платежу така нарахована з 01.11.12 р. по
31.10.13 р. строк позовної давності до
основної вимоги не пропущено, отже і
вимога банку про стягнення пені є
правомірною (а.с.7-10).

Доводи апелянта про застосування
ставки пені на рівні 0.03% за кожен день
прострочення не заслуговують на увагу,
оскільки такий розмір передбачений
пунктом 5.2 кредитного договору. Цей
пункт сторони узгодили, підписавши
його, а відповідачем не визнавався цей
пункт у договорі несправедливим.

Окрім того, відповідно до вимог ст.ст. 526
ч.1, ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307ч.1 п.1, 308, 31 3, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

2. Рішення Хустського районного
суду від 04 червня 2014 р. залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: