Справа № 541/1769/14-ц
Провадження №2/541/801/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючої, судді
- Куцин В. М.,

при секретарі
- Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Миргород
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
розірвання шлюбу, укладеного 23 червня
2009 року у відділі реєстрації актів
цивільного стану по місту Миргороду
Миргородського міськрайонного
управління юстиції Полтавської
області з ОСОБА_2, актовий запис № 99.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 23 червня 2009 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем. Від
цього шлюбу спільних дітей не має.
Причиною розірвання шлюбу позивач
зазначає, що з відповідачем не
підтримуються подружні відносини з
травня 2014 року спільне проживання та
збереження шлюбу не можливе і
суперечитиме інтересам позивача та
інтересам її дітей від першого шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, просила
шлюб розірвати, оскільки подальше
проживання суперечить інтересам її
неповнолітньої дитини, так як між
чоловіком та дитиною склалися
неприязні відносини.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав.

Заслухавши сторони, дослідивши та
проаналізувавши письмові докази по
справі суд вважає, що заявлений позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті
110 СК України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до положень статті 112 СК
України суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено, що
особа, яка змінила прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб(не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі суд
приходить до висновку, що визнання
позову відповідачем не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, є безумовним, тому
позов підлягає до задоволення.

Оскільки позивач ОСОБА_1 заявила, що
вона бажає після розірвання шлюбу
іменуватися прізвищем «ОСОБА_1», суд
вважає за необхідне залишити позивачу
прізвище «ОСОБА_1».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 64, 88, 208, 209, 213-215,
294 ЦПК України, cт.105, 110, 112, 113,114 СК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений 23 червня 2009 року між
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у відділі реєстрації актів
цивільного стану по місту Миргороду
Миргородського міськрайонного
управління юстиції Полтавської
області, актовий запис №99- розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання
рішенням суду законної сили.

При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1
залишити прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з часу отримання копії
рішення через Миргородський
міськрайонний суд до апеляційного суду
Полтавської області.

Суддя: В. М. Куцин