У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів Євтушенко
О.І., Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства оборони України про
відшкодування моральної шкоди,

за касаційною
скаргою Міністерства оборони України,
поданою представником - Лукіним
Сергієм Георгійовичем, на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 30 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 18 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Міністерства оборони
України про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 60 362 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що в 2006 році на його звернення
до відповідача з проханням призначити
пенсію за вислугу років на підставі п.
«б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» він отримав відмову, у
зв'язку з чим вважає такі дії
відповідача незаконними та такими, що
спричинили йому моральну шкоду, яка
полягає в тому, що він тривалий час
намагався відновити свої порушені
права, через що відчував негативні
емоції, нервові переживання, почуття
образи та несправедливості.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Луганська від 30 січня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з Міністерства
оборони України на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного
суду Луганської області від 18 квітня 2014
року рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 30 січня 2014 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі
представник Міністерства оборони
України - Лукін С.Г. просить скасувати
оскаржувані судові рішення попередніх
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що внаслідок незаконної відмови з боку
Міністерства оборони України у
призначенні пенсії за вислугу років
було порушено право позивача на
своєчасне призначення та отримання
пенсії, що, в свою чергу, потягло
необхідність захищати та відновлювати
порушене право і внаслідок чого ОСОБА_3
зазнав моральних страждань.

Факт причинного
зв'язку між моральними стражданнями
позивача та відмовою у призначенні
йому військової пенсії встановлений
висновком експертного дослідження від
27 вересня 2013 року № 1278/28.

Відповідно до ст. 23
ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (далі - Постанова) суд, зокрема,
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно з роз'ясненнями,
викладеними у пункті 9 вказаної
Постанови, розмір відшкодування
моральної шкоди повинен визначатися
судом залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості. Визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Проте не можна
погодитись з висновками судів
попередніх інстанцій про стягнення
моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції не врахував те, що
рішенням апеляційного суду Луганської
області від 4 липня 2013 року було
стягнуто з Луганського обласного
військового комісаріату на користь
ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 8 000 грн,
яка була йому спричинена внаслідок
відмови у призначенні йому пенсії за
вислугу років.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги і залишив рішення суду першої
інстанції без змін, не з'ясував, у чому
полягають винні дії відповідача у
заподіянні позивачу моральної шкоди,
причинний зв'язок та настання
негативних наслідків для позивача.

Враховуючи, що
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
повністю не встановлені, колегія
суддів дійшла висновку, що судові
рішення не відповідають вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 338
ЦПК України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3
ст. 338 ЦПК України справа направляється
до суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду або на новий
розгляд, якщо порушення, зазначені у
частинах першій і другій цієї статті,
допущені тільки цим судом. У всіх інших
випадках справа направляється до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони
України задовольнити частково.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 30 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 18 квітня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М.
Ситнік

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко