________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/9698/14-ц
Провадження № 2/520/5571/14
УХВАЛА

21.08.2014 року суддя Київського районного
суду міста Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, упущеної вигоди та
моральної шкоди в зв’язку з
протизаконним перешкоджанням,
користуванням та розпорядженням
майном,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста
Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 з
вимогами ухвалити рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 на її користь 6 000
(шість тисяч) гривень в якості
матеріальної шкоди, 2 000 (дві тисячі)
гривень в якості упущеної вигоди, 5 000
(п’ять тисяч) гривень в якості
моральної шкоди та судові витрати.

За правилами ч. 1 ст. 109 ЦПК України
позови до фізичної особи
пред’являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом витребувана інформація
з відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області про
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання сторін по
справі.

21 серпня 2014 року, при ознайомленні з
одержаною інформацією встановлено, що
гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована
за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вказаною
адресою не значиться; гр. ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована в
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних
заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК
України, якими визначенні вимоги до
форми, змісту позовної заяви та порядку
подання копій позовної заяви та
доданих до неї документів

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Згідно п. 1.2 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого наказом МВС України №
1077, реєстрація місця проживання або
місця перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

За своєю суттю адреса – це умовна
кодифікація місця знаходження
об’єкту, яка застосовується з метою
поштового зв’язку. Правила написання
адреси, встановлені Міністерством
зв'язку, для забезпечення
якнайшвидшого пересилання, зберігання
і доставляння поштових відправлень. На
всіх адресах пишеться: назва вулиці,
номер будинку і квартири; назва
населеного пункту, міста; назва району;
назва області, індекс.

Як було зазначено вище, адреса
реєстрації позивача, що вказана у
позовній заяві не співпадає з даними,
отриманими з ВАДР ГУ ДМС України в
Одеській області ГУ ДМС України в
Одеській області, оскільки у позовній
заяві адресою позивача зазначено:
АДРЕСА_1.

Отже позивачу необхідно виконати
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
належним чином, вказавши місце
проживання у відповідності до норм
закону чи довести належними доказами,
що ОСОБА_1 дійсно мешкає за адресою,
зазначеною у позові.

Крім цього, позивач просить суд
направляти документи та повістки за
адресою її довіреної особи, не
зазначаючи при цьому його ім'я, номери
засобів зв’язку та підстави
здійснення цією особою представництва
інтересів ОСОБА_1, що свідчить про
неналежне виконання вимог п. 2 ч. 2 ст. 119
ЦПК України.

Позивач також не зазначає свої номери
засобів зв’язку.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Крім того, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позивач зобов’язується зазначити в
позовній заяві докази, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Позивач дані зобов’язання не виконав,
в позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин на які особисто
посилається, а саме:

- виклик робітників міліції 18 квітня 2014
року через перешкоджання позивачу у
доступі до квартири з боку відповідача;

- проживання Турдієва Аміджана з 2001
року у спірній квартирі та перебування
останнього у громадянському шлюбі з
ОСОБА_2;

- вартість оренди однокімнатних
квартир в Київському районі міста
Одеси у період з 18.04.2014 по 17.06.2014 р.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз’яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв’язку з цим суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити ціну
позову.

Позовна заява ОСОБА_1 ціну позову не
містить.

Відбиття в позовній заяві ціни позову
має значення в першу чергу для захисту
прав самого позивача, так як обумовлює
розмір сплати державного мита,
розподіл судових витрат між сторонами
і навіть впливає на можливість
порушення судової діяльності на захист
права.

Отже від визначеної ціни позову
залежить і розмір судового збору.

За положеннями п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України
у позовах, які складаються з кількох
самостійних вимог ціна позову
визначається сумою всіх вимог.

Позивачу слід належним чином виконати
вимоги п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК, зазначивши ціну
позову виходячи з заявлених майнових
вимог.

Стосовно вимог щодо відшкодування
моральної шкоди, позивач повинен
врахувати роз’яснення Постанови
Пленуму ВСУ «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 в
редакції від 27.02.2009, що містяться у п. 4 -
у позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов’язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув та не надав для
направлення відповідачу копію
документу, який вказаний у п. 11
додатків.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

За положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-120, 122 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, упущеної вигоди та
моральної шкоди в зв’язку з
протизаконним перешкоджанням,
користуванням та розпорядженням
майном.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків, вказаних у мотивувальній
частині цієї ухвали, протягом п'яти
днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного її
подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Літвінова І. А.