Справа №587/588/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Дашутін І. В.Номер
провадження 22-ц/788/1399/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 54
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. ,
Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 26 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України,
Головного управління ветеринарної
медицини в Сумській області, Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини

про визнання незаконним наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, який
мотивував тим, що наказом голови
Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України від 12
лютого 2014 року №59-к він звільнений з
позаштатної посади директора - лікаря
ветеринарної медицини (завідувача
вірусологічним відділом) Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини у зв'язку зі
скороченням чисельності лабораторії
згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. Із
зазначеним наказом його не
ознайомлювали, його копію під підпис не
вручали, про його наявність він
дізнався від працівників лабораторії.
Вважає, що 12 лютого 2014 року його
незаконно звільнено з роботи,
оскільки ніяких змін в організації
виробництва і праці Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини не відбулося,
його звільнили з посади, на яку не
поновлювали та яку він не займав. Крім
того, вважав, що при його звільненні з
посади директора відповідачами
порушено норми ст.42 КЗпП України,
оскільки порівняно з ОСОБА_4 він має
більш високу кваліфікацію та
продуктивність праці.

Просив визнати незаконним та скасувати
наказ голови Державної ветеринарної
та фітосанітарної служби України від 12
лютого 2014 року №59-к, поновити його на
посаді директора - лікаря ветеринарної
медицини (завідувача вірусологічним
відділом) Сумської регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини, стягнути з Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 12 лютого 2014 року та до дня
поновлення на роботі, а також у
відшкодування моральної шкоди
стягнути на його користь з Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України і Головного управління
ветеринарної медицини в Сумській
області по 10 000 грн. з кожного.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 26 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, по суті
позовних вимог.

При цьому зазначає, що суд першої
інстанції не приділив належної уваги
тому факту, що змін в організації
виробництва і праці Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини не відбулося, а
тому, відсутні підстави для його
звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.
Ст. 40 КЗпП України передбачено, що у
разі поновлення незаконно звільненого
працівника інший працівник, який був
прийнятий на цю посаду, підлягає
звільненню на підстав п.6 ст.40 КЗпП
України або переведенню на іншу посаду
за його згодою. В порушення цих вимог
ОСОБА_5 не звільнили з посади директора
лабораторії та не запропонували йому
іншу посаду. Це привело до того, що
станом на 10 лютого 2014 року - момент
прийняття наказу про поновлення його
на посаді директора лабораторії та до
12 лютого 2014 року - до дня прийняття
наказу про його звільнення з посади
директора, в лабораторії існували 2
посади директора, а саме: директор
лабораторії - лікар ветеринарної
медицини (завідувач вірусологічним
відділом) - посада на яку поновили його
та директор лабораторії - лікар
ветеринарної медицини (завідувач
відділом санітарної експертизи),
посади на яку призначили ОСОБА_4 Крім
того, вказує. що його звільнено з
посади, на яку його не поновлювали та
яку він не займав, оскільки його було
поновлено на штатній посаді директора
лабораторії, а звільнено з позаштатної
посади директора лабораторії. На
позаштатну посаду його ніхто не
переводив і будь-які документи з цього
приводу відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_6, які
апеляційну скаргу підтримують з
мотивів у ній викладених, пояснення
представника представника Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини та Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України - Бондаренко Є.П., яка проти
скарги заперечує, вивчивши матеріали
справи, перевіривши рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню, виходячи з наступного.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першоїінстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов до
висновку про те, що позивачем не були
підтверджені належними та допустимими
доказами обставини, на які він
посилається в позові. Крім того, в
черговий раз звертаючись до суду з
позовом про поновлення на роботі,
ОСОБА_3 намагається скористатися даною
ситуацією з метою отримання фінансової
вигоди.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначених вимог закону суд першої
інстанції не дотримався.

Згідно з п.1 ст.40 КЗпП України трудовий
договір може бути розірваний власником
або уповноваженим ним органом лише у
випадку змін в організації виробництва
і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

При цьому, у п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
роз'яснено, що розглядаючи трудові
спори, пов'язані зі звільненням за п.1
ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у
випадках змін в організації
виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі,
передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації.

Відповідно до п.11 Положення про
Сумську регіональну державну
лабораторію ветеринарної медицини,
затвердженого Наказом голови
Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України від 13
квітня 2013 року № 236, лабораторію очолює
директор - лікар ветеринарної медицини,
який одночасно є завідувачем одного з
відділів і державним інспектором
ветеринарної медицини, має досвід
практичної роботи за фахом не менше
п'яти років, пройшов відповідну
підготовку на курсах підвищення
кваліфікації.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом начальника Головного
управління ветеринарної медицини в
Сумській області від 16 квітня 2003 року №
56 ОСОБА_3 було призначено на посаду
директора Сумської обласної державної
лабораторії ветеринарної медицини -
завідуючого вірусологічним відділом. З
5 червня 2008 року лабораторія
переіменована в Сумську регіональну
державну лабораторію ветеринарної
медицини (а.с.16).

Наказом начальника Головного
управління ветеринарної медицини
Сумської області від 13 грудня 2010 року №
148 позивача було звільнено з посади
директора лабораторії - лікаря
ветеринарної медицини (завідуючого
вірусологічним відділом) у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 15 квітня 2011 року
ОСОБА_3 поновлено на посаді директора
Сумської регіональної лабораторії
ветеринарної медицини.

Ухвалою Сумського районного суду
Сумської області від 27 квітня 2011 року
за поданням державного виконавця
Ковпаківського відділу ДВС Сумського
міського управління юстиції роз'яснено
рішення суду від 15 квітня 2011 року в тій
частині, що позивач підлягає
поновленню на попередній роботі - на
посаді директора лабораторії - лікаря
ветеринарної медицини (завідуючого
вірусологічним відділом) Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини в Сумській
області .

28 квітня 2011 року наказом начальника
Головного управління ветеринарної
медицини в Сумській області №33, на
виконання рішення Сумського районного
суду від 15 квітня 2011 року, ухвали суду
від 27 квітня 2011 року про роз'яснення
рішення суду, позивача було поновлено
на посаді директора лабораторії -
лікаря ветеринарної медицини
(завідуючого вірусологічним відділом)
Сумської регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини
Сумської області з 14 грудня 2010 року .

06 травня 2011 року наказом № 93 начальника
Головного управління ветеринарної
медицини в Сумській області позивача
було попереджено про наступне
вивільнення з посиланням на те, що
станом на 1 січня 2011 року в лабораторії
проведено зміни в організації
виробництва і праці, здійснено
скорочення штату працівників, до
штатного розкладу лабораторії внесено
зміни - посаду директора лабораторії -
лікаря ветеринарної медицини
(завідуючого вірусологічним відділом)
було виведено з штатного розкладу та
скорочено, і на час поновлення позивача
на роботі за рішенням суду його посада
в штатному розкладі лабораторії
відсутня.

Наказом начальника Головного
управління ветеринарної медицини в
Сумській області № 69 від 27 жовтня 2011
року позивача звільнено з посади
директора лабораторії - лікаря
ветеринарної медицини (завідуючого
вірусологічним відділом) Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини в зв'язку із
скороченням штату працівників згідно
п.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Сумської
бласті від 07 березня 2012 року визнаний
незаконним та скасований наказ
Головного управління ветеринарної
медицини в Сумській області від 27
жовтня 2011 року про звільнення ОСОБА_3 з
роботи. ОСОБА_3 поновлений на посаді
директора Сумської регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини - лікаря ветеринарної
медицини (завідувача вірусологічним
відділом) з 28 жовтня 2011 року.

Відповідно до наказу начальника
Головного управління ветеринарної
медицини в Сумській області від 12
березня 2012 року ОСОБА_3 було поновлено
на зазначеній посаді з 28 жовтня 2011 року,
хоча фактично він був виведений
відповідачем за штат, так як та посада,
на яку позивач був поновлений судом,
була відсутня за штатним розписом в
Сумській регіональній державній
лабораторії ветеринарної медицини.

Як зазначено у наказі начальника
Головного управління ветеринарної
медицини в Сумській області від 25
грудня 2012 року № 251, попереджено ОСОБА_3,
директора, лікаря ветеринарної
медицини (завідуючого вірусологічним
відділом) Сумської регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини, що обліковувався поза штатом,
про наступне вивільнення у зв'язку із
скороченням чисельності працівників
Сумської регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини з
метою забезпечення ефективного
використання бюджетних коштів,
виробничою необхідністю оптимізації
затрат і чисельності працівників
згідно листа Державного
науково-дослідного інституту з
лабораторної діагностики та
ветеринарно-санітарної експертизи від
06 грудня 2012 року № 2179, за п.1 ст.40 КЗпП.

Наказом начальника Головного
управління ветеринарної медицини в
Сумській області від 01 березня 2013 року
№ 12 звільнено ОСОБА_3 - директора,
лікаря ветеринарної медицини
(завідуючого вірусологічним відділом)
Сумської регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини, що
обліковувався поза штатом, з 01 березня
2013 року у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників, згідно п.1 ст.40
КЗпП України.

Рішенням Сумського районного
суду Сумської області від 06 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
14 листопада 2013 року, визнаний
незаконним та скасований наказ
начальника Головного управління
ветеринарної медицини в Сумській
області від 01 березня 2013 року № 12 про
звільнення ОСОБА_3 з посади директора -
лікаря ветеринарної медицини
(завідувача вірусологічним відділом)
Сумської регіональної державної
лабораторії ветеринарної
медицини.Поновлено на роботі ОСОБА_3 на
посаді директора - лікаря ветеринарної
медицини (завідувача вірусологічним
відділом) Сумської регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини.

Попередніми, наведеними вище судовими
рішення про поновлення на роботі
ОСОБА_3 встановлено, що у кожному
випадку звільнення його з роботи були
відсутні підстави для звільнення за п.1
ст.40 КЗпП України - у зв'язку із
скороченням чисельності працівників,
оскільки ніяких змін в організації
виробництва і праці лабораторії не
відбулось. Зміна посадової особи на
посаді директора лабораторії і
внесення в зв'язку з цим змін в штатний
розклад, які полягають у зміні назви
посади директора в залежності від того,
який відділ він очолює, не можна
вважати зміною в організації
виробництва та праці. Скорочення
штату чи чисельності, яке б було
підставою для звільнення директора з
цієї посади на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України і яке повинне передувати
звільненню, у відповідача не
відбувається, а проходить лише зміна
назви посади директора в залежності
від того, завідувач якого відділу
призначається на посаду директора.

На виконання рішення суду від 06 вересня
2013 року про поновлення на роботі ОСОБА_3
за наказом № 204 від 09 жовтня 2013 року
скасований наказ про звільнення ОСОБА_3
від 01.03.20013 року.

Відповідно до наказу начальника
Головного управління ветеринарної
медицини в Сумській області № 208 від 16
жовтня 2013 року на виконання листа
Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України від 10
жовтня 2013 року № 15-2-1-12/28159 з метою
приведення чисельності Сумської
Регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини до норм чинного
законодавства передбачалось зменшення
чисельність Сумської Регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини, скорочення позаштатної
посади директора-лікаря ветеринарної
медицини (завідувача вірусологічним
відділом). ОСОБА_3 персонально
попереджався про майбутнє вивільнення
за скороченням чисельності Сумської
Регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини згідно п.1 ст.40
КЗпП України (а.с.19).

Останнє оспорюване у рамках цієї
справи звільнення ОСОБА_3, як директора
- лікаря ветеринарної медицини
(завідуючого вірусологічним відділом)
Сумської регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини, як
такого, що обліковувався поза штатом,
відбулось з 12 лютого 2014 року, як і
раніше, у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників, згідно п.1 ст.40
КЗпП України.

Так, згідно наказу голови Державної
фітосанітарної служби України від 12
лютого 2014 року № 59-к ОСОБА_3 звільнений
із позаштатної посади директора
Сумської регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини у
зв'язку із скороченням чисельності
Лабораторії згідно п.1 ст.40 КЗпП
України.

Відповідач не надав жодного доказу на
підтвердження тієї обставини, що у
Сумській регіональній державній
лабораторії відбулися зміни в
організації виробництва та праці.

Посада директора лаборатоторії ніколи
не скорочувалась. Невиконанням
попередніх рішень про поновлення на
роботі ОСОБА_3 створена ситуація, коли
в лабораторії протягом тривалого часу
існує дві посади директора: штатна та
позаштатна. При цьому, відповідач
вкотре незаконно намагається
звільнити позивача з посади, яку він
вивів поза штат.

Попередніми судовими рішеннями було
встановлено і вбачається з матеріалів
справи, що порядок призначення на
посаду директора лабораторії, який
повинен бути одночасно завідуючим
відділом цієї лабораторії, створив у
відповідача таку ситуацію, за якої
спочатку підбирається кандидатура
працівника на посаду директора,
узгоджується питання її призначення з
Державним науково-дослідним
інститутом з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи,
особа призначається на посаду
директора, і в зв'язку з цим вводиться
новий штатний розклад лабораторії, в
якому посада директора іменується з
вказівкою на відділ, завідувачем якого
одночасно є особа, яка призначається на
посаду директора або, можливо,
одночасно і на вільну посаду
завідувача певним відділом, як це було
з позивачем.

Такий порядок дає підстави
вважати, що скорочення штату чи
чисельності, яке б було підставою для
звільнення попереднього директора з
цієї посади на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України і яке повинне передувати
звільненню, у відповідача не
відбувається, а проходить лише зміна
назви посади директора в залежності
від того, завідувач якого відділу
призначається на посаду директора.

Колегія суддів вважає, що на момент
звільнення позивача ніяких змін в
організації виробництва і праці у
відповідача не відбулось, тому не було
підстав для його звільнення у зв'язку
зі скороченням чисельності
працівників.

Крім того, згідно п. 11 Положення про
Сумську регіональну державну
лабораторію ветеринарної медицини
Директор лабораторії призначається на
посаду і звільняється з посади Головою
Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України за
поданням начальника Головного
управління ветеринарної медицини в
Автономній Республіці Крим, в області
та за погодженням з директором
Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи.

Матеріали справи не містять копії
подання начальника Головного
управління ветеринарної медицини в
Сумській області про звільнення ОСОБА_3
з роботи, у наказі про звільнення
ОСОБА_3 подання не зазначене як
підстава до звільнення.

Суду не надані докази на підтвердження
того, що на виконання вимог п. 1
Положення погоджувалось звільнення
ОСОБА_3 директором Державного
науково-дослідного інституту з
лабораторної діагностики та
ветеринарно-санітарної експертизи.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів знаходить такими, що знайшли
своє підтвердження, є обґрунтованими,
позовні вимоги про поновлення на
роботі, про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Час вимушеного прогулу ОСОБА_3
становить період з 13 лютого 2014 року по
24 вересня 2014 року.

Середньомісячна заробітна плата
позивача - 4520 грн. 46 коп. Ця обставина
встановлена попередніми судовими
рішеннями і розмір середнього
заробітку визнається іншою стороною.

Середня заробітна плата, яка підлягає
стягненню на користь позивача за час
вимушеного прогулу, становить 33081 грн. 55
коп., з подальшим утриманням
обов'язкових зборів та платежів.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

До належного відповідача, яким є
Сумська регіональна державна
лабораторія ветеринарної медицини,
вимоги про відшкодування моральної
шкоди позивачем не заявлялись.

Колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди, оскільки
вони заявлені не до належних
відповідачів. ОСОБА_3 не перебуває в
трудових відносинах ні з Державною
ветеринарною та фітосанітарною
службою України, ні з Головного
управління ветеринарної медицини в
Сумській області.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з Сумської
регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини у прибуток
держави судові витрати у розмірі 861 грн.
62 коп. (за майнову та немайнову вимоги,
за першу та апеляційну інстанції).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати рішення Сумського районного
суду Сумської області від 26 червня 2014
року.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати
наказ голови Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України від 12
лютого 2014 року №59-к про звільнення з
роботи.

Поновити ОСОБА_3 на посаді
директора - лікаря ветеринарної
медицини (завідувача вірусологічним
відділом) Сумської регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини.

Стягнути з Сумської регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини на користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 12 лютого 2014 року по 24 вересня
2014 року у сумі 33081 грн. 55 коп., з
подальшим утриманням всіх обов'язкових
зборів та платежів.

У задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Сумської регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини в судовий збір у розмірі 861
грн. 62 коп. у прибуток держави за
наступними реквізитами:

Код бюджетної класифікації доходів
22030001

Рахунок 0002

Одержувач УДКС у м. Суми (м.Суми), 22030001

Банк одержувача ГУДКУ у Сумській
області,

МФО 837013

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: