У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі -ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в
інтересах ОСОБА_4, на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 4 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, мотивуючи його
тим, що відповідно до укладеного
договору № ZPXRRX07770524 від 6 травня 2008
року відповідач отримав кредит у
розмірі 5 183 грн 69 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
свої зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав,
внаслідок чого виникла заборгованість
станом на 11 квітня 2013 року у розмірі 33 826
грн 70 коп., а саме: 5 183 грн 69 коп.
заборгованість за кредитом, 360 грн 54
коп. -заборгованість по процентам за
користування кредитом, 839 грн 76 коп.
-заборгованість по комісії за
користування кредитом, 25 355 грн 72 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн - штраф
(фіксована частина) та 1 586 грн 99 коп.
штраф (процентна складова). З огляду на
зазначене, просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 33 826 грн 70 коп. та судові
витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 4 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 12 березня 2014 року, позов публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № ZPXRRX07770524 від 6
травня 2008 року у розмірі 14 015 грн 21 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом у сумі 5 183 грн 69 коп.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі 360 грн 54
коп.; пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі 5 544 грн
23 коп.; штрафу (фіксована частина) у сумі
500 грн; штрафу (процентна складова) у
сумі 1 586 грн 99 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_5, просить
скасувати зазначені судові рішення з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що
сторонами погоджено збільшення
позовної давності до 5 років, що
підтверджується Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам, з
якими був ознайомлений відповідач. За
таких обставин, позивач звернувся до
суду в межах строку позовної давності.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судові рішення
ухвалені із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі його
представника - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 4 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова