Справа № 541/2098/14-ц
Номер провадження 2/541/946/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Миргород

Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

при
секретарі - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Миргород
справу за позовом ОСОБА_1 до
Миргородського міськрайонного
управління юстиції та Миргородської
міської ради Полтавської області про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності
на гараж

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовної заяви вказує,
що йому у 1987 році рішенням виконавчого
комітету Миргородської міської ради
народних депутатів було виділено
земельну ділянку під будівництво
гаража.

У 1991 році ОСОБА_1 збудував гараж на
виділеній земельній ділянці, однак
правовстановлюючого документа на
нього не оформляв. 12 червня 2014 року коли
позивач звернувся до державної
реєстраційної служби Миргородського
міськрайонного управління юстиції
Полтавської області з приводу державну
реєстрацію права власності на спірний
гараж, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, на території гаражного
колективу «Автомобіліст» йому у цьому
було відмовлено у зв'язку неподанням
необхідних документів для здійснення
реєстрації, а саме документу, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку, документ, що згідно вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Позивач просить визнати за ним право
власності на збудований ним
вищевказаний гараж.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі
довіреності (а.с.13) позовні вимоги
підтримала повністю.

Миргородське міськрайонне управління
юстиції, надало суду заяву в якій
просить розгляд справи провести без
участі свого представника, заперечень
на позовну заяву не навело, при
прийнятті рішення покладається на
розсуд суду.

Миргородська міська рада, яка була
залучена до участі у справі у якості
співвідповідача ухвалою суду від 15.09.2014
року (а.с.23), надала заяву в якій просить
розгляд справи провести без участі
свого представника, проти задоволення
позову міська рада не заперечує.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
виконкому Ради народних депутатів
Миргородської міської ради
Полтавської області від 18 червня 1987
року №177 ОСОБА_1 було виділено земельну
ділянку під будівництво гаража
розмірами 3,5 м. х 6,0 м. по вулиці Заливній
в м. Миргороді (а.с.10).

У 1991 році позивачем на вказаній вище
земельній ділянці було збудовано
гараж, що підтверджується довідкою
голови гаражного колективу
«Автомобіліст» Мироненко І.Т. (а.с.11) та
не оспорюється сторонами.

Дослідивши Технічний паспорт спірного
гаража, а саме план гаража (а.с.6), судом
встановлено, що фактична площа гаража
29,9 м. кв. перевищує розміри наданої під
його будівництво земельної ділянки (21
м. кв.), тобто позивачем фактично
здійснено самовільне будівництво
гаража.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
визначено, що до повноважень місцевих
рад належить затвердження
містобудівних програм та планів
забудови територій, підготовка і
подання на затвердження ради
відповідних місцевих містобудівних
програм, генеральних планів забудови
населених пунктів, іншої містобудівної
документації, надання відповідно до
законодавства дозволу на спорудження
об'єктів містобудування незалежно від
форм власності.

Оскільки відповідачем, Миргородською
міською радою Полтавської області, яка
наділена вищевказаними
повноваженнями, вказаний факт не
оспорено, суд презюмує визнання
міською радою самовільно збудованого
гаража в реальних межах та розмірах.

За змістом частини 1 статті 181 та
частини 2 статті 183 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК) спірне майно
відноситься до нерухомості.

Відповідно до положень статті 328 ЦК
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК
право власності та відповідно право
користування на новостворене нерухоме
майно виникає за наявності трьох умов у
сукупності: завершення будівництва,
прийняття нерухомого майна в
експлуатацію, якщо це передбачено
договором або законом, а також
державної реєстрації нерухомого майна,
якщо це передбачено законом.

Оскільки постанова Кабінету Міністрів
№449 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення» якою
визначено обов'язковість прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкту нерухомості була прийнята
05.08.1992 року, після фактичного
будівництва гаража та початку його
використання, то документи, що
підтверджують введення в експлуатацію
цього спірного гаража для визнання
права власності на нього у даному
випадку не потрібні.

Обов'язковість державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна встановлена
статтями 3 - 6, пункту 2 частини 1 статті 18,
пункту 2 частини 1 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» органами державної
реєстрації прав, що утворені
Міністерством юстиції України, на
підставі свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону фізичним особам
на новозбудовані об'єкти нерухомого
майна.

Відповідно до частин 1-3 статті 375 ЦК
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам. Власник земельної
ділянки набуває право власності на
зведені ним будівлі, споруди та інше
нерухоме майно за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

За приписами статті 376 ЦК житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. На вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться також на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Вищевикладене дає суду законні
підстави для задоволення позову
ОСОБА_1.

На підставі ст. ст. 16, 316, 317, 319, 328 ,392 ЦК
України, керуючись ст. 10, 11, 60, 174, 212-215, 256,
257 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1.

Визнати факт перебування у володінні
та користуванні ОСОБА_1 гаража АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на гараж АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення через
Миргородський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Полтавської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: О. А. Городівський