Справа № 656/228/14-ц
Номер провадження 2/656/89/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року
Іванівський районний суд Херсонської
області

в складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Кидрук
О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Іванівка, Херсонської
області

цивільну справу за позовом Державної
установи «Херсонський обласний
лабораторний центр Держсанепідслужби
України» до ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог - Міністерство
охорони здоров'я України про стягнення
заборгованості сумі 13 843,47 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Державна установа «Херсонський
обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України» (далі -
Центр) звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
сумі 13 843,47 грн., посилаючись на ч. 2 ст. 56
Закону України «Про освіту» - випускник
вищого навчального закладу, який
навчається за державним замовленням і
якому присвоєно кваліфікацію фахівця з
вищою освітою певного освітнього
кваліфікаційного рівня,
працевлаштовується на підставі
направлення відповідно до угоди,
укладеної між замовником, керівником
вищого навчального закладу та
випускником; п. 5.6 Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
(фармацевтичних) навчальних закладів
освіти, підготовка яких здійснювалась
за державним замовленням, затвердженим
наказом Міністерства охорони здоров'я
України за № 367 від 25 грудня 1997 року
(далі - Порядок) - керівники вищих
закладів освіти після зарахування осіб
на навчання за державним замовленням
без укладення угоди, зобов'язані
відпрацювати за місцем призначення не
менш ніж три роки; п. 2.1. Порядку -
випускник повинен прибути до місця
призначення у термін визначений у
направленні на роботу, незгода
випускника з рішенням комісії з
працевлаштування випускників не
звільняє його від обов'язку прибути на
роботу за призначенням. У разі, якщо він
не прибув за направленням або
відмовився приступити до роботи за
призначенням з причини, не зазначених у
п. 9 та п. 18 цього Порядку, чи його
звільнено з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу за порушення
трудової дисципліни або звільнено за
власним бажанням протягом навчання в
інтернатурі та трьох років після
закінчення, останній зобов'язаний
відшкодувати у встановленому порядку
відповідно до державного або місцевого
бюджетів вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.
В порушення вказаних норм права
відповідач після закінчення у 2012 році
Державного закладу «Дніпропетровська
медична академія МОЗ України» (далі -
медична академія) на бюджетній основі
відповідно до наказу головного лікаря
Державного закладу «Херсонська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція» зарахований з 01 серпня 2012 року
для проходження інтернатури за
спеціальністю загальна гігієна з
подальшим працевлаштуванням на посаду
лікаря з загальної гігієни Державного
закладу «Іванівська районна
санітарно-епідеміологічна станція»; 02
січня 2013 року наказом № 2-0с Центру
ОСОБА_1 переведений з Державного
закладу «Іванівська районна
санітарно-епідеміологічна станція» до
Новотроїцького районного відділення
лабораторних досліджень Генічеського
міжрайонного відділу лабораторних
досліджень на посаду лікаря-інтерна з
загальної гігієни; 02 січня 2013 року
наказом Центру за № 1-ВД лікар - інтерн
ОСОБА_1 за спеціальністю загальна
гігієна відряджений до м. Харкова для
проходження очного циклу інтернатури
на базі Харківської медичної академії
післядипломної освіти з 02 січня 2013 року
по 28 червня 2013 року із збереженням
заробітної плати по основній посаді та
наданні коштів на відрядження; 14
листопада 2013 року наказом Центру за №
162-ос ОСОБА_1 звільнений з посади лікаря
з загальної гігієни за прогул без
поважної причини за п. 4 ст. 40 КЗпП
України. Відповідно до бухгалтерської
довідки Центру за № 05-2/25-200 від 28 лютого
2014 року ОСОБА_1 виплачено середній
заробіток у розмірі 10 808,36 грн. та
витрати на відрядження в сумі 3 035,11 грн.,
які є заборгованістю на підставі
договірних відносин між позивачем та
відповідачем, що відбулись, так як
останнім отримані освітні послуги в
повному обсязі і договір вважається
укладеним. Просить суд стягнути з
відповідача грошову суму, що становить
13 843,47 грн., та складається із
заробітної плати в сумі 10 808,36 грн. та
витрат, пов'язаних з перебуванням у
відрядженні в сумі 3 035,11 грн., судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 грн.

Представник позивача Дзяткевич Д.В. в
судовому засіданні, яке відбулося 04
червня 2014 року підтримав вимоги,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та доповнив їх тим, що в
зв'язку з ліквідацією Державного
закладу «Іванівська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
відповідач за його згодою переведений
до Новотроїцького районного
відділення лабораторних досліджень
Генічеського міжрайонного відділу
лабораторних досліджень на посаду
лікаря-інтерна з загальної гігієни. Між
позивачем та відповідачем виникли
трудові відносини, виплачувалась
заробітна плата та витрати на
відрядження. Договір про навчання в
інтернатурі між позивачем та
відповідачем в письмовій формі не
укладався, мають місце фактичні
договірні відносини.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не
визнали посилаючись на
безпідставність вимог позивача,
зокрема, позивач посилається на лист
Міністерства охорони здоров'я України,
а не на норми матеріального права;
підставою для стягнення, зазначеної в
позові заборгованості, вважає фактичні
договірні відносини між ним та
відповідачем, хоча між позивачем та
відповідачем виникли трудові
відносини, що підтверджується заявою
та наказом. З наданих позивачем
документів виходить, що зазначені у
позові суми заборгованості є не
витратами на навчання, а заробітною
платою. Аналіз змісту позовної заяви та
поданих до неї письмових доказів дає
підстави вважати, що зазначені у позові
виплати є заробітною платою, але
позивач не навів аргументів щодо
стягнення з відповідача виплаченої
заробітної плати. У направленні на
роботу за № 74 вказано, що відповідач
направлений у розпорядження
Херсонської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
для працевлаштування у Державному
закладі «Іванівська районна санітарно
- епідеміологічна станція» з місячним
окладом згідно штатного розпису та без
надання житла. З останньою обставиною
він погоджувався через те, що народився
і проживав до вступу до медичної
академії саме в смт. Іванівка, де до
теперішнього часу проживають його
батьки і він забезпечений житлом. Проте
перевід його до Новотроїцького
районного лабораторного відділення
Генічеського міжрайонного відділу
лабораторних досліджень відбувся без
урахування тієї обставини, що в смт.
Новотроїцьке він житлом не
забезпечений. Таким чином,
роботодавець в односторонньому
порядку змінив умови його
працевлаштування. Переведення
відповідача відбулося без згоди
Міністерства охорони здоров'я України,
що є порушенням п. 25 Порядку. Просив суд
відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Представник третьої особи -
Міністерства охорони здоров'я України
в судове засідання не з'явився, про час
і місце розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 закінчив у 2012 році медичну
академію і отримав повну вищу освіту за
спеціальністю «Медико-профілактична
справа» та здобув кваліфікацію лікаря
(а.с.7); медичною академією ОСОБА_1 видано
направлення на роботу в розпорядження
Херсонської обласної
санітарно-епідеміологічної станції до
Державного закладу «Іванівська
районна санітарно-епідеміологічна
станція» на посаду лікаря із загальної
гігієни з 01 серпня 2012 року, згідно
штатного розпису, без надання житла
(а.с.6); 11 липня 2012 року ОСОБА_1 подав
заяву головному лікарю Херсонської
обласної санітарно-епідеміологічної
станції про зарахування його для
проходження інтернатури на базі
Державного закладу «Херсонська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція» за спеціальність «загальна
гігієна» з подальшим
працевлаштуванням та зобов'язався
після проходження інтернатури продовж
трьох років відпрацювати у Державному
закладі «Іванівська
санітарно-епідеміологічна станція», а
при звільненні за власним бажанням без
поважних причин відшкодувати в
установленому порядку вартість
навчання у медичній академії та
компенсувати Державному закладу
«Іванівська санітарно-епідеміологічна
станція» витрати за період інтернатури
(а.с.29); головний лікар Херсонської
обласної санітарно-епідеміологічної
станції 27 липня 2012 року видав наказ за
№ 45 - ОСГ, яким наказав головному лікарю
Державного закладу «Іванівська
районна санітарно-епідеміологічна
станція» зарахувати з 01 серпня 2012 року
випускника 2012 року медичної академії
ОСОБА_1 для проходження інтернатури за
спеціальністю загальна гігієна з
подальшим працевлаштуванням на посаду
лікаря з загальної гігієни до
Державного закладу «Іванівська
районна санітарно-епідеміологічна
станція» (а.с.9); наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 21 вересня
2009 року за № 176-О прийнято рішення про
ліквідацію Державного закладу
«Іванівська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
(а.с.59-61); 04 грудня 2013 року в Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України проведена
первинна реєстрація юридичної особи -
Державна установа «Херсонський
обласний лабораторний центр
Держсанепідемслужби України» (а.с.22); 26
грудня 2012 року ОСОБА_1 подав заяву до
Центру про прийняття його на роботу на
посаду лікаря загальної гігієни
Новотроїцького районного відділення
лабораторних досліджень Генічеського
міжрайонного відділу лабораторних
досліджень з 02 січня 2013 року по
переводу з Державного закладу
«Іванівська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
(а.с.62); наказом в.о. директора Центру за
№ 2-ос від 02 січня 2013 року працівник
ОСОБА_1 прийнятий в порядку переведення
із державного закладу районної
санітарно-епідеміологічної станції до
Новотроїцького районного відділення
лабораторних досліджень Генічеського
міжрайонного відділу лабораторних
досліджень на посаду лікаря-інтерна з
загальної гігієни (а.с.10); наказом
Центру за № 1-ВД від 02 січня 2013 року
лікар-інтерн Новотроїцького районного
відділення лабораторних досліджень
Генічеського міжрайонного відділу
лабораторних досліджень ОСОБА_1
відряджений до м. Харкова для
проходження очного циклу інтернатури
на базі Харківської медичної академії
післядипломної освіти на період з 02
січня 2013 року по 28 липня 2013 року із
збереженням заробітної плати по
основній посаді та виплаті коштів на
відрядження за місцем роботи (а.с.11);
наказом в.о. директора Центру за № 162-ос
від 14 листопада 2013 року ОСОБА_1
звільнений з посади лікаря з загальної
гігієни за прогули без поважної
причини по п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.12);
згідно довідки головного бухгалтера
Центру за № 05-2/25-201 від 28 лютого 2014 року
ОСОБА_1 відшкодовано витрати на
проживання та добові у сумі 3035,11 грн. за
період проходження очного циклу
інтернатури післядипломної освіти у м.
Харкові згідно авансового звіту та
виплачено середній заробіток в сумі 10
808,36 грн. (а.с.14).

Згідно п. 2. Порядку працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка який здійснювалась за
державним замовленням, (далі - Порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка який
здійснювалась за державним
замовленням), затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
серпня 1996 року N 992 випускники вищих
навчальних закладів, яким присвоєно
кваліфікацію фахівця з вищою освітою
різних освітньо-кваліфікаційних
рівнів і які працевлаштовані на
підставі направлення на роботу,
вважаються молодими фахівцями
протягом трьох років з моменту
укладення ними трудового договору із
замовником. Час навчання в
інтернатурі до цього терміну не
включається.

Згідно п. 21. Порядку випускник повинен
прибути до місця призначення у термін,
визначений у направленні на роботу.
Незгода випускника з рішенням комісії
з працевлаштування випускників не
звільняє його від обов'язку прибути на
роботу за призначенням. У разі, якщо
він не прибув за направленням або
відмовився приступити до роботи за
призначенням з причин, не зазначених у
п. 9 та 18 цього Порядку, чи його
звільнено з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу за порушення
трудової дисципліни або звільнено за
власним бажанням протягом навчання в
інтернатурі та трьох років після
закінчення останньої, він зобов'язаний
відшкодувати у встановленому порядку
відповідно до державного або місцевого
бюджетів вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Аналіз п. 21. Порядку дає підстави для
висновку, що випускник збов'язаний
компенсувати витрати замовнику.

За змістом п. 2. Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка який
здійснювалась за державним
замовленням, підставою для
працевлаштування випускника вищого
навчального закладу, якому присвоєно
кваліфікацію фахівця з вищою освітою
здійснюється на підставі направлення
на роботу, трудовий договір
укладається із замовником.

Згідно п. 5. Порядку керівники вищих
закладів освіти після зарахування осіб
на навчання за державним замовленням
укладають з ними угоду за формою,
уміщеною в додатку 1.

Відповідно до п. 6. Порядку випускники,
які уклали угоду з вищим закладом
освіти після зарахування на навчання, а
також ті, що почали навчання до 1996 року
за державним замовленням без укладення
угоди, зобов'язані відпрацювати за
місцем призначення не менше ніж три
роки.

Аналіз п. 5., п. 6. та п. 21. Порядку, п. 2.
Порядку працевлаштування випускників
вищих навчальних закладів, підготовка
який здійснювалась за державним
замовленням, дає підстави для висновку,
що випускник вищого навчального
закладу зобов'язаний компенсувати
замовникові всі витрати.

Суд вважає, що в контексті Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка який
здійснювалась за державним
замовленням, та Порядку позивач не є
замовником.

Із матеріалів справи видно, що
замовниками є Державний заклад
«Херсонська обласна
санітарно-епідеміологічна станція»,
Державний заклад «Іванівська районна
санітарно-епідеміологічна станція».

Тому, суд не погоджується з тим, що
відповідачем порушені вимоги п. 5. , п. 6.
та п. 21 Порядку.

Так, відповідач прибув до місця
призначення у термін, визначений у
направленні на роботу - в розпорядження
Херсонської обласної
санітарно-епідеміологічної станції до
Державного закладу «Іванівська
районна санітарно-епідеміологічна
станція» на посаду лікаря із загальної
гігієни з 01 серпня 2012 року, останнім
направлений на навчання в інтернатурі
на базі Херсонської обласної
санітарно-епідеміологічної станції,
навчання в інтернатурі не закінчив в
з'язку з прийняттям рішення про
ліквідацію Державного закладу
«Іванівська районна
санітарно-епідеміологічна станція». По
цій же причині відповідач не міг
приступити до роботи за призначенням,
визначеному у направленні на роботу.

Згідно п. 1.1. Положення про
спеціалізацію (інтернатуру)
випускників вищих медичних і
фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV
рівня акредитації медичних
факультетів університетів,
затвердженого наказом МОЗ від 19 серпня
1996 року № 291 (далі - Положення про
інтернатуру), спеціалізація
(інтернатура) є обов'язковою формою
післядипломної підготовки випускників
всіх факультетів медичних і
фармацевтичних вищих закладів освіти
ІІІ-ІV рівнів акредитації медичних
факультетів університетів незалежно
від підпорядкування та форми
власності, після закінчення якої їх
присвоюється кваліфікація лікаря
(провізора) - спеціаліста певного фаху.

Відповідно до п. 6.2. Положення про
інтернатуру переведення лікаря
(провізора) -інтерна з однієї бази
стажування на іншу здійснюється за
згодою Міністерства охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим, управління
охорони здоров'я обласної, Київської,
Севастопольської міської
держадміністрації, обласної, міст
Києва та Севастополя
санітарно-епідеміологічної станції,
обласного, міст Києва та Севастополя ВО
"Фармація" та вищого закладу освіти, на
базі якого проводиться навчання
лікаря(провізора)-інтерна на кафедрі.

В наказах Міністерства охорони
здоров'я Автономної Республіки Крим,
управління охорони здоров'я обласної,
Київської, Севастопольської міської
держадміністрацій, обласної, міст
Києва та Севастополя
санітарно-епідеміологічної станції,
обласного, міст Києва та Севастополя ВО
"Фармація" вказується, за рахунок якого
управління охорони здоров'я обласної,
Київської, Севастопольської міської
держадміністрації, обласної, міст
Києва та Севастополя
санітарно-епідеміологічної станції,
обласного, міст Києва та Севастополя ВО
"Фармація" надалі фінансуватиметься
проходження інтернатури.

Із матеріалів справи видно, що 02 січня
2013 року відповідач за його згодою був
переведений до Новотроїцького
районного відділення лабораторних
досліджень Генічеського міжрайонного
відділу лабораторних досліджень на
посаду лікаря-інтерна з загальної
гігієни та направлений для проходження
очного циклу інтернатури на базі
Харківської медичної академії
післядипломної освіти на період з 02
січня 2013 року по 28 липня 2013 року із
збереженням заробітної плати по
основній посаді та виплаті коштів на
відрядження за місцем роботи.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач продовжив навчання в
інтернатурі не шляхом переведення з
однієї бази стажування на іншу, а
шляхом направлення для проходження
очного циклу інтернатури, при цьому був
врахований період його навчання в
інтернатурі на базі Державного закладу
«Херсонська обласна
санітарно-епідеміологічна станція».

Відповідно до п. 7.5. Положення про
інтернатуру витрати на відрядження
лікарів-інтернів у вищі навчальні
заклади здійснюються базовою
установою у такому ж порядку, як і при
направлені спеціалістів на підвищення
кваліфікації.

Пунктом 7.8. Положення про інтернатуру
передбачено, що фінансування
підготовки лікарів (провізорів) -
спеціалістів в інтернатурі для
закладів охорони здоров'я інших
міністерств, відомств, організацій,
підприємств, інших закладів, незалежно
від форм власності, проводиться за
рахунок їх коштів на договірних умовах.

За змістом п. 7.5, п. 7.8 Положення про
інтернатуру витрати на відрядження
лікарів - інтернів здійснюються
базовою установою або міністерствами,
відомствами, організаціями,
підприємствами, іншими закладами за
рахунок їх коштів на договірних умовах.

Відповідно до п. 7.3. Положення про
інтернатуру заробітна плата лікарям
(провізорам) - інтернам протягом всього
періоду навчання сплачується за
рахунок закладів (установ), в які вони
зараховані лікарями (провізорами) -
інтернами, або закладом (установою), з
яким укладено трудовий договір у
розмірі, встановленому чинним
законодавством.

Із пояснень представника позивача та
матеріалів справи видно, що між
позивачем та відповідачем договір про
фінансування підготовки в інтернатурі
не укладався, за весь час навчання в
інтернатурі на базі Харківської
медичної академії післядипломної
освіти на період з 02 січня 2013 року по 28
липня 2013 року позивач виплачував
відповідачу середній заробіток та
витрати на відрядження, так як
Новотроїцьке районне відділення
лабораторних досліджень Генічеського
міжрайонного відділу лабораторних
досліджень відповідно до п. 8.1. Статуту
Центру є відокремленим структурним
підрозділом Центру та не є юридичною
особою (а.с.20).

Суд вважає, що при переведенні
відповідача позивач мав керуватись п.
7.8. Положення про інтернатуру щодо
фінансування підготовки лікарів в
інтернатурі за рахунок Центру та
укласти з відповідачем договір.

Пояснення представника позивача в тій
їх частині, що між позивачем та
відповідачем виникли фактичні
договірні відносини по фінансуванню
навчання в інтернатурі, суд до уваги не
приймає, так як позивач не є особою, яка
надає освітню послугу, а є особою, яка
працевлаштувала відповідача та без
укладення угоди фінансувала його
навчання в інтернатурі.

Відповідно до п. 25. Порядку питання
зміни місця працевлаштування
випускників вищих медичних
(фармацевтичних) закладів освіти
вирішуються між державними
замовниками. Контрольні функції
покладаються на Міністерство охорони
здоров'я України.

Із матеріалів справи видно, що позивач
не міг бути державним замовником, так
як первинна реєстрація Центру в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України
відбулася 04 грудня 2012 року, остання - 16
травня 2013 року і в цей час відповідач
вже закінчив медичну академію та
проходив навчання в інтернатурі.

Суд дійшов висновку про те, що між
сторонами виникли трудові відносини за
взаємною згодою, при цьому вони не
керувались Порядком та Положенням про
інтернатуру. Відповідач був звільнений
за порушення трудової дисципліни не
замовником, а іншою установою в яку був
переведений за його згодою на
загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Згідно ч. 1 ст. 127 КЗпП України
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством.

Згідно ст. 121 КЗпП України працівники
мають право на відшкодування витрат та
одержання інших компенсацій у зв'язку з
службовими відрядженнями. Працівникам,
які направляються у відрядження,
виплачуються: добові за час
перебування у відрядженні, вартість
проїзду до місця призначення і назад та
витрати по найму жилого приміщення в
порядку і розмірах, встановлюваних
законодавством. За відрядженими
працівниками зберігаються протягом
усього часу відрядження місце роботи
(посада). Працівникам, які направлені у
службове відрядження, оплата праці за
виконану роботу здійснюється
відповідно до умов, визначених
трудовим або колективним договором, і
розмір такої оплати праці не може бути
нижчим середнього заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про гарантії і компенсації для
працівників, які направляються для
підвищення кваліфікації, підготовки,
перепідготовки, навчання інших
професій з відривом від виробництва"
від 28 червня 1997 року № 695
установлюються такі мінімальні
гарантії: а) збереження середньої
заробітної плати за основним місцем
роботи за час навчання; б) оплата
вартості проїзду працівника до місця
навчання і назад; в) виплата добових за
кожний день перебування в дорозі у
розмірі, встановленому законодавством
для службових відряджень. Іногороднім
працівникам протягом першого місяця
навчання добові виплачуються в
розмірі, встановленому законодавством
для службових відряджень, а в наступні
місяці, до закінчення терміну навчання,
тим, хто одержує заробітну плату у
розмірі менше 6 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян,
виплачується стипендія в розмірі 20
відсотків добових. На час навчання
працівники забезпечуються гуртожитком
готельного типу. Оплата проїзду
працівників, які направляються на
навчання з відривом від виробництва, до
місця навчання і назад, виплата добових
за час перебування в дорозі і за час
навчання, стипендії, відшкодування
витрат, пов'язаних з наймом житлового
приміщення, провадяться за місцем
основної роботи.

Аналіз вказаних норм права дає
підстави для висновку, що заробітна
плата та витрати на відрядження є
державною гарантією і поверненню не
підлягають.

Суд вважає, що підстав для задоволення
позову немає.

Керуючись ст. 10, ст. 11, ст. 60, ст. 213, ст. 215
ЦПК України, п. 2. Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка який
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
серпня 1996 року N 992, п. 5., п. 6., п. 21., п. 25
Порядку працевлаштування випускників
державних вищих медичних
(фармацевтичних) закладів освіти,
підготовка яких здійснюється за
державним замовленням, затверджено
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 25 грудня 1997 р. № 367, п. 1.1., 6.2.,
п. 7.3., п. 7.5., п. 7.8. Положення про
спеціалізацію (інтернатуру)
випускників вищих медичних і
фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV
рівня акредитації медичних
факультетів університетів,
затвердженого наказом МОЗ від 19 серпня
1996 року № 291, ч. 1 ст. 94, ст. 121, ч. 1 ст. 127
КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові Державної установи
«Херсонський обласний лабораторний
центр Держсанепідслужби України» до
ОСОБА_1, третя особа без самостійних
вимог - Міністерство охорони здоров'я
України про стягнення заборгованості
сумі 13 843,47 гривень.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
через Іванівський районний суд
Херсонської області шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: В. І. Крисанова