АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/3069/14
Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.
Доповідач Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді:
Омельченко Л.М.

Суддів:
Бондаревської С.М., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій
О.Н.

З участю адвоката ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 21 січня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 21 січня 2014
року позов ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 грн.
щомісячно на обох дітей, по 500 грн. на
кожну дитину, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 03 жовтня 2013 року, та продовжувати до
досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

07.07.2014 року ОСОБА_2 подав до місцевого
суду заяву про перегляд заочного
рішення.

Згідно ухвали Октябрського районного
суду м. Полтави від 07 серпня 2014 року
заяву ОСОБА_2 про скасування заочного
рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей
залишено без задоволення.

В апеляційному порядку заочне рішення
оскаржив ОСОБА_2

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції змінити в частині
визначення розміру аліментів на
утримання неповнолітніх дітей та
стягнути з нього 1/3 частину всіх видів
доходів, а також прохає змінити рішення
щодо часу, з якого слід починати
стягувати аліменти на сина ОСОБА_6
Посилається на те, що судом неправильно
дана оцінка встановленим фактичним
обставинам по справі, порушено норми
матеріального та процесуального права.
Зокрема, не враховано, що син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з жовтня по листопад 2013
року проживав з батьком і що відповідач
в даний час зареєстрований як
безробітній, має незначні доходи.

У запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_4 просить рішення суду залишити
без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та мотиви скарги,
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст. 309 ч.1 п.п.1,3,4 ЦПК України,
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, сторони з 09.07.2005 року по
17.09.2013 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
спільних малолітніх дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.7-9). Діти проживають разом з
позивачкою і перебувають на її
утриманні.

Також судом правильно з»ясовано, що
відповідач у добровільному порядку
матеріальну допомогу на утримання
дітей не надає.

Тому місцевим судом вірно прийнято
рішення про необхідність стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, постановляючи заочне
рішення та відмовляючи відповідачу у
його перегляді, судом першої інстанції
допущено неповне з»ясування обставин,
що мають значення для справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи, що потягло за собою
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_2 1000 грн.00 коп. аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, а саме:
по 500 грн.00 коп. на кожну дитину, суд
послався на принципи Декларації прав
дитини, Конвенцію про права дитини,
прийняту 44-ою сесією Генеральної
асамблеї ООН 20.11.1989 року та норми
ст.ст.180-183 СК України.

Разом з тим, суд не зазначив, з чого він
виходив при визначенні розміру
стягуваних аліментів.

Так, згідно наданої суду першої
інстанції довідки про заробітну плату
відповідача, виданої ТОВ «Торговий Дім
Докучаєвські Чорноземи Карлівщини»
від 23.10.2013 року видно, що ОСОБА_2 з 5
жовтня 2013 року був працевлаштований у
магазин №24 в м. Полтаві на посаду
охоронника та його місячний оклад
складав 1500 грн.00 коп.( а.с.30).

За змістом ст.70 ч.3 Закону України «Про
виконавче провадження», утримання із
заробітної плати боржника за
виконавчими документами у разі
стягнення аліментів не повинно
перевищувати п»ятдесят відсотків його
заробітку.

З наведеного слідує, що, ухваливши
рішення про стягнення з ОСОБА_2
аліментів у розмірі 1000 грн. на двох
дітей щомісячно, місцевий суд дав
невірну оцінку доказам по справі та
значно перевищив граничний розмір
утримання із заробітної плати,
визначений чинним законодавством.

Крім того, судом не з»ясовано, що
на день ухвалення заочного рішення -
21.01.2014 року відповідач ніде офіційно
вже не працював. Отже, з січня 2014 року
він не має постійного заробітку.

З наданої суду апеляційної інстанції
довідки Полтавського міського центру
зайнятості від 12.09.2014 року видно, що
ОСОБА_2 з 14 травня 2014 року перебуває у
даній службі на обліку як безробітний.

За нормами ч.2 ст.182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне змінити рішення
суду в частині визначення розміру
аліментів та стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти на
утримання двох неповнолітніх дітей у
твердій грошові сумі, розмір якої
складає 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожну
дитину, а саме: по 385 грн.80 коп. щомісячно
до досягнення дітьми повноліття,
враховуючи, що прожитковий мінімум на
дітей віком від 6 до 18 років у 2014 році
складає 1286 грн.00 коп.

Крім того, судом першої інстанції також
неповно з»ясовані обставини справи, а
саме те, що син ОСОБА_6 з кінця вересня
2013 року і до 01 грудня 2013 року проживав
разом з ОСОБА_2 за місцем його мешкання,
а не з матір»ю, та був на його повному
грошовому утриманні. Про дані
обставини свідчить копія позовної
заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення
місця проживання дітей (а.с.49-52).
Аналогічні пояснення також надав як
відповідач, так і представник
позивачки в засіданні суду
апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
місцевого суду необхідно змінити в
частині періоду, з якого слід проводити
стягнення аліментів на утримання сина
ОСОБА_6, встановивши їх стягнення з 01
грудня 2013 року.

Місцевим судом помилково зазначено в
абзаці 2 резолютивної частини рішення :
«але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дітей відповідного віку», так як
дана умова ставиться, коли розмір
аліментів визначається у відсотковому
відношенні до заробітку (доходів)
відповідача. У зв»язку з цим дана
вказівка підлягає виключенню з
судового рішення.

У випадку зміни матеріального
становища відповідача ОСОБА_2 чи
прожиткового мінімуму на дітей
відповідного віку позивачка не
позбавлена права звернутися в суд з
позовом про зміну розміру стягуваних
аліментів.

В частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
держави судового збору рішення суду
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч.1 п.п. 1,
3, 4, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 21 січня 2014 року
змінити в частині стягнення з ОСОБА_2
розміру аліментів на користь ОСОБА_4
(на даний час ОСОБА_4.) на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зменшивши їх розмір з 1000 грн., а саме: по
500 грн. на кожну дитину, до розміру 771
грн. 60 коп.( сімсот сімдесят одна
грн.60коп.) щомісячно на обох дітей, а
саме: по 385 грн. 80 коп. (триста вісімдесят
п"ять грн.80коп.) на кожну дитину
щомісячно до досягнення повноліття, що
складає 30% прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку. Також змінити
рішення суду в частині дати, з якої слід
стягувати аліменти на неповнолітнього
сина ОСОБА_6, замість « 03 жовтня 2013 року»
на дату « 01 грудня 2013 року».

Виключити з резолютивної частини
рішення вказівку: «але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку».

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: