Справа № 130/1013/14-ц Провадження №
22-ц/772/2250/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Заярний А. М.Категорія:
6Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Вавшка В.С.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю апелянтки, позивачки ОСОБА_2,
її представника ОСОБА_3, роз-глянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці, в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
знесення самовільно збудованої
споруди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 19 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

01 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про знесення самовільно
збудованої споруди ( а. с. 2-3 ). Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідачки,
будучи власницями квартир №№ 1, 2, 4
будинку АДРЕСА_1, здійснили
самові-вільне будівництво добудов до
своїх квартир, грубо порушивши чинне
законодавство та завдавши шкоди
правам, законним інтересам позивачки
як власниці квартири № 5 цього ж
будинку. Добровільно усунути порушення
відповідачки не бажають, тому ОСОБА_2
звернулася в суд з відповідною
вимо-гою.

Рішенням Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 19 червня 2014 року у позові
ОСОБА_2 відмовлено, вирішено питання
розподілу судових витрат у справі ( а. с.
51-53 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
у справі, позивачка ОСОБА_2 оскаржує
його в апеляційному порядку, просить
дане рішення скасувати, ух-валити нове
рішення про задоволення позову.
Апелянтка вважає оскаржуване судове
рішення необгрунтованим, незаконним,
ухваленим за недоведеності обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, не-відповідності
висновків суду обставинам справи,
прийнятим з неправильним
застосуванням норм процесуального
права ( а. с. 40 ).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення по апеляційній скарзі
апелянтки та її представника,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши в сукупності наявні в
ній докази, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон-ним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сто-рони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених ти-ми
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обгрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність вис-новків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що рішеннями
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 22 грудня 2009 року
( а. с. 23-24, 26-27 ) за ОСОБА_4 і ОСОБА_5
визнано право власності на належні їм
житлові квартири №№ 1, 2, 4 з врахуванням
здійснених добудов. Ці судові рішення
були ухвалені на підставі висновків
органів державного пожежного нагляду,
санітарно-епідеміологічної служби та
дозволу на прибудови самої ОСОБА_2,
інших сусідів по житлу, вони набрали
законної сили. Квартири №№ 1, 2, 4 в
будинку АДРЕСА_1 на праві приватної
власності зареєстровані за ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в бюро технічної інвентаризації
05 лютого 2010 року ( а. с. 25, 28 ).

Суд прийняв до уваги, що обставини,
встановлені судовим рішенням, в силу
частини 3 статті 61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Суд зазначив, що в даний час добудови
до помешкань відповідачок не є
самочинно зведеними в розумінні ч.1 ст.
376 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_2
в обгрунтування свого позову. Крім
цього, суд звернув увагу, що Жмеринська
міська рада, як орган місцевого
самоуправління, жодних претензій до
відповідачок з приводу здійснених
прибудов не має.

Оскаржуючи судове рішення від 19
червня 2014 року, апелянтка посила-ється
на недослідження судом в оригіналах
докуметів, в копіях доданих
дозаперечень на позовну заяву, та на
підставі яких 22 грудня 2009 року були
ух-валені судові рішення на користь
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, недостовір-ність
згоди ОСОБА_2 на зведення прибудов до
житлового будинку; витрати
відповідачок на правову допомогу не
підтверджені належними доказами, тому
стягнення їх з позивачки є
безпідставним.

Колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що мотиви
апеляційної скарги ОСОБА_2 не
заслуговують на увагу як такі, що є
безпідстав- ними.

Суд першої інстанції вірно
визначився у правовідносих, що
склалися між сторонами у справі,
застосував норми матеріального права,
що регулюють дані правовідносини, не
порушив норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Дійсно, прибудови до житлового
будинку АДРЕСА_1 не є самочинними,
судові рішення з цього пи-тання набрали
законної сили і на даний час є дійсними.
18 листопада 2009 року ОСОБА_2 зверталася
до суду з вимогою зобов'язання ОСОБА_4
та ОСОБА_5 знести самовільно збудовані
споруди. Третьою особою до участі у
справі була залучена Жмеринська міська
рада. На той час дані прибудови ще не
були узаконені, однак ухвалою суду від
26 травня 2010 року ( а. с. 40 ) було
задоволене клопотання ОСОБА_2 про
залишення її позову без розгляду.

Стосовно розподілу судових витрат у
справі, то суд першої інстанції
ухва-лив в цій частині рішення у
відповідності з нормами ст. 88 ЦПК
України та статті 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних і
адміністративних справах», стягнувши з
позивачки лише 1461,60 гривню, що
становлять витрати за три години
участі представ-ника відповідачок,
адвоката ОСОБА_8 в судових засіданнях 13
травня, 04 та 19 червня 2014 року.

Статтею 308 ЦПК України встановлено,
що апеляційний суд відхиляє
апе-ляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інста-нції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Суд першої інстанції 19 червня 2014 року
ухвалив рішення про відмову у позові
ОСОБА_2, виходячи з доводів і заперечень
сторін, з врахуванням принципу їх
змагальності та диспозитивності
цивільного судочинства. Підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324, 325 ЦПК Ук-раїни, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 19 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголо-шення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціа-лізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: