АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2018 / 2014 р.
Головуючий в І інстанції
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року червня місяця 25 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.При секретарі: Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 27 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про визнання домоволодіння
спільним майном подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року ОСОБА_7, звернулася до
суду з вище зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 25 серпня 1979 року
вони з ОСОБА_6 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

В 1995 році батько відповідача подарував
йому будинок з надвірними будівлями,
розташованими у АДРЕСА_1 на земельній
ділянці площею 600 кв.м.

Згідно договору дарування оцінка майна
складає 14 179 карбованців.

За час сумісного проживання дане майно
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат.

Вартість домоволодіння згідно
технічної документації БТІ від 21.12.2009
року складає 149 908 грн.

У будинку проведено капітальний
ремонт, газопровід, змінено вікна на
пластикові, що значно збільшує його
вартість.

Під час сумісного проживання з
відповідачем, добудовано: гараж літ.
«Г» площею 43,8 кв.м, навіс літ «И», «З»,
вбиральня літ. «Ж», сіни літ. «а».

Уточнивши позовні вимоги, позивачка
остаточно просила суд визнати
домоволодіння, розташоване у АДРЕСА_1
спільним майном подружжя, призначити у
справі судову будівельно-технічну
експертизу, стягнути на її користь
понесені у справі судові витрати.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 27 червня 2014
року позов задоволено.

Визнано домоволодіння, розташоване в
АДРЕСА_1 спільним майном подружжя
ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 4 445
грн. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просив його
скасувати, ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_7

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, сторони у період з
25.08.1979 року по 2013 рік перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох повнолітніх дітей. Шлюб
розірвано.

23.01.1995 року ОСОБА_8 - батько відповідача
подарував останньому жилий будинок з
надвірними будівлями розташований на
земельній ділянці площею 600 кв.м у
АДРЕСА_1, що підтверджується
нотаріально посвідченим договором
(а.с.11-13).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
24.03.2013 року, у період з 23.01.1995 року і по
теперішній час, у будинку проводились
будівельні роботи вартість яких у
співмірних інвентаризаційних цінах
становить 48 950 грн. і складає 45/100 частин
від загальної вартості всього
домоволодіння (а.с.34-91).

Задовольняючи позов ОСОБА_7 та визнаючи
вказане домоволодіння спільним майном
подружжя суд першої інстанції виходив
з висновку експертизи про те, що
вартість приміщень, здійснених
сторонами після 1995 року становить 45/100
частин від вартості домоволодіння, що
свідчить про істотне збільшення
спірного майна у його вартості
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат подружжя ОСОБА_7.

Однак з висновком суду колегія суддів
погодитися не може, оскільки він не
відповідає обставинам справи та до
нього суд дійшов у порушення норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до положень ст..309 ЦПК
України, є підставною для його
скасування та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до приписів ч.1 ст.62 СК
України якщо майно дружини, чоловіка за
час шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно опису майна за договором
дарування від 23.01.1995 року, воно
складалося з будинку літ. «А»
шлакобетонного, критого шифером жилою
площею 82,1 кв.м, сіней літ «а», сараїв:
літ «Б», «В», тамбура літ «б», гаража літ
«Г», вбиральні літ. «Д», душу, споруд №1-3
(а.с.11).

Відповідно до технічного паспорту на
спірний будинок від 21.12.2009 року, на
порівняльної схеми домоволодіння
станом на 23.01.1995р., та на день проведення
огляду експертом (березень 2014 року)
загальна та житлова площа будинку не
змінилася; збудовані навіси літ. «З»,
«И», збільшено у розмірі наявний гараж
літ. «Г», замінено вбиральню (а.с. 11.; 15;
92).

Як підтвердили в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повнолітні діти
сторін після дарування будинку їх
ньому батьку, істотних змін він не
зазнав.

Визнані у висновку експертизи від
24.03.2014 року №83/2013 будівельні роботи,
виконані після дарування відповідачу
домоволодіння: перебудова гаражу літ.
«Г», душової літ. «Е», зведення
вбиральні «Ж» замість вбиральні «Д»,
зведення господарських навісів літ.
«З» і «И» зміна матеріалу огорожі;
проведено реконструкцію системи
газопостачання у будинку, замінено
заповнення віконних та дверних
прорізів у будинку, зовнішнє
оздоблення будинку, ремонт даху в сараї
є звичними поточними роботами по
підтриманню майна у належному стані.

Такі зміни на поліпшення у
домоволодінні, як і їх висома вага
вартості домоволодіння - 45/100 частин, не
свідчить про істотне збільшення
вартості домоволодіння внаслідок
спільних трудових і грошових затрат
подружжя ОСОБА_7, які не є вагомими, та
не дають підстави для визнання
спірного домоволодіння спільною
сумісною власністю подружжя.

При цьому слід зазначити, що
представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
наполягав лише на позовних вимогах
щодо визначення домоволодіння
спільною сумісною власністю подружжя.

Слід зазначити, що за вказаних обставин
позивачка не позбавлена права у
подальшому пред'явити позов про
відшкодування затрат, понесених нею на
поліпшення домоволодіння.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 27 червня 2014
року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про визнання домоволодіння спільним
майном подружжя - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя: (підпис)
Л.П.Воронцова

З оригіналом згідно.

Копія рішення оформлено 01 липня 2014 року

Рішення набрало законної сили 25 червня
2014 року

Суддя:
Л.П.Воронцова

Секретар

судового засідання
О.О.Калюжний