У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 11 вересня 2014
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Запорізьке РУ» Акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_5, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Запоріжміст» про стягнення
заборгованості за договором кредиту та
договором поруки, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Запорізьке РУ»
Акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 14 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ «Банк Фінанси та
кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ»
АТ «Банк «Фінанси та кредит»
звернулося до суду з позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 28 лютого 2008 року між
ВАТ «Фінанси та Кредит» в особі першого
заступника управляючого Філії
«Запорізьке РУ» ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» і ТОВ «Запоріжміст» в особі
директора ОСОБА_5 був укладений договір
№ 456-0108 про надання кредиту на
придбання екскаватора «ТОТА ТХ210 С».

На підставі вказаного договору ТОВ
«Запоріжміст» надано кредит в сумі 485
000грн.

Згідно із умовами кредитного договору
була встановлена базова відсоткова
ставка у розмірі 17% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення до 28
лютого 2013 року.

Додатковою угодою від 21 квітня 2008 року,
укладеною між банком та ТОВ
«Запоріжміст» в особі директора
ОСОБА_5, процентна ставка за кредитним
договором була збільшена до 18 % з 21
квітня 2008 року до строку повернення
кредиту (пункт 3.1.(6) Додаткової угоди), а
потім до 27% річних з 28 лютого 2013 року до
дня фактичного погашення
заборгованості.

З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за зазначеним
кредитним договором між банком та
ОСОБА_5 укладено договір застави №
04097.3/0203 від 28 лютого 2008 року про
передачу заставного майна, екскаватора
«ТОТА ТХ210 С», вартістю 693 000 грн, а також
було укладено з ОСОБА_5, як з фізичною
особою, договір поруки № 1 від 12
листопада 2009 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ
«Запоріжміст» в обумовлені строки
зобов'язання щодо сплати кредиту та
відсотків у сумі, передбаченій
договором, станом на 10 липня 2013 року у
підприємства виникла заборгованість в
розмірі 523 519,13 грн, яка складається з
суми строкової заборгованості за
основним боргом - 352 771,73 грн,
заборгованості по нарахованим
процентам - 136 807,80 грн та пені - 33 939,60 грн.

Враховуючи наведене, ПАТ «Банк Фінанси
та кредит» в особі Філії «Запорізьке
РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит»
просило стягнути з ОСОБА_5
вищезазначену суму заборгованості.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 14 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 18 червня 2014 року, в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Банк Фінанси та
кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ»
АТ «Банк «Фінанси та кредит»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» в особі Філії «Запорізьке
РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит»
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права і неправильним застосуванням
норм матеріального права, та ухвалити
нове рішення, яким його позов
задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що договір поруки,
укладений між банком і ОСОБА_5, є
припиненим.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками.

Як вбачається з матеріалів справи,
строк пред'явлення ПАТ «Банк Фінанси та
кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ»
АТ «Банк «Фінанси та кредит» до
відповідача вимоги щодо повернення
отриманих ТОВ «Запоріжміст» коштів
достроково сплинув 07 квітня 2013 року,
проте, позивач звернувся до суду з
позовом 11 вересня 2013 року.

Доводи про необґрунтованість рішень
спростовуються матеріалами справи і не
дають підстав вважати, що судами при
розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди попередніх інстанцій з
урахуванням встановлених обставин
справи обґрунтовано дійшли висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Запорізьке РУ» Акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
відхилити, рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 14
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 18 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді: Н.А. Горелкіна
Є.П. Євграфова