АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/18/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Башмаков Є.А. Доповідач - Петренко
І.О. Категорія 49
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Романюк М.М., Макарова М.О.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 08 квітня 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання батьківства та стягнення
аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду та
просила ухвалити рішення, яким визнати
відповідача ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути аліменти
з ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та судові витрати по
справі, в тому числі витрати на правову
допомогу.

В обґрунтування своїх вимог
зазначивши, що що в травні 2010 року
позивач познайомилась з ОСОБА_3 На той
час ОСОБА_2 мешкала в Києві, де
навчалась в Київському Національному
Університеті. Сторони зустрічалися та
мали інтимні стосунки. У жовтні 2010 року
ОСОБА_2 завагітніла та повідомила про
це відповідача, але він припинив
спілкування з нею та відмовився
визнати себе батьком дитини, яку
позивач народила 11 липня 2011 року. При
реєстрації народження дитини, запис
батька було проведено за прізвищем та
громадянством матері, а відомості про
батька - за вказівкою матері.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 08 квітня 2013 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити , а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд ,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства , вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень
, підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Так , судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4,
яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що
21 червня 2011 року Комунаровським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Запорізького
міського управління юстиції зроблено
відповідний актовий запис № 580, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 ( ар. сп. 7).

Відомості про батька у актовому запису
про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
записані за вказівкою матері згідно до
положень ч. 1 ст. 135 СК України, про що
свідчить витяг з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
реєстрацію народження згідно з
частиною першою статті 135 Сімейного
кодексу України № 4 від 21.06.2011
року, копія якого наявна в матеріалах
справи ( ар. сп. 8)

Судом першої інстанції 23 листопада 2011
року у цивільній справі було
призначено судово - біологічну (судово -
генетичну) експертизу, на вирішення
якої було поставлено питання чи
являється ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
біологічним батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3. Проведення даної
експертизи було доручено експертам
Дніпропетровського науково -
дослідного інституту судових
експертиз. Однак , 15 грудня 2011 року
вказану цивільну справу було повернуто
до суду та зазначено, що
Дніпропетровський науково - дослідний
інститут судових експертиз не
проводить судово - біологічні (судово -
генетичні) експертизи ( ар. сп. 34,35).

15 лютого 2012 року у справі було
призначено судово - біологічну (судово -
генетичну) експертизу, на вирішення
якої було поставлено питання чи є
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
проведення якої доручено
Дніпропетровському обласному
комунальному закладу «Бюро судово -
медичної експертизи» ( ар. сп. 46).

20 червня 2012 року з ОКЗ «Бюро судово -
медичної експертизи» було повернуто
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15.02.2012 року без
виконання, у зв'язку із неявкою 2.04.2012
року відповідача , а 21.05.2012 року та 11.06.2012
року обох сторін по справі ( ар. сп. 49).

Однак, неявка 02.04.2012 року відповідача
ОСОБА_3 для забору генетичного
матеріалу спричинена поважною
причиною , оскільки ОСОБА_3 знаходився у
відрядженні і , про що суд було
повідомлено ( ар. сп. 83,84)

21.05.2012 року на експертизу не з»явились
обидві сторони , що підтверджується
листом ОКЗ «Бюро судово - медичної
експертизи» від 12.06.12 № 1575, який наявний
в матеріалах справи ( ар. сп. 49 , 85). Однак
, ОСОБА_3 на вказану дату знаходився на
амбулаторному лікуванні , що
підтверджується заявою на адресу суду
та консультативним висновком ( ар.
сп.87,88).

11.06.2012 року на експертизу не з»явились
обидві сторони , що підтверджується
листом ОКЗ «Бюро судово - медичної
експертизи» від 12.06.12 № 1575, який наявний
в матеріалах справи ( ар. сп. 49 , 85 , 89).

Відповідачем ОСОБА_3 в особі
представника повідомлялось про
неможливість прибути до експертної
установи у м. Дніпропетровська 11.06.2012
року , оскільки він проходив лікування
у КЗ охорони здоров»я «Київська
обласна клінічна лікарня» з 7.06.2012 року
по 28.06.2012 року, просив повідомити про
дату наступного виклику та
клопотаннями визнання поважними
причин неявки, що підтверджується
копіями та виписками з медичної картки
хворого, а також направленнями на
проходження медичних процедур ( ар. сп.
52,53).

За клопотанням представника
відповідача ОСОБА_3 ( ар. сп. 54) ухвалою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 липня 2012 року у
справі призначено судово - біологічну
(судово - генетичну) експертизу, на
вирішення якої було поставлено питання
чи є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
проведення експертизи доручено
Одеському обласному бюро судово -
медичних експертиз МОЗ України ( ар. сп.
58). Вказане клопотання було
обгрунтовано тим, що відповідача
ОСОБА_3 направлено на лікування в ДЗ
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова АМН України», у
зв'язку з тим, що виникла термінова
необхідність медикаментозного
лікування та негайного втручання
лікарів, їх постійного нагляду та
призначене стаціонарне лікування у м.
Одесса ( ар. сп. 55).

Експерною установою - Одеським
обласним бюро судово - медичної
експертизи направлялись клопотання
про направлення сторін для забору
генетичного матеріалу на 20 вересня 2012
року та на 22 жовтня 2012 року ( ар. сп.
93,95,96), про що повідомлялись сторони.
Факт повідомлення сторін про
необхідність явки до експертної
установи підтверджується поштовими
повідомлення про вручення поштового
відправлення. 02 листопада 2012 року на
адресу суду надійшло клопотання про
повідомлення експерта про подальшу
необхідність проведення судово -
медичної експертизи або про
відсутність такої необхідності,
оскільки забір генетичного матеріалу
не проводився у зв'язку з неприбуттям
осіб.

Однак, в клопотанні експерта вих. № 2104-02
від 20.09.2012 року зазначалось, що
громадянин ОСОБА_3 прибув 20 вересня 2012
року в Одеське обласне бюро судово -
медичної експертизи, проте забір
біологічних зразків не проводився у
зв'язку з неприбуттям ОСОБА_2 з дитиною
ОСОБА_4 ( ар. сп. 93).

Виходячи з вище наведеного , суд першої
інстанції ухвалив оскаржуване рішення
на підставі тих матеріалів , що були
йому надані та правильно керувався
нормами Сімейного кодексу України та
нормами цивільно-процесуального
законодавства.

Відповідно до положень п. 3 .ч. 2 ст. 125 СК
України , якщо мати та батько дитини не
перебувають у шлюбі між собою,
походження дитини від батька
визначається за рішенням суду.

Стаття 128 СК України зазначає на те , що
підставою для визнання батьківства є
будь - які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України. Позов
про визнання батьківства може бути
пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства
приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.
135 СК України.

Відповідно до роз»яснень , що містяться
в п. 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» питання щодо
походження дитини суд вирішує на
підставі будь - яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі
судово - генетичної, необхідно
оцінювати з урахуванням положень ст. 212
ЦПК України, згідно з якою жоден доказ
не має для суду наперед установленого
значення, він оцінює докази в їх
сукупності, а результати оцінки
відображає в рішенні з наведенням
мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі
зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних
матеріалів, документів тощо
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до ст. 146 ЦПК України може
визнати факт, для з'ясування якого її
було призначено, або відмовити в його
визнанні (залежно від того, хто зі
сторін ухиляється, а також яке значення
має для них ця експертиза).

Як обґрунтовано було зазначено в
оскаржуваному рішенні , відповідач
ОСОБА_3 не ухилявся від проходження
експертизи. Про свою неявку повідомляв
суд та експертні установи, просив
визнати причини неявки поважними та
призначити інший день, про що надав
заяви з відповідними доказами
поважності причин неявки.

Натомість, позивач ОСОБА_2 жодного разу
не повідомила ані суд ані експертну
установу щодо причин своєї неявки на
експертизу 21.05.2012 року , 11.06ю 2012 року ,
20.09.2012 року , 22.10.2012 року. Явка позивача з
дитиною була здійснена лише 02.04.2012 року
до ОКЗ «Бюро судово - медичної
експертизи» м. Дніпропетровська.

Суд першої інстанції , виходячи з вище
наведеного , обґрунтовано посилався на
положення ст. 60 ЦПК України , згідно до
положень якої кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та на
положення ст. 57 ЦПК України згідно якої
, доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи та
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи ,
оскільки вони зводяться до не згоди з
рішенням суду , були вивчені в суді
першої інстанції і отримали оцінку
суду.

Так , твердження в апеляційній скарзі
про те , що позивачка по телефону
повідомляла суд про неможливість своєї
явка на експертизу 21.05.2012 року та 11.06.2012
року нічим не підтверджуються , а
посилання на те , що позивачка не мала
можливості з»явитись до експертної
установи 20.09.2012 року та 22.10.2012 року так
як хворіла дитина , на підтвердження
чого надана ксерокопія частини не
відомо чиєї історії хвороби суттєвого
значення не мають , оскільки вони
надані суду лише 8 квітня 2013 року при
розгляді справи по суті , а не на час
проведення призначеної експертизи.

Суду апеляційної інстанції також не
було надано ніяких доказів , які були б
достатніми для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Так , за клопотанням представника
позивачки від 17 квітня 2013 року ( ар. сп.
128) ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
червня 2013 року ( ар. сп. 145) було
призначено судово - біологічну (судово -
генетичну) експертизу, на вирішення
якої було поставлено питання чи є
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
проведення експертизи доручено
Дніпропетровському обласному
комунальному закладу «Бюро судово -
медичної експертизи» ( ар. сп. 145-146).
Експертиза була призначена на 27 серпня
2013 року , куди відповідач не з»явився , в
зв»язку з чим справа була повернута до
суду. Однак , як вбачається з листа
ОСОБА_3 ( ар. сп. 169) , він 23 серпня 2013 року
повідомляв експертну установу про
неможливість його з»явитись для
відбору генетичного матеріалу та
просив відкласти ці дії на 2 тижня.

23 вересня 2013 року від відповідача
надійшло клопотання про зміну місця
проведення експертизи ( ар. сп. 165) , з
якого вбачається , що ОСОБА_3
знаходиться за межами м.
Дніпропетровська . З даного ж
клопотання вбачається , що відповідач з
11 вересня 2013 року знаходиться на
стаціонарному лікуванні в Київській
міській клінічній лікарні ( ар. сп. 167) і
просить доручити проведення
експертизи експертній установі в м.
Київ.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25
вересня 2013 року ( ар. сп. 175)) було
призначено судово - біологічну (судово -
генетичну) експертизу, на вирішення
якої було поставлено питання чи є
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
проведення експертизи знову доручено
Дніпропетровському обласному
комунальному закладу «Бюро судово -
медичної експертизи» , оскільки
представник позивачки заперечував
проти проведення експертизи в м. Київ.

4 листопада 2013 року ОСОБА_3 не з»явився
на забор генетичного матеріалу до
експертної установи , хоча в листі від 1
листопада 2013 року він повідомив
експертну установу про не можливість
його явки ( ар. сп. 147,148) , в зв»язку з чим
справа знову була повернута до суду.

13 грудня 2013 року від відповідача
надійшло клопотання про зміну місця
проведення експертизи ( ар. сп. 195) , з
якого вбачається , що ОСОБА_3
знаходиться за межами м.
Дніпропетровська , його постійне місце
проживання м. Київ , де він
зареєстрований з 16 листопада 2013 року (
ар. сп.199-203) , він продовжує лікуватись ,в
зв»язку з чим просив доручити
проведення експертизи , без якої
вирішити спір об»єктивно не можливо ,
Державному науково-дослідному
експертно-криміналістичному центу МВС
України , розташованому в м. Київ.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18
грудня 2013 року ( ар. сп. 208) було
призначено судово - біологічну (судово -
генетичну) експертизу, на вирішення
якої було поставлено питання чи є
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
проведення експертизи доручено
Державному науково-дослідному
експертно-криміналістичному центу МВС
України . Оплата даної експертизи була
проведена ОСОБА_3 ( ар. сп. 229-231) , ним же
були придбані та направлені на адресу
позивачки квитки на потяг з м.
Запоріжжя до м. Києва та назад до м
.Запоріжжя для позивачки та дитини ( ар.
сп.232,233 , 246-250). Як в наступному стало
відомо квитки позивачка , чи її
представник на пошті не були отримані і
лист з ними повернувся за спливом
терміну зберігання.

Забір генетичного матеріалу був
призначений на 25 лютого 2014 року ( ар. сп.
222). Однак , в призначений час позивачка
з дитиною не з»явилась до експертної
установи ( ар. сп. 227) без яких-небудь
пояснень. ОСОБА_3 до експертної
установи з»явився. ( ар. сп. 227).

5 березня 2014 року справа була повернута
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Лише в судове засідання 9 квітня 2014 року
представником позивачки було надано
ксерокопію витягу з історії хвороби та
пояснено , що дитина 24 лютого 2014 року ,
напередодні експертизи захворіла ,
тому вони вирішили до м. Київ не їхати.
Чому ними не були отримані квитки на
потяг , представник не пояснив та
просив призначити проведення
експертизи в м. Дніпропетровську.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 9 квітня
2014 року ( ар. сп. 255) було призначено
судово - біологічну (судово - генетичну)
експертизу, на вирішення якої було
поставлено питання чи є ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним батьком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та проведення
експертизи знову доручено
Дніпропетровському обласному
комунальному закладу «Бюро судово -
медичної експертизи».

Забір генетичного матеріалу був
призначений на 19 травня 2014 року ( ар. сп.
258) , про що сторони були повідомлені ,
однак обидві сторони не з»явились на
експертизу ( т.2 ар. сп. 1). ОСОБА_3
повідомив про те , що знаходиться на
стаціонарному лікуванні ( т. 2 ар. сп. 3)
Повторно експертиза була призначена на
2 червня 2014 року коли позивачка з
дитиною з»явлась до експертного
закладу , однак не з»явився відповідач .
5 червня 2014 року справа була
повернена до суду ( т.2 ар. сп. 1).

Таким чином , колегія суддів вважає , що
підстав для задоволення апеляційної
скарги не встановлено.

Твердження представника позивачки про
те , що відповідач ухилявся від
проведення експертизи являються
безпідставними при вище викладених
фактичних обставинах і не являються
достатніми для скасування рішення
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
, оскільки позивачкою та її
представником не було надано суду
достатніх для задоволення позову
доказів , хоча ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Вище зазначені вимоги дотримані не
були , а тому рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін , а
апеляційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку паротягом
двадцяти днів.

Судді