АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик О.Ф.,
Кирилюк Г.М.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду
м. Києва від 30 липня 2014 року про
забезпечення позову

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», третя особа: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 - про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 30 липня 2014 року у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову
шляхом зупинення виконання
виконавчого напису нотаріуса
відмовлено.

В поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування цієї
ухвали та постановлення нової про
зупинення виконання виконавчого
напису нотаріуса від 13.05.2014 року.
Апелянт посилається на незаконність та
необґрунтованість оскаржува-ної
ухвали, на те, що ухвала постановлена за
її відсутності, в наслідок чого суд
дійшов помилкового висновку про
відсутність реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення у разі задоволення її позову.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали в цих межах,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга, задоволенню не
підлягає, виходячи із наступного.

Зі змісту позовної заяви убачається, що
ОСОБА_3 ставить питання про визнання
таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис вчинений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 13.05.2014 року
яким запропоновано, в порядку
погашення заборгованості позивачки
перед банком у розмірі 1 775 508.67 грн.,
звернути стягнення на предмет іпотеки
квартиру АДРЕСА_1, належну їй на праві
власності.

21.07.2014 року ОСОБА_1 подала заяву про
забезпечення позову шляхом зупинення
виконавчого провадження щодо
виконання виконавчого напису
нотаріуса. Свою заяву обґрунтовувала
тим, що на виконання виконавчого напису
нотаріуса відкрите виконавче
провадження, державним виконавцем
винесено постанову про арешт
належного їй майна та заборону його
відчуження. Примусове відчуження
належної їй квартири та можлива уцінка
її вартості до 50 % призведе до порушення
її права та унеможливить виконання
рішення у разі задоволення її позову.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі може вжити заходи забезпечення
позову, якщо невжиття заходів може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р.
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір і
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

У п.15 Постанови Пленуму ВССУ № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07.02.2014
року зазначено, що при розгляді скарги
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби,суд не вправі вжити заходів
забезпечення скарги (аналогічно
забезпеченню позову) шляхом зупинення
виконавчого провадження, зупинення дії
оскаржуваного рішення тощо, оскільки
зазначене не є повноваженнями суду, а є
виключним повноваженням державного
виконавця, яке може бути оскаржено до
суду.

Разом із тим до завершення розгляду
скарги при наявності для цього підстав
суд може зупинити стягнення на
підставі виконавчого листа (пункт 4
частини першої статті 37 Закону про
виконавче провадження). Однак ОСОБА_3
вимог про зупинення стягнення не
заявляла.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
клопотання ОСОБА_1 суд першої інстанції
у повній мірі урахував зазначені
положення закону, роз'яснення суду
вищої інстанції та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для його
задоволення.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Ухвала суду відповідає вимогам
процесуального закону й не може бути
скасована з підстав зазначених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Ухвалу Оболонського районного
суду м. Києва від 30 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/10304/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 11675
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шумейко О.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.