Номер провадження: 22-ц/785/6555/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С.П.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Об'єднання садоводів
«Степове» про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, компенсації за
невикористану відпустку, вихідної
допомоги, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 червня 2014 року, -

встановила:

27 березня 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
Об'єднання садоводів «Степове» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу в розмірі 25 174,80 грн., стягненя
грошової компенсації за невикористану
відпустку в розмірі 3 402 грн.,та стягненя
вихідної допомоги в сумі 1 700 грн. розмір
якої, під час розгляду справи збільшено
до 5 100 грн., посилаючись на те, що він
працював в ОС «Степове» на посаді
головного інженера. Згідно до штатного
розкладу заробітна плата становила 1 700
грн., на місяць. 30.09.2012р., рішенням ОС
«Степове» було скорочено посаду
головного інженера про що 31.10.2012р., було
видано відповідний наказ. Наказом від
04.12.2012р., його було звільнено з посади у
зв'язку із скороченням штату. ОСОБА_2,
вважає, що звільнення відбулося із
порушенням норм трудового
законодавства, оскільки йому не було
запропоновано іншої роботи та не було
повідомлено службу зайнятості про
наступне його звільнення. Звільнення
відбулося з порушенням строків, так
попередження про звільнення та видання
наказу про звільнення відбулося
06.11.2012р., а звільнено позивача, 04.12.2012р.,
отже не пройшло два місяці встановлені
законом. Крім того, при звільненні ОС
«Степове» не виплатило компенсації за
невикористану відпустку та не
виплатило вихідну допомогу при
звільненні в розмірі трикратної
середньомісячної заробітної плати
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 04 червня 2014 року позов
ОСОБА_2 до Об'єднання садоводів
«Степове» про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, компенсації за
невикористану відпустку, вихідної
допомоги було задоволено частково.

Стягнуто з Об'єднання садоводів
«Степове» на користь позивача вихідну
допомогу в розмірі трикратної
середньомісячної заробітної плати в
сумі 4 296 грн 00 коп.

В решті вимог ОСОБА_2 - про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, компенсації за
невикористану відпустку - відмовлено.

Стягнуто з Об'єднання садоводів
«Степове» на користь держави судовий
збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу у якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
районний суд виходив з того, що позивач
звернувся до суду з позовом про
поновлення на роботі з пропуском
встановленого законом ст. 233 КЗпП
України місячного строку.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивача було звільнено із займаної
посади головного інженера 4 грудня 2012
року.

З позовом про поновлення на роботі
позивач звернувся до суду 27 березня 2014
року, тобто після сплину року і 4місяців
з моменту звільнення.

Питання про визнання поважною причини
пропуску строку на звернення до суду
позивач не ставив.

У відповідності до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
6 листопада 1992 року з наступними
змінами і доповненнями «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
встановлені ст. 228, 233 КЗпП України,
строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін. У кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску цих строків, а також
навести у рішенні мотиви, чому він
поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк. Передбачений
ст. 233 КЗпП України місячний строк
поширюється на всі випадки звільнення
незалежно від підстав припинення
трудового договору.

Якщо місячний строк пропущено без
поважних причин, у позові може бути
відмовлено з цих підстав, або за
безпідставністю вимог.

У відповідності до зазначених вимог,
районний суд проаналізував усі
обставини справи і прийшов до
обґрунтованого висновку, що строк на
звернення до суду позивачем було
пропущено без поважної причини, а тому
у задоволенні позову відмовив з цих
підстав.

Враховуючи, що звільнення позивача
відбулось із порушенням ст. 492 КЗпП
України, а саме недодержання власником
або уповноваженим ним органом строку
щодо попередження працівника про
наступне звільнення, суд першої
інстанції підставно прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог у частині стягнення вихідної
допомоги, встановленої ст. 44 КЗпП
України.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 4 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: Н.А. Кононенко

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський