АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6273/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дубіжанська Т.О. Доповідач -
Волошин М.П. Категорія 46
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Волошина
М.П.,

суддів - Куценко
Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун
А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_2,ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
"Жилсервіс 1", про вселення та зміну
договору найму житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням.

В обґрунтування позову посилалась на
те, що в 1972 році ОСОБА_7,
працюючи на Південному
машинобудівному заводі м.
Дніпропетровська отримав від
підприємства ордер на підставі якого
йому та його родині, яка складалась з
ОСОБА_7- основний наймач, його дружини-
ОСОБА_8. та їх синів - ОСОБА_2, ОСОБА_3
надана двокімнатна квартира за
АДРЕСА_1. 01.10.1983 року між позивачкою та
відповідачем ОСОБА_3 був
зареєстрований шлюб у відділ РАЦС
Залізничного району м. Свердловська,
актовий запис - № 1113. В 1985 році після
закінчення терміну строкової
військової служби в армії, ОСОБА_3
запропонував позивачці переїхати та
мешкати разом з його батьками у м.
Дніпропетровську. 29.06.1985 році ОСОБА_4
вселилась в квартиру АДРЕСА_1. Від
сумісного життя з ОСОБА_3 та у позивачки
народилося двоє дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. В
2000 році шлюб між позивачкою та ОСОБА_3
був розірваний. Після розірвання шлюбу
ОСОБА_3 зібрав свої речі та пішов жити
до іншої жінки та до теперішнього часу
він в спірній квартирі не проживає, що
підтверджується актами. Після
розлучення батьків відповідачів,
ОСОБА_7 з ОСОБА_8, основним наймачем
квартири стала ОСОБА_8 З 1985 року ОСОБА_2
також виїхав з вищезазначеної
квартири, створивши родину з ОСОБА_9 з
якою постійно проживає до теперішнього
часу. Особистих речей відповідача
ОСОБА_2 в даній квартирі немає, кошти за
комунальні послуги він не сплачує.
29.08.2012 року померла мати відповідачів
ОСОБА_8 Після її смерті позивачка
продовжує проживати в даній квартирі.
Відповідачі не користуються та не
проживають в квартирі АДРЕСА_1 більше
десяти років, комунальні послуги
сплачує позивач. Тому позивач просила
визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1

В лютому 2013 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з зустрічною
позовною заявою, в якій просили вселити
їх в квартиру АДРЕСА_1, змінити
договір найму житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1, зобов'язати КЖЕП
«Жилсервіс - 1» укласти з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 окремий договір найму житлового
приміщення і відкрити на їх ім'я
окремий особовий рахунок на кімнату,
площею 10,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
25 квітня 2014 року позовна заява ОСОБА_4
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням задоволено.

Визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 року
народження та ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа КЖЕП
«Жилсервіс 1» про вселення та зміну
договору найму житлового приміщення
відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулися з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог за
первісним позовом та задоволення вимог
за зустрічним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги за
первісним позовом та відмовляючи в
задоволенні вимог за зустрічним
позовом суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2 не проживає у спірній
квартирі з 1985 року, відповідач ОСОБА_3 з
2006 року, факт не проживання
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 більше
шести місяців у спірній квартирі, до
заміни дверей позивачкою, а саме до
жовтня 2012 року, коли у них був вільний
доступ до даної квартири, підтверджено
у судовому засіданні сторонами по
справі та показами свідків.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
в 1972 році ОСОБА_7, працюючи на
Південному машинобудівному заводі у м.
Дніпропетровську отримав від
підприємства ордер на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1

В даній квартирі були зареєстровані
наступні особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 - його
дружина, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - їх сини.

01 жовтня 1983 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб в відділі РАЦС
Залізничного району м. Свердловська,
актовий запис - № 1113. Від шлюбу в них
народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження.

29 липня 1985 року ОСОБА_4 вселилася та
була прописана у спірній квартирі як
член сім'ї наймача.

З 1985 року ОСОБА_2 виїхав з
вищезазначеної квартири, створивши
свою родину та більше не повертався на
постійне місце проживання до спірної
квартири.

12 вересня 2000 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було розірвано, запис № 307 в
Відділ реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Красногвардійської районної ради м.
Дніпропетровська. З 2006 року ОСОБА_3 не
проживає в спірній квартирі, що
підтверджується його поясненнями,
поясненнями свідків у судовому
засіданні та актами від 15.05.2012 року,
20.06.2012 року, 01.09.2012 року.

Допитані у судовому засіданні свідки
зі сторони позивачки ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, та свідки зі
сторони відповідачів ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 ОСОБА_23,
ОСОБА_24 підтвердили факт не проживання
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2
більше шести місяців у спірній
квартирі до жовтня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер основний
квартиронаймач ОСОБА_7 Після його
смерті основним квартиронаймачем
залишилася ОСОБА_8, та на її ім'я було
переоформлено особистий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла ОСОБА_8, серії
НОМЕР_1

Згідно довідки про склад сім'ї та місце
реєстрації № 14715 від 01
листопада 2012 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3

Частина 2 ст. 64 ЖК України визначає, що
до членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
право користування жилим приміщенням
протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
займане жиле приміщення у випадках і в
межах строків, установлених частиною
першою, пунктами 1 і 15 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу. Тимчасова відсутність наймача
та членів його сім'ї не звільняє їх від
виконання обов'язків за договором
найму жилого приміщення.

Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно з'ясувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. Суд може
продовжити пропущений строк у разі їх
поважності.

Вичерпного переліку таких поважних
причин житлове законодавство не
встановлює, в зв'язку з чим указане
питання вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
конкретних обставин справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що ОСОБА_4
доведено, що на підставі ст. 71 ЖК
України ОСОБА_2, ОСОБА_3 втратили право
користування спірною квартирою, при
цьому останні не проживали в спірній
квартирі ОСОБА_2 - з 1985 року та ОСОБА_3 - з
2006 року, визнали факт не проживання з 1985
року та з 2006 року по 2012 рік та не
зазначили поважних причин не
проживання у вказані періоди, з заявами
до ДМУ ГУМВС України з приводу зміни
ОСОБА_4 замків ОСОБА_3 звернувся в 2012
році, що значно перевищує строк в шість
місяців, передбачений ст. 71 ЖК України.

Посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на те, що на
протязі всіх років не проживання мали
доступ до квартири та ключі від неї не
свідчать про те, що апелянти проживали
у вказаній квартирі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення постановлене у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Судді: