МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
________________________________________________________________________
___________________________________________
провадження № 2/521/6487/14
УХВАЛА

11 вересня 2014 року
м.
Одеса

Суддя Малиновського районного суду м.
Одеси – Жуган Л.В., розглянувши позовну
заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання договору дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09.09.2014 року
звернулись до Малиновського районного
суду м. Одеси з позовною заявою до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
дійсним. Обґрунтовуючи свої вимоги
позивачі зазначили, що 22.07.1997 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, яка діяла в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, було укладено
договір №2981 купівлі-продажу квартири
№4, по вул. Б. Хмельницького, 40, у м.
Одесі, зазначений договір був
укладений на Товарній біржі
«Центральна Одеська біржа». Позивачі
вказують, що ОСОБА_6 є їх батьком та
чоловіком відповідно. Позивачі
посилаються на те, що ОСОБА_6 виконав
всі умови договору та зареєстрував
своє право власності в Одеському
міжміському бюро технічної
інвентаризації, але нотаріальне
посвідчення цієї угоди не відбулося.

09.01.2014 року ОСОБА_6 помер, після його
смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до
нотаріальної контори за отриманням
спадщини, однак, не можуть оформити
своїх спадкових прав на квартиру №4, по
вул. Б. Хмельницького, 40, у м. Одесі,
оскільки договір купівлі-продажу цієї
квартири не був посвідчений
нотаріально.

Враховуючи вищевикладене, позивачі
просять суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна №2981
від 22.07.1997 року, укладений на Товарній
біржі «Центральна Одеська біржа»,
згідно якого ОСОБА_7, яка діяла в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_5 продали, а
ОСОБА_6 купив квартиру загальною площею
57,1 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м.,
корисною площею 57,1 кв.м., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позовна заява не
відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий
збір» судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви
майнового характеру сплаті підлягає
судовий збір у розмірі 1 відсотка від
ціни позову, але не менше 0,2 мінімальної
заробітної плати, та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» № 20
від 22.12.1995 року судовий захист права
приватної власності громадян
здійснюється шляхом розгляду справ,
зокрема, за позовами про визнання
недійсними угод про відчуження майна
та дійсними - у випадках, передбачених
ч.2 ст.47 ЦК.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна є вимогами майнового характеру.

Однак, в порушення наведених норм, в
поданій заяві позивачами не коректно
визначено ціну позову у розмірі 7137 грн.
та сплачено судовий збір за подання до
суду позовної заяви майнового
характеру в сумі 243,60 грн., що не
відповідає вимогам закону.

Посилання позивачів на те, що
відповідно до договору купівлі-продажу
нерухомого майна №2981 від 22.07.1997 року,
вартість спірної квартири АДРЕСА_2,
складає 7137 грн. і становить ціну позову,
тому розмір судового збору за вимогами
майнового характеру складає 243,60 грн.,
не відповідають вимогам закону,
оскільки в п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України
визначено, що у позовах про право
власності на нерухоме майно, що
належить фізичним особам на праві
приватної власності, ціна позову
визначається виключно дійсною
вартістю нерухомого майна на час
звернення до суду із позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає
увагу позивачів, що ціна позову має
бути визначена виходячи з дійсної
вартості нерухомого майна на час
звернення до суду, а саме квартири
АДРЕСА_2,

З урахуванням цього позивачам
необхідно доплатити судовий збір за
вимогами майнового характеру до
розміру 1 відсотка від ціни позову, але
не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати (3654 грн.).

Тобто подана позовна заява не
відповідає вимогам встановленим
законодавством.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України
визначено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали. Якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
зазначена позовна заява підлягає
залишенню без руху з наданням
позивачам строку для усунення
зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору дійсним –
залишити без руху.

Надати позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 –
строк для усунення недоліків позовної
заяви – п’ять днів з дати отримання
даної ухвали.

Роз’яснити, що в разі не усунення
визначених в ухвалі недоліків в
зазначений термін, позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута
позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Л.В. Жуган