АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3469/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2154/14
Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д.
Доповідач Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Абрамова П.С.

Суддів: Винниченка Ю.М.,
Карпушина Г.Л.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 16 травня 2014 року в справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
договором кредиту

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ПАТ « Родовід
Банк»» звернулося до суду з зазначеним
позовом. Вказували, що 14.08.2008 року між
позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір №
Ск-564-000617/8-2008, за яким відповідачу
надавався споживчий кредит в розмірі
3272,70 грн. строком до 14.08.2010 року зі
сплатою 7 % річних.

Внаслідок неналежного виконання умов
договору утворилась заборгованість за
кредитом на загальну суму 83237,54 грн. ,
яку позивач просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 16 травня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № Ск-564-000617/8-2008 від
14.08.2008 року, а саме: суму простроченої
заборгованості за кредитом - 2622,80
гривень, суму простроченої
заборгованості за процентами - 296,39 грн.,
суму простроченої заборгованості
плати за кредитом - 568,21 грн., пеню в сумі
1743,70 грн. та 3 % річних в сумі 104,62 грн., а
всього - 5335 гривень 72 копійки.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід
Банк», посилаючись на порушення
місцевим судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку
про її часткове задоволення.

Частково задовольняючи позовні
вимоги місцевий суд вірно встановив
фактичні обставини справи, що 14.08.208
року між сторонами був укладений
кредитний договір № Ск-564-000617/8-2008 року
за умовами якого позичальник взяв
споживчий кредит в сумі 3272,70 грн. зі
сплатою 7 % річних строком до 14.08.2010 року.

Згідно п. 2.4 кредитного договору
сторони встановили, що Банк починає
нараховувати проценти за користування
споживчим кредитом з дня виникнення
заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.1.9. кредитного
договору Позичальник зобов»язувався
щомісячно погашати заборгованість за
споживчим кредитом згідно з Графіком
(Додаток 1 до кредитного договору), а
також остаточно погасити
заборгованість за споживчим кредитом в
строк остаточного погашення,
зазначеного в п. 1.1.5 кредитного
договору. У випадку непогашення
заборгованості у встановлені терміни,
вона вважається простроченою.

Згідно з п. 4.1.23., п. 5.2.16 кредитного
договору за порушення строків
погашення заборгованості за споживчим
кредитом, сплати процентів, внесення
плати за обслуговування споживчого
кредиту, Позичальник зобов»язувався
сплачувати Банку пеню за кожний день
прострочки у розмірі 1,6 % від суми
простроченого платежу, якщо інший
розмір пені не встановлений Тарифами.

Також місцевий суд встановив , що
відповідач порушив виконання своїх
зобов'язань в частині повернення
кредиту в строк передбачений
договором, у зв'язку з чим у останнього
виникла заборгованість. Станом на
13.08.2013 року заборгованість відповідача
по кредитному договору складає: сума
простроченої заборгованості за
кредитом - 2622,80 грн., сума простроченої
заборгованості за процентами - 296,39 грн.,
сума простроченої заборгованості
плати за кредитом - 568,21 грн. та вірно
стягнув зазначені суми з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Родовід Банк», відповідно
до вимог ст.ст. 530, 1054, ЦК України. В
зазначеній частині рішення суду не
оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

До вимог щодо стягнення трьох
процентів річних застосовується
загальний строк позовної давності -
три роки.

Таким чином висновки місцевого суду
щодо застосування річного строку до
вимог позивача щодо стягнення 3 %
процентів річних та стягнення
відповідно 104, 62 грн. є невірними.

Відповідно до п. 1.1.5. строк дії
кредитного договору - до 14 серпня 2010
року. Таким чином право вимоги у
позивача виникає з 15.08.2010 року по 14.08.2013
року, оскільки з позовом звернувся
14.08.2014 року.

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем (а. с. 4,5) з відповідача
підлягає стягненню 3 % річних в сумі 317
грн. 60 коп.
(108,65+78,68+48,50+12,28+8,89+5,48+2,21+10,41+14,94+17,05+10,51).

В зазначеній частині рішення
місцевого суду підлягає зміні,
збільшенню стягнутих 3 % річних з 104, 62
грн. до 317, 60 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена
спеціальна позовна давність в один рік
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 КЦ України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Таким чином, в разі пропущення річного
строку неустойка може бути обрахована
за останній рік невиконання основного
зобовязання, в межах строку позовної
давності за основним зобов'язанням.

Право вимоги стягнення пені після
закінчення дії договору у Банку
виникає протягом останнього року в
межах позовної давності по основному
зобов'язанню, тобто в даному випадку з
14.08.2012 року, оскільки позивач звернувся
до суду з позовом 14.08. 2013 року (а.с.25).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «Родовід Банк»» в частині
стягнення пені, місцевий суд вірно
врахував вищенаведені норми.

Позивачем надано до суду розрахунок
пені станом на 13 серпня 2013 року (а. с.
110-113).

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача
пеню в сумі 1743, 70 грн., місцевий суд
послався на положення п. 5 ч. 3 ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки визначений
позивачем розмір пені є непропорційно
великим в порівнянні з розміром
заборгованості по кредиту., в той час
як розмір пені має становити не більше
ніж 50 % від суми осново зобов'язання.

Разом з тим, ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено
визнання недійсними умови договорів,
що обмежують права споживача.

У даній справі відповідачем не було
заявлено вимог про визнання недійсними
умови договору. Дане питання не було
предметом розгляду в місцевому суді.

Тому висновки місцевого суду щодо
стягнення пені в сумі 1743 грн., 70 коп. з
посиланням на ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» є невірними.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 27 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у
такому порядку не підлягають зменшенню
через неспівмірність із розміром
основного боргу, оскільки вони є платою
за користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК України
можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачкою ОСОБА_1 була надана до
суду заява про застосування ч. 3 ст. 551 ЦК
України з клопотання про зменшення
пені.

Колегія суддів вважає, що розмір пені,
який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає
збільшенню до 3000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає збільшенню і розмір
судового збору до мінімального
розміру встановленого законом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4, ч.1 ст. 309 ,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк»» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 16 травня 2014 року змінити.

Збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_1
пені з 1743 грн. 70 коп. до 3000 грн. та
судового збору з 53 грн. 30 коп. до 243
грн. 60 коп.

В іншій частині рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 16 травня
2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: