Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.05.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді Леміш О.М.,
при секретарі: Химинець О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та про виселення з приміщення, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном та про виселення з приміщення у гуртожитку до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Свій позов позивач мотивував тим, що у відповідності до розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного Управління ЗСУ від 09.12.20056 року, №303/18/2050 та директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.12.2005 року №248/4/1837 «Про передачу з бухгалтерського обліку військових частин на бухгалтерський облік квартирно-експлуатаційних відділів, квартирно-експлуатаційних частин районів нерухомого майна Міністерства оборони України», будівлі які розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 , будівля № НОМЕР_2 , у АДРЕСА_1 , в 2006 році були зараховані на баланс квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве.
Так в кімнаті № НОМЕР_3 , будівлі №17, військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , на території військової частини НОМЕР_4 , в приміщенні казарменно-житлового фонду КЕВ м.Мукачеве, яке по облікових даних квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве рахується, як казарма військової частини НОМЕР_4 , проживає ОСОБА_1 , 1971 р.н., її діти: син ОСОБА_3 1993 р.н., ОСОБА_2 1991 р.н. до яких заявлено позов. Дана будівля, немає статусу житлового будинку та являється державною власністю, закріпленою за Збройними Силами України.
Відповідачі ОСОБА_1 разом з своїм колишнім чоловіком ОСОБА_4 та дітьми: син ОСОБА_3 1993 р.н., ОСОБА_2 1991 р.н. заселились в дане нежитлове приміщення будівлі №17, військового містечка № НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 , до 2006 року, до моменту передачі будівлі на баланс КЕВ м. Мукакачеве від в/ч НОМЕР_4 .
Після розірвання шлюбу із ОСОБА_4 залишилася разом з дітьми проживати за вказаною адресою, однак документами які б надавали їй право користуватися даним майном не володіє.
На даний час відповідачі, ніяких відносини до Збройних Сил України та Міністерства Оборони не мають та безпідставно утримують вище зазначене нежитлове службове приміщення у казарменно-житловому фонді КЕВ м.Мукачеве.
В судовому засіданні представник позивача вимоги наведені у позові підтримала та просила суд такий задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Суд заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та із дітьми ОСОБА_2 , 1991 р.н. та ОСОБА_3 , 1993 р.н. вселилися в будівлю №17, військового містечка № НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 , у складі сім`ї військовослужбовця під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 м. Ужгород. У вказаній військовій частині працював ОСОБА_4 .
На даний час Відповідачі, ніяких відносин з Збройними Силами України та Міністерства Оборони не мають та безпідставно утримують вище зазначене нежитлове службове приміщення у казарменно-житловому фонді КЕВ м.Мукачеве.
ОСОБА_4 є військовослужбовцем ЗС України та працює у обласному військовому комісаріаті.
16.01.2010 року ОСОБА_4 та членам його сім`ї, дружині ОСОБА_1 , синам ОСОБА_3 1993 р.н., ОСОБА_2 1991 р.н., на підставі рішення виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського

району Закарпатської бласті від 14.01.2010 року видано №5 на право зайняття 3-х кімнатної квартири по АДРЕСА_3 , яка в подальшому ними приватизована.
Після отримання вищезазначеної квартири ОСОБА_4 разом з членами сім`ї знялися з місця реєстрації за адресою службового приміщення що перебуває у казарменно-житловому фонді АДРЕСА_2 та здійснили реєстрацію за адресою АДРЕСА_3 .
На даний час ОСОБА_4 розірвав шлюб з ОСОБА_1 , а сам залишився проживати в квартирі за адресою АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 та її сини ОСОБА_3 1993 р.н., ОСОБА_2 1991 р.н. самовільно повернулись проживати в нежитловому приміщенні будівлі № НОМЕР_2 , військового містечка № НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 яку й до цього часу незаконно утримують.
Згідно Акту від 23.01.2014 р., підтвердження фактичного проживання осіб за якими закріплено кімнати в приміщенні, яке використовується для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що Відповідач, ОСОБА_1 разом з своїми синами ОСОБА_3 1993 р.н., ОСОБА_2 1991 р.н., безпідставно без жодних правовстановлюючих документів утримують кімнату №20. Факт не Відповідачів у вищевказаній кімнаті підтверджується актом КЕВ м. Мукачеве від 22.01.2014 року.
З метою досудового врегулювання питання квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве усно та письмово звертався до відповідачів з вимогою виселення з нежилого приміщення, однак Відповідачі в усній формі відмовилися.
Відповідно до ч. 3. ст. 116 Житлового кодексу У PCP осіб які самоправно зайняли жиле приміщення, висиляють без надання їм іншого жилого приміщення.
Статтею 137 Господарського кодексу України визначено поняття права оперативного управління - це речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується та розпоряджається майном, закріпленим за ним власником для здійснення некомерційної господарської діяльності.
У відповідності до п.З ст.137 Господарського кодексу України право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КЕВ м. Мукачево підлягають до задоволенню.
Керуючись ст. ст. 59,526, 530, Ц України, 72, 118, 119, 124 ЖК України, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

Рішив :
Позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та про виселення з приміщення задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звільнити нежитлове приміщення в будівлі №17, військового містечка № НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Міністерства оборони України, витрати, понесені у зв`язку зі зверненням до суду, а саме: судовий збір у розмірі 229,41 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Леміш О.М.