Справа № 303/5523/13-ц
Номер ряд. стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 вересня 2014 року

м.Мукачево

Мукачівський місьрайонний суд
Закарпатської області в складі
одноособово:

головуючого - судді
Іваницького Р.С.

при секретарі судового
засідання Чудіній В.М.
розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м.Мукачево цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк» звернулося до
Мукачівського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 11/646К-06 у сумі 21 608 грн. 70 коп. та
сплаченого судового збору, мотивуючи
тим, що 19.10.2006 року між ВАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 11/646К-06, відповідно
до якого банк надав кредит у сумі 5000
гривень строком до 18.10.2007 року, а
відповідач в свою чергу зобов'язався
повернути отриманий кредит, сплатити
відсотки за користування кредитом у
розмірі 0,001% річних. 19.10.2006 року між
позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 у
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором було укладено
договір поруки №11/647П-06, у
відповідності до умов якого поручитель
зобов'язався перед кредитором
відповідати солідарно по зобов'язанням
позичальника. 08.07.2009 року Відкрите
акціонерне товариство «Універсал
Банк» змінило найменування на Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк». Позичальник не виконав належним
чином зобов'язання за кредитним
договором, в результаті чого виникла
прострочена заборгованість станом на
04.04.2013 року на загальну суму 21608 гривень
70 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але надіслав до
суду заяву в якій просить провести
розгляд справи за його відсутності,
заявлені позовні вимоги підтримує
повністю та не заперечує проти
винесення заочного рішення (а.с.81).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася, хоча належним
чином повідомлялася про час та місце
розгляду справи відповідно до ст. 74 ч.5
абз. 3, 4 ЦПК України (а.с.33, 67, 78).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися про час та місце
розгляду справи відповідно до ст. 74 ч.5
абз. 3, 4 ЦПК України (а.с.29, 79).

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
але надіслав до суду заяву в якій
просить застосувати позовну давність
і відмовити в задоволенні позову, також
просить провести розгляд справи за
його відсутності (а.с. 83, 84).

В судовому засіданні за матеріалами
справи встановлено, що 19.10.2006 року між
ВАТ «Універсал Банк» (правонаступник
ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 11/646К-06
(а.с.12-14). Відповідно до даного Договору
банк надав відповідачу грошові кошти у
сумі 5 000 гривень строком до 18.10.2007 року,
а відповідач в свою чергу зобов'язався
повернути отриманий кредит, сплатити
відсотки за користування кредитом у
розмірі 0,001% річних. 19.10.2006 року між
позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 у
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором було укладено
договір поруки №11/647П-06, у
відповідності до умов якого поручитель
зобов'язався перед кредитором
відповідати солідарно по зобов'язанням
позичальника (а.с.15). Позивач свої
зобов'язання за Договором виконав,
надавши відповідачеві кредит у сумі 5000
гривень (а.с.16). Внаслідок не виконання
умов договору відповідачами, станом на
04.04.2013 року виникла заборгованість
перед позивачем у сумі 21 608 гривень 70
коп., яка складається: прострочена
заборгованість по кредиту - 5000 грн.,
сума дострокового стягнення кредиту -
0,00 грн., заборгованість по відсотках -
1583,70 грн., пеня - 15 025 грн. (а.с.24). Позивач
шляхом написання письмової вимоги
повідомлення звертався до
відповідачів з приводу добровільного
погашення заборгованості по Кредиту
договору (а.с.17, 18-23).

2із4

Виникші правовідносини
врегульовуються цивільним
законодавством України.

Постановою Верховного Суду України у
цивільній справі № 6-116цс13 від 06.11.2013
року, визначено, що ч. 3 ст. 254, ст. ст. 256-258,
чч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України щодо
встановлення початкового моменту
перебігу позовної давності за
вимогами, що складаються із сукупності
прострочених щомісячних зобов'язань.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Перевіряючи доводи заявника в частині
застосування судами норм закону щодо
позовної давності, Судові палати
виходять із такого.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту виконання сторонами в повному
обсязі взятих на себе зобов'язань, так і
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню в строк.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч. 1, 3 ст.
264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

3із4

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Відповідно до вище вказаного аналізу
Верховний Суд України встановив
правову позицію (у справі № 6-116цс13),
для застосування судами при розгляді
аналогічних справ, а саме: відповідно
до ст. 261 ЦК України початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Застосування аналогії права дозволяє
звернутися до вимог розділу 2 п.2.2.
Постанови Пленуму ВГС України від
29.05.2013 року № 10, за змістом частини
першої статті 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Висновок про застосування позовної
давності відображається у
мотивувальній частині рішення суду та
пункту 2.3. цього розділу, якщо позовні
вимоги господарським судом визнано
обґрунтованими, а стороною у справі
заявлено про сплив позовної давності,
то суд зобов'язаний застосувати до
спірних правовідносин положення
статті 267 ЦК України та вирішити
питання про наслідки такого спливу
(тобто або відмовити в позові у зв'язку
зі спливом позовної давності, або, за
наявності поважних причин її
пропущення, - захистити порушене право,
але в будь-якому разі вирішити спір з
посиланням на зазначену норму ЦК
України).

Статтею 11 частини 11 пунктом 7 Закону
України « Про захист прав споживачів »
встановлено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Пунктом 31 постанови Пленуму ВССУ «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30.03.2012 № 5, встановлено, що
враховуючи положення пункту 7 частини
одинадцятої статті 11 Закону України
"Про захист прав споживачів", суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Згідно до п. 24 постанови Пленуму ВССУ
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30.03.2012 № 5, вказано, що Відповідно до
частини четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

4із4

Як вбачається зі змісту вище
зазначеного кредитного договору то
даний договір є споживчим для поточних
потреб, погашення якого повинно
відбуватися частинами щомісячно, з
кінцевим терміном повернення до 18.10.2007
року, а звернення до суду позивач
здійснив 09.08.2013 року, з сутєвим
пропуском загального строку позовної
давності, отже суд прийшов до висновку,
що заява про застосування позовної
давності є підставна, відповідно
позовні вимоги позивача задоволенню
непідлягають.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 88, 158, 169, 209, 212,
214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 257, 260-267, 526, 527,
610, 611,612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Договору
Кредитного договору № 11/646/К-06 від 19.10.2006
року, Договору поруки № 11/647П-06 від
19.10.2006 року, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» заборгованості за
Кредитним договором № 11/646/К-06 від
19.10.2006 року та Договором поруки №
11/647П-06 від 19.10.2006 року в розмірі 21 608
(двадцять одної тисячі шістсот вісім)
гривень 70 коп. та стягнення солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 коп.

- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд.

Повний текст рішення складено 29
вересня 2014 року відповідно до ст. 209 ч.3
ЦПК України.

Головуючий

Р. Іваницький