Справа № 567/664/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Острог справу
за позовом розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та
процентів за договором позики,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом в суд та
просить стягнути з ОСОБА_4 на його
користь заборгованість за договорами
позики від 09 липня 1999 року та від 30
жовтня 1999 року в розмірі 7558,08 доларів
США, що за курсом НБУ становить 88917,19
грн., яка складається з заборгованості
за договором позики від 09 липня 1999 року
- 4880 доларів США, 3% - 1994,70 доларів США,
заборгованості за договором позики від
30 жовтня 1999 року - 480 доларів США та 3% -
203,38 доларів США , мотивуючи свої
позовні вимоги тим , що відповідачка в
указаний в договорі термін позичила в
нього суму грошей на котру він
претендує , із зобов'язанням повернути
їх . Однак на сьогоднішній день гроші
йому не повернуто.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному об'ємові. Заперечення
відповідачки та її представника щодо
вимоги застосування строку позовної
давності рахує не обґрунтованим так як
вважає ,що строк позовної давності
повинен вираховуватися з 05.03.2012 року
,коли постановою Рівненського
окружного адміністративного сулу було
зобов'язано КП «Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації»
скасувати державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно -квартиру
АДРЕСА_1 . Вказана постанова набрала
чинності 10.04.2012 року .

Представник відповідачки позов не
визнав та просить до спірних
договірних зобов'язань між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 , з приводу договору позики
грошових коштів , застосувати термін
позовної давності, так як з того часу
коли ОСОБА_3 взнав про порушення його
права минуло більше трьох років часу.

Суд заслухавши представників позивача
та відповідачки та вивчивши матеріали
справи рахує позов таким що не підлягає
до задоволення із наступних підстав.

Справа з приводу боргових зобов'язань
,що виникли між позивачем та
відповідачкою була неодноразово
предметом розгляду судовими
інстанціями різних рівнів.

Було встановлено і цей факт не потребує
повторного доказування ,що 09 липня 1999
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено договір позики, відповідно до
умов якого ОСОБА_3 позичив для ОСОБА_4 4880
доларів США, що було еквівалентно 19500
грн., а ОСОБА_4 прийняла на себе
зобов'язання повернути ОСОБА_3 грошові
кошти до 09 липня 2000 року.

30 жовтня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було укладено договір позики,
відповідно до умов якого ОСОБА_3
позичив відповідачці 480 доларів США,
котрі та зобов'язалася повернути у
термін до 01 квітня 2000 року.

У зв'язку з складним фінансовим
становищем у 2000 році позивачка
допустила прострочення виконання
вказаних вище договорів позики на
декілька місяців.

ОСОБА_3 виявив бажання погасити борг за
рахунок квартири сім'ї відповідачки
,котра була передана йому у заставу.

В зв'язку з цим 12 вересня 2000 року
приватним нотаріусом Острозького
районного нотаріального округу ОСОБА_5
було вчинено виконавчий напис,
зареєстрований в реєстрі за № 754,
відповідно до якого запропоновано
звернути стягнення на квартиру під
номером АДРЕСА_1. За рахунок коштів
виручених від продажу зазначеної
квартири задовольнити вимоги ОСОБА_3 в
сумі 19500 грн. та витрати за вчинення
виконавчого напису - 255 грн.

03 вересня 2001 року ОСОБА_3 було подано до
відділу Державної виконавчої служби
Острозького району Острозького
районного управління юстиції заяву про
примусове виконання вказаного вище
виконавчого напису, за якою 03.09.2001 року
було відкрито виконавче провадження.

Виконавчою службою було звернуто
стягнення на заставлене майно, у
результаті чого ОСОБА_3 став власником
квартири та 20 травня 2003 року одержав
свідоцтво про право власності .

Відповідачка як на доказову базу
обґрунтовано зіслалася на ряд судових
рішень, зазначивши при цьому, що
Острозьким районним судом Рівненської
області було встановлено та
відображено у рішенні від 19 травня 2005
року по цивільній справі № 2-4/05:
слідуючий факт: -« ... В залі суду було
встановлено, що дійсно ОСОБА_4 позичила
у ОСОБА_3 певну суму грошей під заставу
спірної квартири. Позичені гроші у
встановлений у договорі строк не
повернула, в зв'язку з чим і було
вчинено виконавчий напис та проведено
всі остальні дії по реалізації
заставленої квартири ...».

Як було встановлено Острозьким
районним судом Рівненської області, та
що було відображено у рішенні від 14
червня 2006 року по цивільній справі №
2-83/06: „... Представник відповідача
ОСОБА_3 позов не визнала, пояснивши, що в
липні 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був
укладений договір позики по якому
ОСОБА_4 зобов'язувалася повернути гроші
ОСОБА_3. в липні 2000 року в забезпечення
зобов'язання був укладений договір
застави, який був нотаріально
посвідчений. ... Про те, що договір
позики не виконаний з боку ОСОБА_4 знала
ОСОБА_6 в серпні-вересні 2000 року,
оскільки вона сама дзвонила ОСОБА_3 і
пропонувала віддати частину грошей,
однак ОСОБА_3 заявив, що хоче квартиру.
... Третя особа, ОСОБА_4 пояснила, що
дійсно брала в борг у ОСОБА_3 гроші.
Частину віддала зразу, решту обіцяла
віддати. ... В судому засіданні
встановлено і не заперечувалося
сторонами, що договір позики не був
виконаний в вказаний строк. ...".

Як було встановлено Острозьким
районним судом Рівненської області, та
що було відображено у рішенні від 04
квітня 2007 року по цивільній справі №
2-5/07: „... ОСОБА_4 пояснила, що дійсно у 1999
році мала фінансову проблему, тому
змушена була позичити в ОСОБА_3 під
заставу квартири гроші ...".

Як було встановлено Верховним Судом
України, та що було відображено в
ухвалі Колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 14 січня 2009 року: „... У
жовтні 2005 року ОСОБА_3 звернувся до суду
з зазначеним позовом, посилаючись на
те, що в липні 1999 року ОСОБА_4 позичила у
нього 4880 доларів США, в забезпечення
виконання зобов'язань на цим договором
було укладено договір застави квартири
АДРЕСА_1 Оскільки ОСОБА_4 узяті в борг
гроші не повернула, було звернуто
стягнення на заставлене майно, у
результаті чого він став власником
квартири й 20 травня 2003 року одержав
свідоцтво про право власності ... Судами
встановлено, що у липні 1999 року ОСОБА_4
позичила у ОСОБА_3 гроші, й 22 липня 1999
року в забезпечення виконання договору
позики зазначена квартира була
передана у заставу ОСОБА_3 Також
встановлено, що ОСОБА_4 узяті в борг
гроші ОСОБА_3 не повернула. ... ".

Судові рішення на які зіслалася
відповідачка набрали законної сили та
звернуті до виконання ,а тому
встановлені ними факти заслуговують на
увагу та довіру. Таким чином
вищевказаними судовими рішенням
достовірно встановлено факт позики
грошей відповідачкою в позивача та
факт наявного спору між сторонами з
приводу повернення боргу шляхом
звернення виконання на заставне майно.

Проте рішенням Острозького районного
суду Рівненської області від 04 квітня
2007 року по цивільній справі № 2-5/07 за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання
правочину недійсним та позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та виселення сім'ї ОСОБА_8,
позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання правочину
недійсним задоволено, договір застави
квартири АДРЕСА_1 посвідчений 22 липня
1999 року приватним нотаріусом
Острозького районного нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований за
реєстровим № 496 було визнано недійсним.
В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та виселення в
квартиру було відмовлено. Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на дане рішення було
відхилено, а отже дане рішення було
залишене без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської
області від 30 вересня 2009 року та
набрало законної сили.

Рішенням Острозького районного суду
Рівненської області від 14 грудня 2010
року по цивільній справі № 2-603/10 за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа
без самостійних вимог щодо предмету
спору - Острозька районна державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності, залишеним без змін ухвалою
Колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області від 27 січня 2011
року, було визнано недійсним свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, видане 20 травня 2003 року
Острозькою районною державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3.

З усіх зазначених подій - минуло більше
трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже рішенням Острозького районного
суду Рівненської області від 04 квітня
2007 року по цивільній справі № 2-5/07
договір застави квартири АДРЕСА_1
посвідчений 22 липня 1999 року приватним
нотаріусом Острозького районного
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований за реєстровим № 496 було
визнано недійсним. Дане рішення було
залишене без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської
області від 30 вересня 2009 року та
набрало законної сили. Рішенням
Острозького районного суду
Рівненської області від 14 грудня 2010
року було було визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане 20 травня 2003
року Острозькою районною державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3.
Це рішення залишене без змін ухвалою
Колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області від 27 січня 2011
року.

З того моменту коли був визнаний
правочин не дійсним ОСОБА_3 не мав будь
яких підстав рахувати ,що спір не
завершений ,так як всі наступні судові
рішення ( в тому числі і постанова
Рівненського окружного
адміністративного суду котрою було
зобов'язано КП «Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації»
скасувати державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно -квартиру
АДРЕСА_1) , були похідними від
вищевказаного і стосувалися не права
особи на квартиру , а механізму
(скасування та оформлення нової
реєстрації права власності) повернення
спірної квартири в її попереднє
становище на першого власника.

До суду з даним позовом ОСОБА_3
звернувся тільки 04 червня 2014 року, а
отже щодо вимог ОСОБА_3 сплила позовна
давність, що є підставою для відмови у
позові.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України , ст.. ст.
3,15,30,62,75, 209, 212-215 ЦПК України , суд

вирішив :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу та процентів за договором позики
в розмірі 86917 гривень 92 копійки
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуПоліщук Т.М.