Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3514/14
Головуючий у 1 інстанції: Лихосенко М.О.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів
Маловічко С.В., Сапун О.А.

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк Національний Кредит» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 30 січня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Національний Кредит»
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н
О В И Л А:

20 травня 2013 року позивач ПАТ "Банк
Національний Кредит" звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, заподіяної злочином, в розмірі 317
925 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 30 січня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ «Банк
Національний Кредит» до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, заподіяної при
виконанні трудових обов'язків в
розмірі 317925 грн. 30 коп. - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ "Банк Національний Кредит"
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати і ухвалити нове,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.06.2007р. між АКБ
"Національний кредит",
правонаступником якого є ПАТ «БАНК
НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», та приватним
підприємством "Флайт" був укладений
кредитний договір № 30/07, на підставі
якого позичальник отримав кошти в сумі
250 000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 21 %
річних, з кінцевим терміном повернення
- 17.06.2008р.

26.06.2007р. між банком та ОСОБА_4 /майновим
поручителем/ був укладений договір
застави № 41/07, за умовами якого банку в
заставу було передано зернозбиральний
комбайн, реєстраційний № НОМЕР_1, марка
Claas Medion 310, 2006 року випуску, заводський №
НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_2.

В термін, визначений кредитним
договором, ПП "Флайт" заборгованість по
кредиту не повернув. Постановою
господарського суду Запорізької
області від 14.04.2009р. ПП "Флайт" визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, а ПАТ "Банк Національний
Кредит" визнано кредитором ПП "Флайт" з
кредиторськими вимогами в розмірі 317925
грн. 30 коп.

Постановою господарського суду
Запорізької області від 30.01.2013р. ПП
"Флайт" ліквідовано, кредиторські
вимоги банку не задоволені та
вважаються погашеними.

Вироком Жовтневого районного суду
Запорізької області від 12.12.2012р.
відповідача ОСОБА_3 визнано винним в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 367 КК
України та призначено йому покарання у
вигляді штрафу в доход держави в
розмірі 4250 грн. та відповідно до ст.ст.
49, 84 КК України звільнено від
призначеного покарання, провадження по
справі закрито.

Вказаним вироком встановлено, що
відповідно до своїх посадових
обов'язків відповідач, працюючи на
посаді головного економіста відділу
активних та пасивних операцій банку, не
перевірив фактичну наявність
заставного майна - зернозбирального
комбайну, реєстраційний № НОМЕР_1,
марка Claas Medion 310, який був переданий в
заставу банку ОСОБА_4 в рахунок
забезпечення кредитного договору ПП
"Флайт". Такі дії ОСОБА_3 призвели до
того, що банк не зміг звернути
стягнення на предмет застави -
зернозбиральний комбайн, якого в
наявності фактично не було, з метою
погашення існуючої заборгованості ПП
"Флайт" за кредитним договором в
розмірі 317 925 грн. 30 коп.

В позові Банк, посилаючись на ст.ст. 130,
134 КЗпП України, просив стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь шкоду, заподіяну
при виконанні ним трудових обов'язків,
в розмірі 317 925, 30 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
вироком, на який посилається позивач як
на доказ доведеності вини відповідача
у спричиненні шкоди Банку, насправді
такого факту не встановлено, а заявлена
позивачем сума випливає з кредитних
правовідносин і не є прямою дійсною
шкодою, заподіяною винними діями
відповідача.

З такими висновками суду погоджується
колегія, оскільки вони ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за пряму дійсну
шкоду, заподіяну підприємству, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, заподіяну винними
протиправними діями працівника.

У відповідності до ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини у випадку,
коли шкоду завдано діями працівника,
які мають ознаки діянь, переслідуваних
у кримінальному провадження.

Для притягнення працівника до
матеріальної відповідальності
необхідний юридичний склад, тобто
перелік юридичних фактів, наявність
яких дає роботодавцю таке право. Таких
юридичних фактів чотири: порушення
працівником трудових обов»язків,
наявність прямої дійсної шкоди,
причинний зв»язок між порушенням і
шкодою та вина працівника. Відсутність
хоча б одного з цих фактів виключає
можливість притягнення працівника до
матеріальної відповідальності.

З вироку вбачається, що відповідач
перебував з АКБ «Національний кредит»
в трудових відносинах, працюючи на
посаді головного економіста відділу
активних та пасивних операцій банку, та
йому було доручено кредитним комітетом
Олександрівської філії підготовку
документів кредитної справи ПП
«Флайт». 18.06.2007р. ОСОБА_3, неналежним
чином виконуючи свої службові
обов»язки, внаслідок недобросовісного
до них відношення, не перевірив
наявність заставного майна -
зернозбирального комбайну, належного
за підробленими документами фізичній
особі ОСОБА_5, та не встановив його
наявність, але склав акт перевірки, в
якому указав, що заставне майно
мається. Фактично такого майна в
наявності не було. Вказані дії
відповідача потягли за собою надання
незабезпеченого заставою кредиту на
суму 250 000 грн.

У вироку вказується, що, оцінивши всі
наявні в матеріалах справи докази, суд
дійшов висновку, що не здобуто доказів,
які підтверджують настання тяжких
наслідків у вигляді спричинення
матеріальної шкоди в результаті дій
ОСОБА_3, оскільки тяжкі наслідки у
вигляді неповернення кредиту настали
внаслідок протиправних дій
невстановлених у справі осіб. Також
зазначено, що внаслідок шахрайських
дій невстановлених слідством осіб, які
мали намір на шахрайство з фінансовими
ресурсами банку та діяли від імені
посадових осіб ПП «Флайт», була
спричинена матеріальна шкода
Олександрівській філії АКБ
«Національний банк» на суму 250 000 грн.,
тобто на суму виданого кредиту.

За таких обставин, суд обґрунтовано та
у відповідності до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України визнав доведеним той факт, що
ОСОБА_3 не спричиняв матеріальної шкоди
банку на суму 250 000 грн., а також
правильно зазначив, що відшкодуванню
підлягає тільки пряма дійсна шкода,
якою не являються відсотки у розмірі 67
925,30 грн., які включені до суми
матеріальної шкоди разом з сумою
кредиту.

Беручи до уваги все вищезазначене,
колегія вважає апеляційну скаргу
необгрунтованою, тому у відповідності
до вимог ст. 308 ЦПК України вона
підлягає відхиленню із залишенням без
змін оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
Національний Кредит» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 30 січня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Сапун О.А.