Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/593/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

при секретарі судового

засідання Ходаківській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 4 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - Радомишльський
районний сектор Управління державної
міграційної служби в Житомирській
області про позбавлення права
користування житловим приміщенням та
зняття фізичної особи з реєстрації
місця проживання та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4
та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи -
Радомишльський районний сектор
Управління державної міграційної
служби в Житомирській області, служба у
справах дітей Радомишльської районної
державної адміністрації про визнання
права на житло та усунення перешкод в
його користуванні,

в с т а н о в
и л а :

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, яким
вона разом з малолітніми дітьми
позбавлена права користування жилим
приміщенням, а саме, домоволодінням
АДРЕСА_1, а у задоволенні її зустрічного
позову про визнання за нею та її дітьми
права на житло у спірному
домоволодінні відмовлено. Апелянт
зазначає, що суд дійшов помилкового
висновку про її не проживання у
спірному житловому будинку, не знайшло
свого підтвердження і існування між
позивачкою та апелянтом будь-якої
угоди про проживання, суд безпідставно
не застосував до спірних правовідносин
положення ст.ст. 1 та 18 Закону України
«Про охорону дитинства», ст. 16
Декларації про права дитини від 20.11.1989
року та ст. 405 ЦК України та не
застосував трирічний строк позовної
давності.

Представник апелянта доводи
скарги підтримав, ОСОБА_3 заперечує
проти задоволення апеляційної скарги,
вважає рішення суду законним та
обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач у справі
ОСОБА_3 з 22.08.2000 року є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за
вказаною адресою зі згоди попереднього
власника будинку з 31.07.2000 року. У
послідуючому у спірному домоволодінні
були зареєстровані малолітні діти
відповідачки, згоду на реєстрацію яких
у власному житловому будинку позивачка
не давала.(а.с.30, 32). На час розгляду
судом справи та ухвалення у ній рішення
ні відповідач, ні її діти у спірному
будинку не проживали.

Статтею 41 Конституції України та
ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, Першого Протоколу та
протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Права власника житлового будинку
визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України
з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Оскільки угоду про право
користування спірним житловим
будинком було досягнуто між
відповідачкою ОСОБА_2 та колишнім
власником будинку ОСОБА_6, який
подарував спірний будинок позивачці
ОСОБА_3 (а.с.132), яка, в свою чергу, не
укладала з відповідачкою будь-яких
угод про користування останньою
житловим будинком і заперечує проти її
користування житлом, суд першої
інстанції, з урахуванням вище вказаних
норм закону та ч. 4 ст. 29 (щодо місця
проживання малолітніх дітей), ст. 391 ЦК
України обґрунтовано позбавив
відповідачку та її дітей права
користування житловим будинком
АДРЕСА_1. Обраний позивачем спосіб
захисту її права узгоджується з
положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», так
як зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснене за
рішенням суду про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

А відтак, доводи апеляційної
скарги щодо неправильного
застосування судом норм матеріального
права, є безпідставними.

Доводи апелянта про не врахування
судом причин не проживання її з дітьми
у спірному будинку не мають правового
значення для вирішення спору, оскільки
право відповідачки та її дітей на
користування житловим будинком було
похідним від права власності на цей
будинок ОСОБА_6

Безпідставними визнаються і
доводи апелянта про пропуск позивачкою
трирічного строку звернення до суду,
так як про порушення свого права ОСОБА_3
дізналася лише у 2013 році при реалізації
свого права на відчуження об'єкта
власності. Доказів на спростування
таких пояснень позивачки стороною
відповідача не представлено.

За таких обставин, коли рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 4 серпня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді