Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2384/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

24.09.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Мурашка С.І.

Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Зерновик», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: ОСОБА_4, про
розірвання договору оренди землі, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 24 липня 2014
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись в суд з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Зерновик», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: ОСОБА_4, про
розірвання договору оренди землі.

Зазначали, що їх батько ОСОБА_5 був
власником земельної ділянки загальною
площею 8,6 га, розташованої на території
Новоукраїнської міської ради
Кіровоградської області, яку було
передано в оренду згідно договору
оренди від 11 лютого 2005 року, укладеного
між ОСОБА_5 та ТОВ «Зерновик». 26 березня
2010 року була укладена додаткова угода
№ 287 до договору № 1387 від 20 травня 2005
року.

11 лютого 2011 року батько помер і після
його смерті позивачі та третя особа
набули право власності на вищевказану
земельну ділянку в рівних частках.

Просили розірвати договір оренди
землі, укладений між ОСОБА_5 та
відповідачем 11 лютого 2005 року за № 1387
та додаткову угоду до вказаного
договору № 287 від 26 березня 2010 року,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідач не виконує обов»язки,
передбачені чинним законодавством та
договором оренди землі, проект
землеустрою, що забезпечує
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь щодо
земельної ділянки, та є обов»язковим,
було виготовлено лише в 2014 році, графік
сівозмін не виконується належним
чином.

Рішенням Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 24
липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Суд дійшов висновку про
необґрунтованість вимог та
відсутність підстав для розірвання
договору, оскільки у судовому
засіданні не встановлено істотних
порушень договору та користування
земельною ділянкою всупереч договору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог через
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, зокрема, що суд першої
інстанції не прийняв до уваги той факт,
що відповідачем по справі були
порушені його права, оскільки договір
оренди землі належним чином не
виконується, так як відповідач проект
землеустрою, що забезпечує
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь щодо
земельної ділянки, який є обов»язковим,
здійснив з порушенням встановлених
законом строків.

У письмових запереченнях проти доводів
апеляційної скарги відповідач
посилався, зокрема, на те, що ним не
порушуються взяті на себе
зобов»язання, передбачені чинним
законодавством та договором оренди
землі, а наданий ним агротехнічний
паспорт поля, на якому розміщена спірна
земельна ділянка, за 2009 та 2013 роки, є
підтвердженням того, що якісний стан
землі не погіршився. В той же час
будь-яких доказів на підтвердження
порушення відповідачем умов договору,
в тому числі і в частині недодержання
екологічної безпеки землекористування
та збереження родючості грунтів,
позивачем не надано.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивачів, представника відповідача,
третьої особи, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серія
11-КР №026648 від 30 квітня 2002 року батько
позивачів ОСОБА_5 був власником
земельної ділянки загальною площею 8,6
га, розташованої на території
Новоукраїнської міської ради
Кіровоградської області (а.с.8).

Зазначена земельна ділянка була
передана в оренду згідно договору
оренди від 11 лютого 2005 року, укладеного
між ним та ТОВ «Зерновик» і
зареєстрованого в Кіровоградській
регіональній філії Центр ДЗК України 20
травня 2005 року за №1387 (а.с.9-12), а
відповідно до додаткової угоди від 26
березня 2010 року строк дії договору було
продовжено терміном на десять років та
узгоджено розмір орендної плати
(а.с.15-16).

Також встановлено і матеріалами справи
підтверджується, що 11 лютого 2011 року
ОСОБА_5 помер і після його смерті
позивачі та третя особа набули право
власності на вищезазначену земельну
ділянку в рівних частках (а.с.18-27). При
цьому, договір оренди з новими
власниками не укладався.

Як підставу розірвання договору оренди
позивач вказує на порушення ст.24 Закону
України «Про оренду землі», так як
відповідач не дотримується
екологічної безпеки землекористування
та збереження родючості грунтів,
недодержання державних стандартів,
норм і правил, а також зазначає на
порушення вимог ст. 22 Земельного
кодексу України, оскільки відповідачем
використовується земельна ділянка без
відповідно розробленої та
затвердженої у встановленому законом
порядку проекту землеустрою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не довів
перед судом заявлені ним вимоги,
встановивши відсутність порушень його
законних прав, у зв'язку з чим підстав,
передбачених Законом України «Про
оренду землі» та Земельним кодексом
України, для розірвання договору
оренди немає.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду.

Відповідно до ст.93 ЗК України
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК
України). Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов»язків, передбачених ст.ст. 24, 25
зазначеного Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Відповідно до ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК
України, в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право.

Зокрема, суд має встановити, чи дійсно
порушуються права позивача, а також
з'ясувати, в чому саме полягає
порушення його законних прав.

У судовому засіданні встановлено, що
умови договору оренди між сторонами
виконуються у повному обсязі,
претензій щодо отримання орендної
плати у позивачів немає.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачами в обґрунтування своїх вимог
не надано будь-яких доказів на
підтвердження порушення відповідачем
еколого-економічного обґрунтування
сівозміни саме на земельній ділянці,
яку успадкували позивачі. Крім того,
позивачами не наведені і докази
звернення з відповідними заявами до
відповідача про виявлення та усунення
порушень, а також не надано протоколи,
постанови, приписи про виявлення та
усунення порушень земельного
законодавства.

Частиною 4 ст.22 ЗК України
встановлено, що земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.

Відповідачем при розгляді справи в
суді першої інстанції надано
документацію із землеустрою,
агрохімічний паспорт поля земельної
ділянки, чого не заперечували і
позивачі, відповідно до якої
еколого-агрохімічна оцінка в балах за
2009 рік та за 2013 рік становить 100 балів
(а.с.63-71).

Тому вірним є висновок суду стосовно
спростування доводів позивачів щодо
можливих порушень та невжиття
відповідачем заходів, що забезпечують
еколого-економічне обгрунтування
сівозміни та впорядкування угідь, а
також невжиття заходів щодо охорони
земель.

Також судом встановлено, що згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб ТОВ «Зерновик» належним
чином зареєстроване та займається
вирощуванням зернових культур,
сільськогосподарською діяльністю на
підставі технічної документації із
землеустрою (а.с.33-36, 47).

Таким чином, будь-яких переконливих і
безспірних доказів на підтвердження
обставин, з якими як з юридичним фактом
пов»язувались правові вимоги,
позивачами не надано, не містять їх і
матеріали справи, а обставини, на які
вони посилались, не є достатніми для
висновку про наявність
цивільно-правових підстав для
розірвання договору оренди землі.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
належними та допустимими доказами
(ст.ст.58, 59 ЦПК України) ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції належним чином
встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам, і
відповідно до ст.ст.ст.8, 21-24, 27, 32 Закону
України «Про оренду землі», 651, 652, 1225 ЦК
України дійшов правильного висновку
про необґрунтованість вимог та
відсутність підстав для розірвання
договору, відмовивши у задоволенні
позову.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка. Надані сторонами
докази, в тому числі і письмові,
досліджені та оцінені судом відповідно
до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Інші доводи скарги також не дають
підстав для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 24 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: