Справа № 369/6307/14-ц
Провадження № 2/369/2796/14
РІШЕННЯ

Іменем України

21.07.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Ковальчук Л.М.

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
05 вересня 2001 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано
шлюб, про що в книзі реєстрації актів
про одруження зроблено запис за № 420.

Від шлюбу вони мають двох синів -
повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які проживають з матір'ю.

Спільне життя між ними не склалося,
оскільки у них різні погляди на
подружнє життя, взаємні права та
обов'язки подружжя, через що в сім'ї
виникали непорозуміння, які призвели
до її розпаду. З жовтня 2012 року вони
проживають окремо, не ведуть спільного
господарства та не мають спільного
бюджету, тому ОСОБА_1 вважає, що їхній
шлюб існує формально. Кошти на
утримання дітей ОСОБА_1 надає
добровільно, сплачує навчання сина в
Національному медичному університеті
ім.. Богомольця.

З моменту фактичного припинення
шлюбних відносин примирення між ними
не відбулося, і ОСОБА_1 вважає
неможливим збереження сім'ї.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив
розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2,
зареєстрований 05 вересня 2001 року,
актовий запис № 420.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи
та дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 05 вересня 2001
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1.

Від шлюбу подружжя має двох дітей - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя між ними не склалося,
оскільки у позивача та відповідача
різні характери та погляди на життя.
Їхня сім'я розпалася, більше року вони
разом не проживають, спільного
господарства не ведуть, шлюбно-сімейні
відносини не підтримують, шлюб
зберегти не бажають, строк на
примирення не потрібен.

Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу є
неможливим, а тому позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 просила залишити їй
прізвище «ОСОБА_2», а тому суд залишає
прізвище відповідачці після
розірвання шлюбу - ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 05 вересня 2001 року
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Печерського
районного управління юстиції у м.
Києві, актовий запис № 420, розірвати.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після
розірвання шлюбу - ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
осіб, які брали участь у справі, під час
проголошення судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.