Ухвала

іменем україни

06 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Висоцької
В.С., Кафідової О.В.,

Ступак О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом заступника
Закарпатського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави в особі державної екологічної
інспекції у Закарпатській області до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної порушенням
природоохоронного законодавства, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 07
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 29
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року заступник
Закарпатського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави в особі державної екологічної
інспекції у Закарпатській області
звернувся до суду з указаним позовом.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що прокуратурою проведено перевірку з
питань дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України службовими особами
Ужгородського військового лісництва і
встановлено, що у кварталі № 1 виділ № 7
самовільно виритий котлован, де,
починаючи з квітня 2013 року незаконно
проводилася заготівля гірського
каменю ОСОБА_3, внаслідок чого знято
родючий шар ґрунту загальною площею
0,0675 га та самовільно видобуто 17,5 куб. м.
каменю (андезит). Так, Державною
екологічною інспекцією у
Закарпатській області здійснено
розрахунок розміру збитків за
порушення відповідачем
природоохоронного законодавства на
загальну суму 14 769 грн 11 коп., яку
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 07
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 29 травня 2014
року, позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 14 769 грн 11 коп. на
відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, з яких: 4
430 грн 73 коп., що становить 30 % грошових
стягнень за шкоду, - до Державного
бюджету України; 7 384 грн 55 коп., що
становить 50 % грошових стягнень за
шкоду, - до спеціального фонду
місцевого бюджету Оноківської
сільської ради Ужгородського району
Закарпатської області; 2 953 грн 82 коп., що
становить 20 % грошових стягнень за
шкоду, - до спеціального фонду
місцевого бюджету Закарпатської
обласної ради.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення та ухвалу судів
першої й апеляційної інстанцій, справу
передати на новий судовий розгляд,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

У силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Задовольняючи позов заступника
Закарпатського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави в особі державної екологічної
інспекції у Закарпатській області, суд
першої інстанції, висновки якого
підтримав й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив з доведеності
цього позову, наявності підстав,
передбачених ст. 1166 ЦК України, для
стягнення з відповідача збитків, які
заподіяні в результаті незаконного
видобутку ним каменю (андезит).

При цьому, на підтвердження винних дій
відповідача суд правильно послався на
обставини, які встановлені у протоколі
про адміністративне правопорушення
вимог лісового господарства від 15
липня 2013 року № 5, рапорті лісника
ОСОБА_4, акті перевірки дотримання
вимог природоохоронного
законодавства, акті комісійного огляду
території Ужгородського військового
лісництва, згідно з якими у кварталі № 1
виділ № 7 самовільно виритий котлован,
де, починаючи з квітня 2013 року,
незаконно проводилася заготівля
гірського каменю ОСОБА_3, внаслідок
чого ним самовільно знято родючий
грунт загальною площею 0,0675 га та
самовільно видобуто 17,5 куб. м. каменю
(андезит).

Ухвалюючи рішення в цій справі, суд
повно та всебічно дослідив наявні у
справі докази і надав їм належну оцінку
в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України,
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214
ЦПК України, підстави для скасування
рішення відсутні, а наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують, зводяться до
переоцінки доказів.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвалені у справі рішення
та ухвала судів першої й апеляційної
інстанцій - залишенню без змін, з
підстав, передбачених ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від
07 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 29 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Ступак

І.М. Фаловська