Справа № 182/3879/14-ц
Провадження № 2/0182/2559/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого -
судді Шестакової З.С.

секретаря -
Пометій Є.Т.

за участю: позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці про відшкодування моральної
шкоди, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Придніпровській
залізниці про відшкодування моральної
шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що з 15 липня 2000
року по 20 грудня 2007 року він проходив
службу в Лінійному управлінні на
Придніпровській залізниці УМВС
України на транспорті.

Наказами Лінійного управління на
Придніпровській залізниці УМВС
України на транспорті № 391 від 12 січня
2007 року, № 121 по особовому складу від 26
грудня 2007 року та № 14 по особовому
складу від 27 лютого 2008 року він був
звільнений з посади начальника
лінійного пункту міліції на станції
Марганець лінійного відділу на станції
Кривий Ріг-Головний на підставі
пункту „є" (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

04 лютого 2008 року позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Лінійного
управління на Придніпровській
залізниці УМВС України на транспорті
про скасування та визнання наказів про
звільнення неправомірними, поновлення
на роботі та стягнення грошового і
речового забезпечення за час
вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2008 року його позовні вимоги
задоволені в повному обсязі та він був
поновлений в органах внутрішніх справ
на посаді начальника лінійного пункту
міліції на станції Марганець лінійного
відділу на станції Кривий Ріг-Головний
з 20 грудня 2007 року.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2008 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2008 року залишено без змін.

Внаслідок незаконного звільнення
позивач на деякий час був позбавлений
заробітної плати та можливості
реалізувати свої потреби, що призвело
до негативних змін в його життєвому
укладі, завдало негативних
психологічних хвилювань, через що він
протягом тривалого часу повинен був
відстоювати власні права у судовому
порядку.

До того ж, позивач вважає що від
незаконного звільнення постраждала
його ділова репутація, через що його
було знижено в посаді та переведено до
міста Запоріжжя, без надання житла та
надбавок, тому він був вимушений
звільнитися з органів Внутрішніх справ
за власним бажанням.

Враховуючи наведені обставини та з
урахуванням вимог ст. 1167 ЦК України
позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з
державного бюджету України на його
користь моральну шкоду у розмірі 12 567,48
коп.

Під час судового засідання позивач
свої позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву про розгляд

справи без його участі та заперечення
на позов, в яких вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 необґрунтованими та такими що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав. Так, наказом № 121 о/с від 26
грудня 2007 року ОСОБА_1 був звільнений із
займаної посади за ст. 65 п. „є" (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

04 березня 2008 року постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду позовні вимоги
ОСОБА_1 про скасування та визнання
наказів про звільнення неправомірними,
поновлення на посаді та стягнення
грошового і речового забезпечення за
час вимушеного прогулу задоволені в
повному обсязі.

Наказом УМВС України 18 о/с від 12 березня
2008 року ОСОБА_1 вважається працюючим та
виплачено середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Наказом № 38 о/с від 27 квітня 2011 року
ОСОБА_1 був звільнений за ст. 64 п. „ж" (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Остаточний розрахунок з позивачем був
проведений своєчасно. Вимушений прогул
позивачу ОСОБА_1 був відшкодований в
повному обсязі, що спростовує
ствердження про позбавлення його
доходу.

Тому, просив суд відмовити ОСОБА_1 у
задоволені позову про відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши думку позивача, дослідивши
матеріали справи суд дійшов
наступного.

Як встановлено судом, з 15 липня 2000 року
по 20 грудня 2007 року ОСОБА_1 проходив
службу в органах внутрішніх справ
Лінійного управління на
Придніпровській залізниці Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті.

Наказами Лінійного управління на
Придніпровській залізниці УМВС
України на транспорті № 391 від 12 січня
2007 року, № 121 по особовому складу від 26
грудня 2007 року та № 14 по особовому
складу від 27 лютого 2008 року його було
звільнено з посади начальника
лінійного пункту міліції на станції
Марганець лінійного відділу на станції
Кривий Ріг-Головний на підставі
пункту „є" (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1
про скасування та визнання наказів про
звільнення неправомірними, поновлення
на посаді та стягнення грошового і
речового забезпечення за час
вимушеного прогулу задоволені в
повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2008 постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2008 року залишено без змін.

Наказом УМВС України 18 о/с від 12 березня
2008 року ОСОБА_1 вважається працюючим та
виплачено середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

30 березня 2011 року наказом № 26 о/с ОСОБА_1
був переведений на посаду інспектора
сектора громадського безпеки
Лінійного відділу на станцію
Запоріжжя, та наказом № 38 о/с від 27
квітня 2011 року був звільнений за ст. 64 п.
„ж" (за власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
„Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" можливість відшкодування такої
шкоди має бути прямо передбачена
нормами відповідного матеріального
закону на підставі якого суд вирішує
справу.

Судом встановлено, що правовідносини
між сторонами виникли з питань
проходження ОСОБА_1 служби в органах
внутрішніх справ, порядок проходження
якої визначається Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 (з відповідними
змінами станом на 23 липня 2014 року), тому
суд не вбачає підстав для застосування
норми ст. 1167 ЦК України.

Враховуючи те, що спеціальним
законодавством, яке регулює порядок
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ України, не
передбачено можливості відшкодування
моральної шкоди, суд вважає за
необхідне відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог

про стягнення з державного бюджету
України на його користь моральної
шкоди у розмірі 12 567,48 коп.

Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,209,212,214,215,217,218
УПК України, Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114
(з відповідними змінами станом на 23
липня 2014 року), суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позову до Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України на
Придніпровській залізниці про
відшкодування моральної шкоди.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Нікопольський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова