Справа №587/778/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Куц В. І.Номер провадження
22-ц/788/1388/14 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Гагіна М. В.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 17 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5

про зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 17 червня 2014 року
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6
частини з усіх видів його заробітку (
доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з моменту
набрання рішенням законної сили і до її
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7
, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/6
частини з усіх видів його заробітку (
доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з моменту
набрання рішенням законної сили і до
його повноліття.

Виконавчий лист № 2-3834/02 від 18 листопада
2002 року про стягнення аліментів з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 відкликано.

Виконавчий лист № 587/74/13 від 28 січня 2013
року про стягнення аліментів з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_5 відкликано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права просить
скасувати оскаржуване рішення в
частині задоволення позовних вимог
відносно стягнення з ОСОБА_4 на її
користь аліментів на утримання дочки
ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частини усіх видів
його заробітку та відмовити в цій
частині в задоволенні позову.

По суті доводить, що позивачем не
надано належних, допустимих письмових
доказів, які б підтверджували зміну
(погіршення) його матеріального та
сімейного стану. Висновок суду першої
інстанції стосовно отримання
позивачем мінімальної зарплати є
помилковим, оскільки строк дії
трудового договору укладеного з
позивачем закінчився 17 травня 2013 року.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала
доводи апеляційної скарги, а
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9
заперечувала проти них, вважала
рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Судом першої інстанції по суті
встановлено, що з позивача за рішенням
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 18 листопада 2002 року стягуються
аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку ( доходу), але не
менше 1/2 частини неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, щомісячно
на утримання дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1
і до її повноліття на користь ОСОБА_8

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 28 січня 2013 року з
ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь
ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх
видів його доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно і до
повноліття дитини.

На час розгляду справи судом першої
інстанції ОСОБА_4 отримує мінімальну
заробітну плату, проживає з жінкою, яка
має двох дітей, і він також бере участь
в їх утриманні, його майновий стан
змінився в бік погіршення, що є
підставою для зміни розміру аліментів
в бік зменшення їх розміру.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній
частині суд першої інстанції врахував
всі факти, що входять до предмета
доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено ОСОБА_4,
тоді як ОСОБА_3 на порушення положень
ст. 60 ЦПК України, не надала належних
доказів на підтвердження своїх
заперечень.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням та
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду в оскаржуваній частині не
спростовують з наступних підстав.

Так, як убачається з матеріалів справи,
18 березня 2013 року між позивачем ОСОБА_4
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12
укладено трудовий договір між
працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю №800-13.
Відповідно якого ОСОБА_4 зобов'язаний
виконувати роботу та обов'язки водія, і
є матеріально-відповідальною особою за
ввірене майно. Вказаний трудовий
договір укладений за погодженням
сторін на термін з 18 березня по 17 травня
2013 року (а.с. 5).

Відповідно фотокопії довідки про
доходи №12 від 10 лютого 2014 року, виданої
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12,
заробітна плата ОСОБА_4 за шість
місяців з 01 серпня 2013 року по 31 січня 2014
року склала 7800 грн., по 1300 грн. за кожний
місяць (а.с. 6).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено,
що частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Врахувавши такі обставини та положення
закону, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно надав
оцінку доказам наданим позивачем та
встановив погіршення його майнового
стану, що є підставою для зменшення
розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що висновок суду першої інстанції
стосовно отримання позивачем
мінімальної зарплати є помилковим,
оскільки строк дії трудового договору
укладеного з позивачем закінчився 17
травня 2013 року, не заслуговують на
увагу, оскільки вони спростовуються
вищевказаною довідкою про доходи
позивача. Відповідно якої трудові
відносини між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_12 та ОСОБА_4
після закінчення строку трудового
договору фактично тривають.

Відповідно до ст. 39-1 КЗпП України якщо
після закінчення строку трудового
договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові
відносини фактично тривають і жодна із
сторін не вимагає їх припинення, дія
цього договору вважається продовженою
на невизначений строк.

Крім того, колегія суддів враховує, що
як убачається з фотокопії диспансерної
карточки та доданих медичних
документів щодо ОСОБА_4, його стан
здоров'я не є задовільним, він мав
серйозні травми внутрішніх органів
(а.с. 58-61).

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
також вважає, що відсутні порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 17 червня 2014 року в
оскаржуваній частині залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -