Ухвала

іменем україни

06 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Ступак О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 25 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 28 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
указаним позовом до відповідача про
стягнення з останнього заборгованості
за кредитним договором в сумі 44 022 грн 52
коп., посилаючись на те, що відповідач
не виконує взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором щодо повернення
суми кредиту та сплати відсотків за
користування ним.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 25 листопада 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 28 березня 2014
року, позов задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 26 170 грн 86
коп.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 25 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 березня 2014 року в
частині зменшення розміру
заборгованості з пені, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються, тому в силу
ч. 1 ст. 335 ЦПК України в касаційному
порядку судові рішення в цій частині не
переглядаються.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 02 жовтня 2006 року
між сторонами по справі було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав відповідачу кредит в
сумі 6 201 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач належним чином не виконував
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим у останнього
утворилася заборгованість у сумі 44 022
грн 52 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що вимоги банку є
обґрунтованими. При цьому, зменшуючи
суму пені, суди застосували положення
ст. 258 ЦК України та стягнули її в межах
річного строку позовної давності, а
саме: за період з 31 серпня 2012 року по 31
липня 2013 року в сумі 1 652 грн 52 коп.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір, поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Враховуючи наведене, суди, правильно
застосувавши зазначені вимоги закону,
дійшли обґрунтованого висновку про
необхідність зменшення суми пені із
урахуванням річного строку позовної
давності.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів касаційної інстанції
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги та залишення без
змін рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 25 листопада 2013 року
та ухвали апеляційного суду Донецької
області від 28 березня 2014 року, оскільки
судові рішення законні та
обґрунтовані, а доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 25 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.С.
Висоцька

Судді:

О.В. Кафідова

О.В. Ступак

О.В. Умнова

І.М. Фаловська