Справа № 367/4036/14-ц Головуючий у І
інстанції Мікулін А.В.Провадження №
22-ц/780/5454/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського
суду Київської області від 29 липня 2014
року про забезпечення позову у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
треті особи - відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській
області, відділ державної виконавчої
служби Ірпінського міського
управління юстиції у Київській області
про визнання права власності на майно,
виключення майна з акту опису та
звільнення з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання права
власності на майно, виключення майна з
акту опису та звільнення з-під арешту.
Під час судового розгляду справи у суді
першої інстанції представники
позивачів звернулися з клопотанням про
забезпечення позову. В обґрунтування
клопотання зазначили, що предметом
заявлених позовних вимог є визнання
нерухомого майна спільною сумісною
власністю подружжя, його поділ та
звільнення з під арешту, а оскільки
спірне майно описане та арештоване
державним виконавцем з метою його
реалізації в рахунок погашення боргу
за рішенням Ірпінського міського суду
від 21 листопада 2012 року, просили суд
накласти арешт та зупинити продаж
спірного майна.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 29 липня 2014 року
клопотання про забезпечення позову
задоволено. Накладено арешт та
зупинено продаж до розгляду справи по
суті, а саме на складського комплексу,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
земельну ділянку за кадастровим
номером :01:055:0089, площею 6,5938 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
ставить питання про скасування ухвали
та про постановлення нової, про відмову
в забезпеченні позову, у зв'язку з
порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначив, що заходи
забезпечення позову повинні бути
співмірними з заявленими позовними
вимогами. Приймаючи до уваги, що на
спірне майно вже накладено арешт
державним виконавцем, воно не може бути
відчужено, а тому і відсутні підстави
для його забезпечення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення
позову суд першої інстанції дійшов до
висновку про співмірність заявлених
заходів забезпечення позову заявленим
позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з
зазначеним висновком суду першої
інстанції та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України, зокрема п. 5
ч. 1, визначено, що позов забезпечується
зупиненням продажу арештованого майна,
якщо подано позов про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Судом встановлено, що предметом
заявлених позовних вимог у даній
справі є визнання нерухомого майна
спільною сумісною власністю подружжя,
його поділ та звільнення з під арешту,
зокрема, складського комплексу та
земельної ділянки, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою державного виконавця від
22.02.2013 року накладено арешт на все
майно, що належить боржнику ОСОБА_3 в
межах суми боргу 2034892,35 грн., та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
з метою виконання судового рішення про
стягнення боргу.

Тобто, у справі чітко встановлено, що
державним виконавцем, з метою
виконання рішення суду про стягнення з
ОСОБА_3 боргу, накладено арешт на майно,
про право власності на яке заявляє свої
права позивач ОСОБА_2, а саме на
складський комплекс та земельну
ділянку, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Доводи апелянта в частині, що вжиття
заходів забезпечення позову є
безпідставним, оскільки державним
виконавцем вже накладено арешт на
спірне майно, що унеможливлює його
реалізацію є необґрунтованими,
оскільки саме з метою реалізації
зазначеного майна в рахунок погашення
боргу ОСОБА_3 і накладено арешт
державним виконавцем.

Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України
право власності припиняється, зокрема,
у разі звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Таким чином, реалізація спірного
офісного приміщення, яке належить
ОСОБА_3 в порядку встановленому для
виконання судових рішень, фактично
призведе до переходу права власності
на спірне приміщення до іншої особи, що
утруднить виконання можливого рішення
суду про визнання права власності на
частину цього майна за ОСОБА_2

Отже доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, ухвала
суду постановлена з дотриманням норм
процесуального права, підстави для її
скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 29 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.