Справа №642/8541/14ц
№2/642/1890/14
У Х В А Л А

30 вересня 2014 року Ленінський районний
суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л., з
участю секретаря - Куніциної М.Є.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, 3-я особа - ПАТ СК
«Україна», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Просить стягнути з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 34 574 грн. та моральної шкоди 10
000 грн.

Одночасно позивач подав заву про
забезпечення позову, в якій просить
накласти арешт на майно ОСОБА_2, та
заборонити йому виїзд за межі України
до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення
позову посилається на те, що
відповідач, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована
ПАТ СК «Україна», винний у
дорожньо-транспортній при годі,
внаслідок якої йому - позивачеві -
заподіяна шкода, жодним чином не
намагався відшкодувати завдану шкоду,
виявляє байдужість до вчиненого, та
неприйняття заходів забезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Заява розглядається судом відповідно
до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України без
повідомлення осіб, які приймають
участь у справі.

Суд вважає, що заява про забезпечення
позову задоволенню не підлягає на
підставі наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними їз
заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги
інтереси не тільки позивача, а й інших
осіб, права яких можуть бути порушені
у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України
ухвалою суду від 30 вересня 2014 року
позовна заява позивача залишена без
руху, позивачу наданий строк для
усунення недоліків.

Позивач не надав суду доказів
виникнення реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Крім того, він не надав доказів
наявності у відповідача майна, на яке
може бути накладено арешт, або
реєстрації за відповідачем на праві
власності якогось майна,

Оскільки позивачем не надано суду
доказів на підтвердження доводів,
викладених в заяві про забезпечення
позову, суд відмовляє у задоволенні
заяви.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову про забезпечення
позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Ленінський районний суд м. Харкова в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

Л.Л. Шрамко