Справа №784/131/14 04.08.2014 04.08.2014 04.08.2014
Провадження №22-ц/784/2146/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Романенко Ю.О.

за участю: ОСОБА_1 - представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 16 червня 2014 року за
позовом ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - Банк)
до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Банк звернувся з
позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки .

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказував, що 10 жовтня 2008 року між АКБ
«Укрсоцбанк», правонаступником якого є
Банк, та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір, відповідно до якого Банк надав
йому кошти в сумі 30 000 доларів США, з
виплатою 16 % річних за їх використання
та строком дії до жовтня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за вказаним кредитним
договором 10 жовтня 2007 року між АКБ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено
договір іпотеки, відповідно до умов
якого останній передав в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за
вказаним кредитним договором належним
чином не виконує. В зв'язку з чим станом
на 11 вересня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 48 381,92 дол.
США, що еквівалентно 386 716 грн. 71 коп.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач із урахуванням уточнених
позовних вимог просив звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, в
рахунок погашення 386 716 грн. 71 коп.
заборгованості боржника ОСОБА_3 за
вказаним кредитним договором шляхом
надання Банку права продажу предмета
іпотеки з укладанням від свого імені
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою покупцем, з
отриманням витягу з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно, а також з наданням Банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 16 червня 2014 року
уточнений позов задоволено.

Постановлено в рахунок погашення
заборгованості за договором кредиту №
640/946-К946, укладеним 10 жовтня 2008 року між
Банком та ОСОБА_3, яка станом на 11
вересня 2013 року становила 48
381,92 доларів США, що еквівалентно 386 716
грн. 71 коп., а саме: 29 562,66 доларів США,
що еквівалентно 236 294 грн. 34 коп. -
заборгованість за кредитом; 16 967,77
доларів США, що еквівалентно 135 623
грн. 39 коп. - заборгованість за
відсотками; пеня за несвоєчасне
повернення основного кредиту 268,44
доларів США, що еквівалентно 2 145 грн.
62 коп.; - пеня за несвоєчасне
повернення відсотків за користування
кредитом - 1 583,06 доларів США, що
еквівалентно 12 653 грн. 37 коп., звернути
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором № 3120 від 10 жовтня
2008 року, а саме: двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_2, шляхом надання
Банку права продажу цієї квартири з
укладанням від імені Банку договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку 3 654
грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції всіх суттєвих
обставин у справі, порушення вимог
матеріального права, якими
врегульовано спірні правовідносини.
Зокрема зазначає, що суд безпідставно
не застосував до спірних правовідносин
Закон України № 1304-УП від 3 червня 2014
року «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» (далі - Закон №1304-УП).

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов Банку про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції виходив
з того, що є підстави, передбачені ст. 33
Закону України «Про іпотеку», ст. 20
Закону України «Про заставу» та
умовами договору іпотеки, для
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, в
рахунок погашення 48381,92 доларів США, що
еквівалентно 386716 грн. 71 коп.,
заборгованості за кредитним договором
від 10 жовтня 2008 року, укладеним між
Банком і ОСОБА_3

Проте з таким висновком суду в повній
мірі не можна погодитись із наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
жовтня 2008 року між Банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 640/946-К946,
відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого останній
як громадянин України отримав кредит у
розмірі 30 000 доларів США для
використання на споживчі потреби, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 16 % на рік та строком
до 10 жовтня 2023 року.

В забезпечення виконання умов
вказаного кредитного договору між
Банком та ОСОБА_2, який є громадянином
України, було укладено іпотечний
договір, предметом якого є двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, яка відповідно до
витягу Реєстру прав власності на
нерухоме майно належить останньому на
праві власності. Як видно із змісту
даного іпотечного договору та витягу
із Реєстру прав власності на нерухоме
майно загальна площа вказаної квартири
становить 44 кв. м, а житлова - 30, 5 кв.м.

Судом встановлено, що зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_3 належним
чином не виконує. В зв'язку з чим згідно
розрахунку Банку станом на 11 вересня
2013 року заборгованість останнього
становила 48 381,92 доларів США, що
еквівалентно 386 716 грн. 71 коп., а саме: 29
562,66 доларів США, що еквівалентно 236 294
грн. 34 коп. - заборгованість за кредитом;
16 967,77 доларів США, що еквівалентно 135 623
грн. 39 коп. - заборгованість за
відсотками; пеня за несвоєчасне
повернення основного кредиту - 268,44
доларів США, що еквівалентно 2 145 грн. 62
коп.; пеня за несвоєчасне повернення
відсотків за користування кредитом - 1
583,06 доларів США, що еквівалентно 12 653
грн. 37 коп.

Згідно зі статтею 20 Закону України
„Про заставу" заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано.

Із змісту частини 1 та 3 статті 33 Закону
України «Про іпотеку» слідує, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Однак, згідно п.1 ч. 1 Закону №1304 - УП не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Цей закон набирає чинності з дня його
опублікування та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості (ч.3
Закону №1304 - УП).

Днем опублікування Закону №1304- УП є 7
червня 2014 року («Голос України» №109).

Копії договору іпотеки та кредитного
договору, копії паспортів відповідача
та третьої особи, копії нотаріально
посвідченої довіреності від 20 червня
2014 року, виданої ОСОБА_2, копії
письмової вимоги Банку до відповідача
та третьої особи від 10 вересня 2012 року
свідчать, що у вказаній квартирі
постійно проживають та зареєстровані
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно з 04 лютого
1999 року та з 24 лютого 2004 року.

Інформація з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, реєстру
прав власності на нерухоме майно
свідчить про те, що станом на 31 липня 2014
року на праві власності за
відповідачем зареєстрована лише
вказана квартира.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що до спірних
правовідносин слід застосувати Закон
№1304 - УП, який на дату постановлення
цього рішення набрав законної сили. А
оскільки відсутня згода відповідача як
іпотекодавця на відчуження спірної
квартири, яка є предметом іпотеки як
забезпечення зобов'язання ОСОБА_3 -
громадянина України за споживчим
кредитом, кредит надано кредитною
установою - резидентом України в
іноземній валюті, предмет іпотеки
використовується майновим поручителем
як місце постійного проживання та
реєстрації, у власності майнового
поручителя іншого нерухомого майна не
має, іпотечне майно не перевищує
загальної площі у 140 кв. м, то в
задоволенні позову Банку слід
відмовити.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на наведені обставини та
помилково не застосував до спірних
правовідносин Закон №1304 - УП, що у
відповідності до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення, яким в позові Банку
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 16 червня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3, про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному протягом
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
Судді: