Єдиний унікальний номер 205/5419/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(постановлено в заочному порядку)

18 вересня 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді-
Скрипник К.О.

при
секретарі-
Олексієнко О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Прокурора
Ленінського району м. Дніпропетровська
в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Прокурор 24 червня 2014 року звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з вказаним позовом в
інтересах ОСОБА_1 В обґрунтування
позову зазначив, що 21.04.2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
позики на суму 150 000 грн., посвідчений
приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, за
реєстровим № 900. Згідно п. 1 договору,
позикодавець при укладанні договору
передав у власність позичальникові на
три місяці, а саме до 21.07.2011 року грошові
кошти в розмірі 150 000 грн. Проте, станом
на сьогодні відповідач борг не
повернув, та ухиляється від його
повернення. Просив стягнути з
відповідача суму основного боргу за
договором позики в розмірі 150 000 грн.,
три відсотки річних у розмірі 13 204,10
грн., інфляційні - 164016,33 грн., що загалом
складає 177220,43 грн.

Позивач у судовому засіданні
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив їх задовольнити в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
вимог посилався на обставини,
зазначені в позовній заяві.

Прокурор в судовому засіданні
позовну заяву підтримав та просив
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлялась належним
чином, причину неявки в судове
засідання не повідомив, ніяких
письмових заяв до суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, прокурора, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню по
наступних підставах.

Судом встановлено, що 21 квітня 2011
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
договір позики, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
Згідно умов договору відповідач
отримав від позивача грошові кошти у
борг у розмірі 150 000 грн. та зобов'язався
повертати вказану суму з 21.07.2011 року
/а.с.6/.

Встановлено, що заборгованості
за договором позики відповідач у
встановлений строк не повернув і
ухиляється від її повернення до
теперішнього часу.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач, грошові кошти він отримав
внаслідок продажу його квартири,
частину з яких він і передав за
договором позики відповідачу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України
підтвердженням укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

В силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно сч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник не повернув суму позики,
він зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача суму боргу в розмірі
150 000 грн.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахування встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З урахування ч. 2 ст. 625 ЦК України,
інфляційні за період з 22.07.2011 року по
24.06.2014 року складають 164 016,33 грн. (150 000 х
0,987 х 10,996 х 1,001 х 1 х 1,001 х 1,002 х 1,002 х 1,002 х
1,003 х 1 х 0,997 х 0,997 х 0,998 х 0,997 х 1,001 х 1 х 0,999
х 1,002 х 1,002 х 0,999 х 1 х 1 х 1,001 х 1х 0,999 х 0,993
х 1 х 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х
1,038).

При визначенні трьох відсотків
річних від простроченої суми за 1071 днів
(з 22.07.2011 року по 24.06.2014) прострочення суд
виходив з наступного розрахунку: 150 000 х
3 % х 1071 : 365 : 100 % = 13 204,10 гривень.

Тобто, враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що загалом заборгованість
відповідача за договором позики
складає 177220,43 гривень, яка підлягає
стягненню з нього на користь позивача.

Також, у зв'язку з тим, що позивач в
силу п. 11 ч.1. ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" звільнений від сплати
судових витрат, то в силу ст. 88 ЦПК
України, судовий збір у розмірі 1772,00
грн. необхідно стягнути з відповідача
у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 625, 1048, 1049 ч. 1,
1050 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Прокурора Ленінського
району м. Дніпропетровська в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_2) суму боргу з
врахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення в розмірі 164016,33 грн. та
3% річних в розмірі 13204,10 грн., що загалом
складає суму в розмірі 177220,43 грн. (сто
сімдесят сім тисяч двісті двадцять
гривень 43 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_1) в
дохід держави судовий збір в розмірі 1772
грн. (одна тисяча сімсот сімдесят дві
гривні).

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо її не
було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя
К.О. Скрипник