Справа № 342/440/14-ц
Провадження № 2/342/319/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання
Петруняк Н.А.,

з участю позивача/відповідача ОСОБА_1,
перекладача жестової мови ОСОБА_2,
відповідача/позивача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання права власності на
спадкове майно

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно житловий будинок з
господарськими будівлями, що
знаходяться в АДРЕСА_1 після смерті
матері ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_6. Позовні вимоги
мотивувала тим, що її батьки ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 проживали в АДРЕСА_1. Будинок
був зареєстрований за батьком.
Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Після
його смерті відкрилась спадщина, яку
прийняла дружина, мати позивачки і
відповідача - ОСОБА_4. 18.06.2001 р. вона
вчинила заповіт, яким заповіла
відповідачу належну їй земельну
ділянку. Позивачка претендує на
спадковий житловий будинок з
господарськими будівлями, що
знаходяться в АДРЕСА_1. Звернувшись до
нотаріальної контори з приводу
оформлення спадщини, отримала відмову
в зв'язку з тим, що відсутній документ,
який би посвідчував право власності
спадкодавця ОСОБА_4 на даний будинок.
Одночасно ОСОБА_1 в позові зазначила,
що вона є інвалідом дитинства по слуху
(вроджена глухонімота), тому просить
залучити в судове засідання
перекладача жестової мови.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_1,
Чернятинської сільської ради про
визнання права власності на 3 /8 частини
житлового будинку з господарськими
будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1.
Так як в судовому засіданні
відповідач/позивач ОСОБА_3 подав заяву
про відмову від свого позову, Ухвалою
суду від 16.09.2014 р. закрито провадження
за зустрічним позовом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала
свій позов. Пояснила, що на момент
смерті матері ОСОБА_4 вона проживала
разом з нею в АДРЕСА_1, хоча
зареєстрована в м. Івано-Франківськ.
Після смерті матері продовжує
проживати в цьому будинку. За життя
мати склала два заповіти, спочатку
склала заповіт на брата на земельний
пай, а пізніше склала заповіт, за яким
все інше майно, в тому числі житловий
будинок в АДРЕСА_1, заповідала їй.
Оскільки відсутній документ про право
власності матері на згаданий житловий
будинок з господарськими будівлями,
тому нотаріус не мав можливості
видати свідоцтво про право на спадщину
після смерті матері, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснив, що на момент
смерті матері він не проживав разом з
нею. Він прийняв спадщину за заповітом
матері на земельний пай, оскільки у
встановлений законом строк звернувся
до нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини. Стосовно визнання за його
сестрою ОСОБА_1 права власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями, що залишився після смерті
матері, не заперечує.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

Із Виписки з інвентаризаційних
матеріалів № 6683 від 06.12.2013р., виданої
Обласним комунальним підприємтвом
«Коломийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації», слідує, що
згідно архівних даних станом на 31.12.2012
р. в реєстровій книзі № 2 під
реєстровим номером 400 зареєстровано,
що згідно свідоцтва про право
власності, виданого Городенківським
РВК 10.05.1988 р., згідно рішення цього ж
виконкому № 11 від 13.01.1988 р., власником
майна, розташованого в АДРЕСА_1,
Городенківського району, є ОСОБА_5.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №
20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права
на частку в його майні. Довідкою від
05.03.2014 р., виданою на підставі
погосподарських книг Чернятинської
сільської ради № 9 за 1991-1995 р.,
стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в
колгоспному дворі в АДРЕСА_1, проживали
голова господарства ОСОБА_5, 1927 року
народження, його дружина ОСОБА_4,1933
року народження (особовий рахунок
НОМЕР_1).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2,
виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 Чернятинською
сільською радою Городенківського
району стверджено, що ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_7. На час його смерті був
чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р.
Згідно з ст. 524 згаданого кодексу
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом; спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Відповідно до ст.
549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
протягом 6 місяців фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті.

Витягом із погосподарської книги
Чернятинської сільської ради № 8 за
2001-2005 р. (особовий рахунок НОМЕР_3)
стверджено, що в господарстві по
АДРЕСА_1 проживали голова ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7, та дружина ОСОБА_4.
Витяг із погосподарської книги № 8
за 2006-2010 р. (особовий рахунок НОМЕР_4)
свідчить про те, що за вказаною адресою
проживала ОСОБА_4. Отже, вона прийняла
спадщину після смерті чоловіка, хоча
не зверталась в нотаріальну контору
для оформлення свідоцтва про право на
спадщину.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5,
виданим 10.08.2013 р. виконкомом
Чернятинської сільської ради
Городенківського району стверджено,
що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6.
Внаслідок її смерті відкрилась
спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223
ЦК України - право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного
кодексу України прийняття спадщини -
це: постійне проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
або подання спадкоємцем, який бажає
прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу
визначено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що позивачка та
відповідач є дітьми спадкодавця
ОСОБА_4. За заповітом від 25.09.2002 р.,
нотаріально посвідченим секретарем
виконкому Чернятинської сільської
ради, ОСОБА_4 належну їй земельну
ділянку згідно Державного акта НОМЕР_6
заповідала сину ОСОБА_3. За заповітом
від 16.07.2002 р., нотаріально посвідченим
секретарем виконкому Чернятинської
сільської ради, ОСОБА_4 усе своє майно,
в тому числі житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1, заповідала
дочці ОСОБА_1.

З повідомлення державного нотаріуса
№ 411 від 05.06.2014 р. встановлено, що після
смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_6. заведена спадкова справа,
спадкоємцем по заповіту на земельну
ділянку є син - ОСОБА_3.

Довідкою Чернятинської сільської ради
від 05.03.2014 р. стверджено, що на день
смерті ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 без
реєстрації проживала разом з нею по
АДРЕСА_1, господарство користувалось
земельною ділянкою для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд розміром 0,19га; на час видачі
довідки позивачка продовжує проживати
в цьому будинку. Отже, позивачка
прийняла спадщину після смерті матері.
З метою оформлення спадщини вона
зверталась до державного нотаріуса
Городенківської районної державної
нотаріальної контори, їй 12.03.2014 р. була
видана довідка № 214 01-16 про те, що
неможливо видати свідоцтво про право
на спадщину після смерті ОСОБА_4 на
житловий будинок по АДРЕСА_1 в зв'язку з
відсутністю свідоцтва про право
власності.

З технічного паспорта на житловий
будинок, складеного 12.12.2013 р.
встановлено, що будинок був
збудований в 1927 р., інвентаризаційна
вартість будинку, господарських
будівель та споруд становить 74143 грн.

Статтею 317 Цивільного кодексу
України визначено, що власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження майном. Згідно ст. 328
цього ж кодексу право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Передбачених згаданою статтею підстав
неправомірності набуття позивачкою,
як спадкоємцем, права власності на
будинковолодіння судом не встановлено,
відповідач не заперечує відносно
задоволення даного позову, тому суд
вважає, що є підстави для задоволення
вимог позивачки про визнання за нею
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходяться по АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 120,123, 524, 529, 548,549 ЦК
УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1216,
1222,1223,1233,1268-1270 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10,11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України,
суд

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями, що
знаходяться в АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Ничик Г.І.