Справа №585/2447/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Євтюшенкова В. І.Номер
провадження 22-ц/788/1422/14 Суддя-доповідач -
Семеній Лідія. Іванівна. Категорія - 48
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Білецького О. М.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 13 червня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права спільної
сумісної власності подружжя та поділ
спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 13 червня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено.

Виділено в особисту приватну власність
ОСОБА_4 автомобіль "Volkswagen Transporter 2.5TD",
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
номер кузова НОМЕР_4, вартістю 105235,20грн.,
зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 19.01.2010 року.

Виділено в особисту приватну власність
ОСОБА_3 автомобіль "Daewoo Lanos 1.5 ЗНГ",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
номер кузова НОМЕР_2, вартістю 55370 грн.,
зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 28.10.2011 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину нежилого приміщення (магазину),
загальною площею 48 кв.м., АДРЕСА_1,
вартістю 96110 грн., зареєстрованого за
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
виконавчим комітетом Роменської
міської ради 23.03.2009 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
24950,60 грн. компенсації за понад отримане
майно.

Відмовлено у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права спільної сумісної
власності подружжя та поділ спільного
сумісного майна подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
1764,13 грн. сплаченого ним судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду в частині незадоволених вимог за
зустрічним позовом скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визнати за
сторонами право спільної сумісної
власності подружжя на нерухоме майно,
що знаходиться по АДРЕСА_3 і поділити
його, виділивши їй у власність
нежитлові будівлі по АДРЕСА_3 та по
АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - нежитлове
приміщення та незавершене будівництво
по АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення по
АДРЕСА_5.

При цьому, зазначає, що незавершене
будівництво на АДРЕСА_3 є спільною
сумісною власністю подружжя, має
вартісну оцінку, однак ОСОБА_4, не
виконавши вимог ухвали суду про
надання проектної документації для
проведення судової експертизи для
визначення вартості цього майна,
фактично позбавив її права на це майно.
Посилається на проведену у справі
експертизу, висновки якої свідчать про
поліпшення спірного майна за час
подружнього життя сторін їх працею та
спільними коштами, а тому вважає
висновки суду про відмову у
задоволенні вимог зустрічного позову
такими, що суперечать вимогам ст.62 СК
України.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_5, які підтримали доводи
апеляційної скарги, заперечення
позивача та його представника ОСОБА_6,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для визнання
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя нерухоме майно по
АДРЕСА_4, набуте ОСОБА_4 до шлюбу,
оскільки його покращення під час шлюбу
не є істотним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що з 01.12.2003 року по 02.08.2013
року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі. Фактично шлюбні
відносини припинили в лютому 2013 року
(т.1 а.с. 5,124). Обоє є фізичними особами -
підприємцями, ОСОБА_4 з 01.08.2000 року, а
ОСОБА_3 з 27.09.2004 року (т.1 а.с.125, 199).

За час подружнього життя та за спільні
кошти, сторони придбали: в 2010 та 2011 р.р.
автомобілі "Volkswagen Transporter 2.5TD","Daewoo Lanos 1.5
ЗНГ", а в 2008 році - квартиру АДРЕСА_2, яка
в подальшому була виведена з житлового
фонду у нежитлове приміщення й
переобладнана під магазин та 18.03.2009
року видано ОСОБА_3 свідоцтво про право
власності на це нежиле приміщення
площею 48 кв.м (т.1 а.с.7,8; 218-219, 6).

Крім того, до укладення шлюбу ОСОБА_4
набув нежитлові приміщення по АДРЕСА_4.

Так, рішенням виконкому Роменської
міської ради від 20.06.2001 року №262
затверджено проект відведення
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_4 площею 269 кв.м для
розміщення літнього кафе по АДРЕСА_4 та
надано йому цю земельну ділянку площею
220 кв.м в довгострокову оренду терміном
на 25 років, а площею 49 кв.м. в тимчасове
користування на правах оренди на 5
років (а.с.126-128). На вказаній земельній
ділянці він побудував літнє кафе
загальною площею 42,2 кв.м, яке рішенням
виконкому Роменської міської ради від
31.10.2002 №407 прийняте в експлуатацію
(а.с.129). В 2003 році проведена його
реконструкція та 23.06.2003 року ОСОБА_4
видано свідоцтво про право власності
на нежитлову будівлю, кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», площею 283,7 кв.м, (а.с. 169-192,
130). В 2012 році розпочата реконструкція
цього кафе з двоповерховою добудовою,
яка є не завершеною (а.с.81-84).

Згідно з договором купівлі-продажу від
04.03.1998 року ОСОБА_4 на праві спільної
часткової власності належала 1/25
частина приміщення по бульвару АДРЕСА_5
(т.1 а.с.42,168).

3/500 частини цього приміщення ОСОБА_4
обміняв без грошової доплати на
підставі договору міни від 16.03.2006 року
на 3/100 частини в цьому ж приміщенні,
належні ПП Фірма «Тандем» (т.1 а.с.162, 163).

12.10.2006 року співвласники вказаного
приміщення провели його поділ в натурі,
в зв'язку з чим право спільної
часткової власності на нього було
припинено, а ОСОБА_4 виділено в приватну
власність приміщення від 3-1 по 3-6 площею
100 кв.м, 1-7 площею 16,4 кв.м, загальною
площею 116,4 кв.м, яке ним було
зареєстроване в ДКП «Роменське
міжміське БТІ» 31.01.2007 року (т.1 а.с.37-39).

На підставі договорів купівлі-продажу
квартир від 01.10.1999 р., 02.07.2001 р., 27.11.2001
р.,03.12.2002 р. ОСОБА_4 придбав квартири
АДРЕСА_3 (а.с.144-147). В 2000, 2002 та 2003 роках
рішеннями виконкому Роменської
міської ради ці квартири відповідно
були виведені з житлового фонду й
переведені в нежитлові приміщення та
надано ПП ОСОБА_4 дозвіл на
переобладнання їх під більярдний зал
(а.с.148-151).

Рішенням виконкому Роменської міської
ради від 24.01.2002 року №39 ПП Чердакову
надано у тимчасове користування на
правах оренди строком на 5 років
земельну ділянку із земель міської
ради для комерційних цілей, а саме: для
обслуговування більярдного залу
площею 87 кв.м по бульвару Шевченка,9
(а.с.158).

Рішенням виконкому Роменської міської
ради від 14.05.2005 року № 401 затверджено
Акт державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію
реконструйованого більярдного залу
ОСОБА_4, загальною площею 163,7 кв.м.

20.03.2006 року на підставі рішення
виконкому Роменської міської ради від
15.03.2006 року №81 ОСОБА_4 видано свідоцтво
про право власності на нежитлове
приміщення, більярдний зал, загальною
площею 163,7 кв.м на заміну
правовстановлюючих документів на
квартири №1-4 (а.с.25).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
нерухоме майно по АДРЕСА_3, набуте
ОСОБА_4, як фізичною особою, до шлюбу, є
його особистою приватною власністю.

Згідно з ч.1 ст.62 СК України якщо майно
дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Із роз'яснень викладених у п.23
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" №11 від 21
грудня 2007 року вбачається, що майно, яке
належало одному з подружжя, може бути
віднесено до спільної сумісної
власності укладеною при реєстрації
шлюбу угодою (шлюбним договором) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

Для застосування передбачених
зазначеною статтею правил збільшення
вартості майна повинно відбуватися
якраз внаслідок затрат подружжя,
незалежно від інших факторів, (зокрема,
тенденцій до загального подорожчання
чи здешевлення конкретного майна) і
наявним повинно бути істотне
збільшення вартості майна як об'єкта,
його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та
істотність такого збільшення підлягає
з'ясуванню шляхом порівняння станом на
час вирішення спору вартості об'єкта в
стані, що існував до поліпшення, та його
вартості після поліпшення; при цьому
сам по собі розмір грошових затрат
подружжя чи одного з них не є тим
фактором, який єдиний безумовно
свідчить про істотність збільшення
вартості майна як об'єкта.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що під час шлюбу в нежилих
приміщеннях по АДРЕСА_3 проведені
будівельно-ремонтні роботи, які
здійснені за рахунок спільних коштів
подружжя, а саме: доходів від
підприємницької діяльності, яку вони
обоє вели, та були їх спільною сумісною
власністю.

Згідно з висновком експерта № 64 від
21.11.2013 року ринкова вартість кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 283,7 кв.м на момент
проведення експертизи становить після
поліпшень 451800 грн., а до поліпшень - 272500
грн., вартість цієї будівлі внаслідок
проведеної перебудови збільшилася на
179300 грн. (т.1 а.с.106).

Вартість нежилого приміщення по
АДРЕСА_5 внаслідок проведеного
капітального ремонту збільшилася на
167700 грн., оскільки його ринкова
вартість після поліпшень становить 697500
грн., а до поліпшень - 529800 грн. (т.1 а.с.109).

Дійсна вартість приміщення по АДРЕСА_3,
що складала 1050700 грн. (т.1 а.с.110), згідно з
висновком додаткової експертизи №21
від 26.05.2014 року збільшилася внаслідок
проведеної перебудови квартир №1-4 в
більярдний зал на 533100 грн. та становить
1583800 грн. (т.1 а.с., т.2 а.с.69).

Відповідно внесок ОСОБА_3 у покращенні
зазначеного майна відповідно
становить 8385 грн. (167700 грн.:2), 8965 грн.( 179300
грн. :2) та 266550 грн. (533100 грн.:2).

За таких обставин та враховуючи, що за
час шлюбу ні технічні, ні якісні
характеристики спірних приміщень не
змінились, а внесок позивачки в
поліпшення стану та ринкової вартості
цього майна є незначним, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що збільшення його вартості
внаслідок проведених під час шлюбу
покращень, не є істотним, а тому
відсутні підстави для визнання їх
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Вірних висновків суд дійшов,
відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог в частині виділення в
особисту приватну власність ОСОБА_4
незавершеного будівництва
двоповерхової добудови по АДРЕСА_3 (т.1
а.с.81, 82-84), оскільки право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо),
відповідно до вимог ст.331 ЦК України,
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції, вірно встановивши
правовідносини, які склалися між
сторонами спору, відповідно до вимог
ст.ст. 60, 70, 74 СК України, ст.392 ЦК України
надав їм правову оцінку та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3

За таких обставин, оскаржуване рішення
в оскаржуваній частині є законним і
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 13 червня 2014
року, в частині відмови у задоволенні
зустрічних позовних вимог, залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -