Служба у справах дітей Солом"янської
Справа № 369/5596/14-ц
Провадження № 2/369/2554/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25.07.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у
справах дітей Солом'янської районної в
м. Києві державної адміністрації, про
надання дозволу на оформлення
проїзного документа і надання дозволу
на виїзд за межі України без дозволу
батька,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до відповідача ОСОБА_2, третя
особа Служба у справах дітей
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про надання
дозволу на оформлення проїзного
документа і надання дозволу на виїзд за
межі України без дозволу батька,
посилаючись на те, що 14 серпня 2010 року
Центральним відділом реєстрації
шлюбів між нею та ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб, актовий запис № 2054.

Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

12 лютого 2013 року рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
шлюб між ними було розірвано. За
письмовою домовленістю між ними після
розлучення дочка ОСОБА_3 залишається на
вихованні матері ОСОБА_1 ОСОБА_3 законно
набула право користування житловим
приміщенням, оскільки ОСОБА_2 за
власною згодою зареєстрував ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_2 однак в подальшому
ОСОБА_2 вигнав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із
вказаного житлового приміщення. На
даний час ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3
проживають у квартирі, що належить
ОСОБА_1 на праві спільної часткової
власності та знаходиться за адресою:
03037, АДРЕСА_1. Як зазначає ОСОБА_1, ОСОБА_2
намагався позбавити ОСОБА_3 права
проживання в будинку за адресою
реєстрації шляхом виселення її через
суд, однак в задоволенні його позовних
вимог йому було відмовлено у зв'язку з
відсутністю підстав.

На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
підтримують стосунки, ОСОБА_1
самостійно виховує дочку та піклується
про її здоров'я, відпочинок, фізичний,
духовний та моральний розвиток. ОСОБА_2
спілкується з донькою ОСОБА_3 виключно
у дні, встановлені рішенням Служби у
справах дітей Солом'янської районної в
м. Києві державної адміністрації, але
не двічі на тиждень, а один раз на
тиждень. ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 при
зустрічах не приділяє дочці ОСОБА_3
уваги, займається власними справами, не
може забезпечити нормальне харчування.

Протягом 2014 року ОСОБА_1
неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з
проханням надати згоду на виїзд
малолітньої ОСОБА_3 за кордон, в Грузію,
до друзів ОСОБА_1, які давно запрошують
її з дитиною у гості. Однак, на всі
звернення ОСОБА_2 відповідав відмовою,
і єдиною умовою для надання дозволу
вказував зняття дитини з реєстрації у
будинку за адресою: АДРЕСА_2

Останнього разу ОСОБА_1
звернулася до ОСОБА_2 з листом від 22
травня 2014 року з проханням надати
дозвіл на виїзд ОСОБА_3 у періоди з 15
липня 2014 року по 01 вересня 2014 року або в
період з 15 вересня 2014 року по 01
листопада 2014 року до Грузії. На
підтвердження реальності намірів
поїхати в Грузію ОСОБА_1 надала
письмове запрошення від її подруги в
Грузії.

ОСОБА_1 також звернулася до Служби
у справах дітей Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації з
листом про проведення роз'яснювальної
бесіди з ОСОБА_2 стосовно надання
дозволу на виїзд ОСОБА_3 за кордон. У
відповіді Служби у справах дітей
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації зазначалося,
що ОСОБА_2 відмовився з'явитися та
надати свої пояснення, та що вказане
питання вирішується виключно судом.
Так, ОСОБА_2 в результаті не надав
дозволу ОСОБА_1 та малолітній дочці
ОСОБА_3 на виїзд до Грузії.

ОСОБА_1 зазначає, що у зв'язку з
ситуацією, яка наразі склалася в
Україні, вона не має можливості
забезпечити дитині відпочинок на морі
в Автономній Республіці Крим, і тому у
зв'язку з необхідністю оздоровлення
ОСОБА_3 виїзд за кордон залишається
єдиним способом забезпечити її
належний відпочинок, фізичний та
інтелектуальний розвиток,
оздоровлення. На думку ОСОБА_1, виїзд
дочки ОСОБА_3 за кордон відповідає її
інтересам та бажанням, за своєю метою
сприяє загальному розвитку та
оздоровленню дитини, і ОСОБА_2
необґрунтовано та безпідставно
відмовляється від нотаріального
посвідчення оформлення проїзних
документів, що порушує права та
інтереси дочки ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, позивач
ОСОБА_1 просила надати дозвіл на
виготовлення проїзного документа
дитини або паспорта для виїзду за
кордон, та надати дозвіл на виїзд за
межі України без згоди та супроводу
батька для малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у періоди з 15 липня 2014 року
по 01 вересня 2014 року, та з 15 вересня 2014
року по 01 листопада 2014 року, та стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати.

В подальшому представник
позивача ОСОБА_1 надав суду клопотання
про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивачки ОСОБА_1 понесені
витрати на правову допомогу у розмірі 3
000 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник позов
підтримали та просили його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав та
заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи Служби
у справах дітей Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації в
судове засідання не з'явився, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, до суду
надійшла заява про розгляд справи у
відсутності представника третьої
особи, представник третьої особи
поданий позов ОСОБА_1 підтримав та
просив при винесенні рішення
враховувати інтереси малолітньої
ОСОБА_3.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 14 серпня
2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі, і рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12 лютого 2013 року шлюб між ними було
розірвано. Від цього шлюбу подружжя має
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1

Відповідно до довідки (Ф-3) з місця
проживання сім'ї та прописки, виданої
виконавчим комітетом Музичанської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 12 вересня
2013 року за № 562 ОСОБА_2, в будинку
АДРЕСА_2 зареєстровано троє осіб -
ОСОБА_2, відповідач у справі, ОСОБА_5,
мати відповідача, та ОСОБА_3, 2011 року
народження, малолітня дочка
відповідача ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що 01
лютого 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали
договір між батьками про сплату
аліментів на дитину, відповідно до умов
якого у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 має
нерегулярні, мінливі доходи, то буле
сплачувати на утримання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 8 000 (вісім
тисяч) гривень до досягнення дитиною
повноліття. У Договорі обумовлено, що
аліменти ОСОБА_2 буде сплачувати
аліменти не пізніше шостого числа
кожного місяця на картковий рахунок,
відкритий ОСОБА_1 в будь-якій
банківській установі.

Відповідно до п. 2 Договору ОСОБА_2
зобов'язався брати участь у вихованні
доньки, а відповідно до п. 4 ОСОБА_1
зобов'язалася отримувати аліменти та
використовувати їх за цільовим
призначенням для забезпечення дочки
ОСОБА_3 їжею, можливістю навчатися,
гідними умовами життя.

Відповідно до п. 8 Договору в разі
несвоєчасного виконання умов Договору
з виникненням заборгованості по
аліментах з вини ОСОБА_2, він
зобов'язався сплатити ОСОБА_1 пеню в
розмірі 1% від суми прострочених
аліментів за кожен день прострочення.

20 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області із заявою про
неправомірні дії з боку ОСОБА_2, в якій
вона зазначала що ОСОБА_2 не виплачує
аліменти на утримання дитини та
перешкоджає проживанню її та дитини за
зареєстрованим місцем проживання
малолітньої ОСОБА_3. Опитати з даного
приводу ОСОБА_2 не видалося можливим у
зв'язку з його відсутністю за
зареєстрованим місцем проживання,
перевірку за даною заявою закінчено і
рекомендовано для відшкодування
збитку звернутися у судовому порядку. 01
листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
голови Києво-Святошинської районної
державної адміністрації із заявою про
захист житлових прав малолітньої
ОСОБА_3. 03 червня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до начальника
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області із заявою про
проведення бесіди із ОСОБА_2 щодо
неправомірних дій та порушення прав
малолітньої ОСОБА_3, та допомогти із
вселенням до будинку, де зареєстрована
ОСОБА_3.

12 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
начальника Служби у справах дітей
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації із заявою, в
якій зазначала, що ОСОБА_2 неналежним
чином виконує батьківські обов'язки
щодо зустрічей з дитиною та її
виховання. 23 травня 2014 року ОСОБА_1
знову звернулася до начальника Служби
у справах дітей Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації із
заявою, у якій просила провести бесіду
з ОСОБА_2 щодо надання ним дозволу на
виїзд дочки ОСОБА_3 за межі України.

З відповіді начальника Служби у
справах дітей Солом'янської районної в
м. Києві державної адміністрації
вбачається, що ОСОБА_2 відмовляється
від надання пояснень та не з'являється
на співбесіду за викликом
представників служби.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що 22 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до ОСОБА_2 із письмовим
проханням надати нотаріальний дозвіл
на виїзд дочки ОСОБА_3 в супроводі
матері з України до Грузії для
відпочинку та оздоровлення строком на
45 днів, з 15 липня 2014 року по 01 вересня 2014
року та/або з 15 вересня 2014 року по 01
листопада 2014 року. У надісланому листі
ОСОБА_1 вказувала, що витрати щодо
організації відпочинку забезпечує
сама ОСОБА_1 та сторона, яка їх запрошує.
У судовому засіданні на запитання суду
ОСОБА_1 зазначала, що витрати з
організації виїзду та відпочинку в
Грузії повністю бере на себе сторона,
яка їх запрошує, оскільки дохід ОСОБА_1
становить приблизно 1 300 грн., з чого суд
дійшов висновку, що ОСОБА_1 особисто не
здатна забезпечити виїзд дитини за
кордон, та відсутні докази належного
матеріального забезпечення ОСОБА_3 з
боку сторони, що запрошує. Тому у
зв'язку з відсутністю належних та
достатніх доказів у матеріалах справи
суд не вбачає, що надання дозволу на
виготовлення проїзного документа
дитини та надання дозволу на виїзд за
кордон без згоди та супроводу батька
відповідає інтересам малолітньої
ОСОБА_3.

Відповідно до вимог п. 2 «Правил
перетинання державного кордону
громадянами України» таке перетинання
здійснюється в пунктах пропуску через
державний кордон та пунктах контролю,
якщо інше не передбачено законом, за
одним з таких документів, що дають
право на виїзд з України та в'їзд в
Україну: паспорт громадянина України
для виїзду за кордон; дипломатичний
паспорт; службовий паспорт; проїзний
документ дитини; посвідчення особи
моряка; посвідчення члена екіпажу.
Виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, здійснюється за
згодою обох батьків (усиновлювачів) та
в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Відповідно до вимог п. 17 «Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення»
відомості про дітей, які їдуть за
кордон разом з батьками (законними
представниками), вписуються в паспорти
батьків чи одного з батьків (законних
представників) на підставі заяви
громадянина, у чий паспорт вписуються
діти.

Судом не можливо встановити, з яких
причин виникла необхідність у
виготовленні окремого проїзного
документа дитини, та чи зверталася
ОСОБА_1 із вказаною заявою до
уповноважених органів до моменту
звернення до суду, і чи вчиняла вона
заходи для врегулювання питання
внесення відомостей про дитину до
свого паспорта у позасудовому порядку.

Відповідно до вимог п. 18 «Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення»
оформлення паспорта / проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у
розірваному шлюбі, тому перш ніж
звернутися до суду ОСОБА_1 мала
звернутися до Державної міграційної
служби із заявою про оформлення
проїзного документа дитини чи внесення
відомостей про дитину у свій паспорт
для виїзду за кордон.

В матеріалах справи наявний
адресований ОСОБА_1 лист громадянки
Грузії ОСОБА_6 про те, що вона запрошує
ОСОБА_1 та її дочку ОСОБА_3 на відпочинок
до Грузії, зобов'язується забезпечити
їх житлом та бере на себе всі затрати,
пов'язані з відпочинком та необхідним
медичним обслуговуванням, однак
відсутні докази про умови життя,
матеріальне становище та можливість
забезпечення належних умов для
тривалого проживання дитини в періоди
з 15 липня 2014 року по 01 вересня 2014 року
або з 15 вересня 2014 року по 01 листопада
2014 року під час перебування дитини у
Грузії. Також у вказаному листі,
адресованому ОСОБА_1, ОСОБА_6 просила
надати ОСОБА_1 та її дочці ОСОБА_3 дозвіл
на виїзд до Грузії, хоча відповідно до
чинного законодавства України такий
дозвіл уповноважені надавати органи
державної міграційної служби або суд.
Враховуючи викладене, суду
незрозуміло, кому насправді
адресований вказаний лист, оскільки
недоцільно звертатися до ОСОБА_1 із
запрошенням та проханням надати дозвіл
на виїзд самої ОСОБА_1 та її малолітньої
дочки за кордон. Також суд не має
можливості встановити, чи справді
вказаний лист було написано
громадянкою Грузії ОСОБА_6 оскільки не
можливо встановити його походження та
спосіб відправки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про
права дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.
З матеріалів справи суду не зрозуміло,
що право на виїзд за кордон без
супроводу батька позивачка ОСОБА_1
бажала отримати в інтересах дитини
ОСОБА_3, оскільки відсутні докази, які б
підтверджували наявність належних
умов для життя та відпочинку дитини,
відсутні докази матеріальної
спроможності забезпечити ОСОБА_3
необхідні речі та умови, сплатити
переліт та проживання в Грузії,
відсутні докази, що виїзд за кордон в
Грузію необхідний для дитини,
сприятиме її відпочинку та
оздоровленню. Оскільки ОСОБА_3 є
малолітньою і не може висловити свою
думку та відстояти свої інтереси, суд
вирішує питання про надання дозволу на
виїзд за кордон на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка досягла 16 років, має
право на вільний самостійний виїзд за
межі України. Фізична особа, яка не
досягла 16 років, має право на виїзд за
межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього виїзду за
кордон. За відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду. Як вбачається із вказаної норми,
обов'язкове виготовлення проїзного
документа необхідне у разі
самостійного виїзду дитини за кордон, а
ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б
підтверджували доцільність видачі
проїзного документа відносно
малолітньої дитини.

Відповідно до вимог п. 4 «Правил
перетинання державного кордону
громадянами України» виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного
віку, в супроводі одного з батьків або
інших осіб, уповноважених одним з
батьків за нотаріально посвідченою
згодою, здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску. Виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків можливий у раз пред'явлення
оригіналу або нотаріально засвідченої
копії рішення суду про надання дозволу
на виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.
Відповідно до інформаційної довідки
Державної міграційної служби України
заявнику для оформлення проїзного
документа дитини необхідно звернутися
до відділу Державної міграційної
служби України із відповідною заявою
та пакетом документів, серед яких,
зокрема, нотаріально засвідчене
клопотання батьків (або законних
представників батьків чи дітей) у разі
потреби самостійного виїзду таких осіб
за кордон, а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі між собою, - того з
них, з ким проживає дитина. За наявності
заперечень одного з батьків документ
може бути оформлено на підставі
рішення суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову у позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про надання
дозволу на оформлення проїзного
документа і надання дозволу на виїзд за
межі України без дозволу батька з
підстав недоведеності заявлених вимог.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних із розглядом
справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК
України витрати на правову допомогу
належать до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи. Відповідно
до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.

Оскільки судом відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Служба у справах дітей
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про надання
дозволу на оформлення проїзного
документа і надання дозволу на виїзд за
межі України без дозволу батька, а тому
вимоги позивача про стягнення з
відповідача витрат на надання правової
допомоги не підлягають задоволенню, що
відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись п.п. 2-4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, п.п. 17, 18 Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства», ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст. 313 ЦК України, ст.ст. 79, 84, 88,
213, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про надання
дозволу на оформлення проїзного
документа і надання дозволу на виїзд за
межі України без дозволу батька,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення сулу або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.