АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого -
Левенця Б.Б.

суддів - Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
судді Голосіївського районного суду
міста Києва від 27 серпня 2014 року по
справі за скаргою ОСОБА_3 на дії
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві Сатиренко Ірини
Олександрівни, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із скаргою, в якій посилаючись на
збільшення вартості майна у зв'язку із
зростанням курсу долара США по
відношенню до гривні, просив визнати
дії старшого державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Сатиренко
І.О. по виконанню виконавчого листа
№2-1045/11, виданого 04 квітня 2011 року
Голосіївським районним судом міста
Києва неправомірними та такими, що
порушують інтереси боржника, а також
зобов'язати державного виконавця
призначити повторну оцінку майна
боржника, а саме 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, 45. (а.с.1-2)

Ухвалою судді Голосіївського
районного суду міста Києва від 27 серпня
2014 року заборонено державному
виконавцю ВДВС Голосіївського РУЮ в
місті Києві вчиняти будь-які дії,
направлені на складання акту про
проведені електронні торги з
реалізації 1/3 частини квартири АДРЕСА_1,
що належить на праві власності ОСОБА_3
до розгляду судом скарги на дії
державного виконавця. (а.с.7-8)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, незаконність
ухвали, просила її скасувати та
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні заяви. На обґрунтування
скарги зазначила, що оскаржуваною
ухвалою порушуються її права щодо
отримання акту про проведені
електронні торги з реалізації 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, 45. (а.с.10-13)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, незаконність
ухвали, просив її скасувати та
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні заяви. На обґрунтування
скарги зазначив, що є стягувачем у
виконавчому провадженні та
оскаржуваною ухвалою порушуються його
права щодо отримання коштів від
реалізації майна боржника. (а.с.23-26)

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_5, представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_6, державний виконавець Сатиренко
І.О. підтримали подані скарги і просили
їх задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі
до суду не прибули, ОСОБА_3 був
сповіщений шляхом вручення повістки
його представнику ОСОБА_7 23 вересня 2014
року про що у справі є докази. Разом із
повідомленнями про розгляд справи
апеляційним судом, були направлені
копії поданих апеляційних скарг та
встановлено строк подачі заперечень.
(а.с. 39-40, 42, 46 - 49)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши копії наданих матеріалів
справи, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Заявник звернувся із скаргою на дії
державного виконавця щодо виконання
рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 13 грудня 2010 року про
стягнення з нього на користь ОСОБА_2 642
239 грн. в частині оцінки майна боржника.
(а.с.1-2)

Доповнивши скаргу, зазначив, що 26
серпня 2014 року державним виконавцем
проведено торги з реалізації 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, тому на забезпечення
розгляду скарги просив заборонити
державному виконавцю вчиняти будь-які
дії направлені на складання акту про
проведені електронні торги.(а.с. 5-6)

Як видно із ухвали судді
Голосіївського районного суду міста
Києва від 27 серпня 2014 року, розглядаючи
скаргу ОСОБА_3 на дії державного
виконавця, суддя виходив з того, що
боржником оскаржуються дії державного
виконавця в частині визначення
вартості арештованого майна, тому з
метою недопущення порушення прав
боржника в ході виконавчого
провадження дійшов висновку про
необхідність зупинення реалізації
арештованого майна та постановив
ухвалу, якою заборонив державному
виконавцю ВДВС Голосіївського РУЮ в
місті Києві вчиняти будь-які дії,
направлені на складання акту про
проведені електронні торги з
реалізації 1/3 частини квартири АДРЕСА_1
до розгляду судом скарги на дії
державного виконавця.(а.с.7)

Однак повністю погодитись з такими
висновками суду першої інстанції не
можна, враховуючи наступне.

У статті 37 Закону України "Про
виконавче провадження", на яку послався
суд першої інстанції зазначено, що
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі,
зокрема, зупинення судом стягнення на
підставі виконавчого документа (пункт
4); зупинення виконання відповідного
рішення або виконавчого провадження
посадовою особою, якій законом надано
таке право (пункт 6); зупинення судом
реалізації арештованого майна (пункт 7).

За змістом положень п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі зупинення судом реалізації
арештованого майна, виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню державним виконавцем. При
цьому суд не може зупинити виконавче
провадження так як це виключне
повноваження державного виконавця.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 15 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», при
розгляді скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби суд не вправі вжити
заходів забезпечення скарги
(аналогічно забезпеченню позову)
шляхом зупинення виконавчого
провадження, зупинення дії
оскаржуваного рішення тощо, оскільки
зазначене не є повноваженнями суду, а є
виключним повноваженням державного
виконавця, яке може бути оскаржено до
суду.

Оскільки оскаржуваною ухвалою від 27
серпня 2014 року суддя районного суду
заборонив державному виконавцю ВДВС
Голосіївського РУЮ в місті Києві
вчиняти будь-які дії, направлені на
складання акту про проведені
електронні торги, а не вирішив питання
зупинення реалізації арештованого
майна, тому оскаржувана ухвала не може
бути визнана законною і обґрунтованою,
на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню з направленням
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Інші доводи апелянтів, у т.ч. щодо
порушення їх прав: ОСОБА_2, як стягувача,
а ОСОБА_1 як набувача проданого з торгів
майна, мають бути предметом оцінки суду
під час розгляду скарги ОСОБА_3, цих
висновків апеляційного суду не
спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Голосіївського районного
суду міста Києва від 27 серпня 2014 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б. Левенець

Л.Д. Махлай

В.А.Кравець

Справа № 22-ц/796/12285/2014

Головуючий у першій інстанції -
ХоменкоО.Л.

Доповідач Левенець Б.Б.