Провадження № 2/742/1456/14
унікальний № 742/4278/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області

в складі: головуючого - судді :
Зарічної Л.А.,

при секретарі:
Гапоненко Л.М.,

представника позивача
: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Прилуках цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною
заявою, в якій вказує , що у травні 2014
року надав у борг ОСОБА_3 грошові кошти
в сумі 40000 грн., які останній
зобов'язався повернути на першу вимогу.
Неодноразові звернення до відповідача
з вимогою повернути отримані кошти
позитивного результату не дали, що і
стало причиною звернення позивача до
суду із відповідним позовом .

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити, зважаючи на невиконання
умов договору, а відповідач їх визнав.

Вислухавши пояснення,
дослідивши наявні у справі докази суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних
чи юридичних осіб, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

За договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму у строк та в
порядку, що встановлені договором, що
передбачено вимогами ст.ст.1046,1049 ЦК
України. Згідно вимог Цивільного
законодавства України розписка
позичальника є борговим документом, що
підтверджує укладання договору позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК
України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_3 взяв у позику у
ОСОБА_2 гроші в сумі 40000грн., які
зобов"язувався повернути, що
підтверджується розпискою ОСОБА_3,
написаної ним власноручно 30 травня 2014
року (а.с.6).

Направлена ОСОБА_2 вимога
ОСОБА_3 08 серпня 2014 року про повернення
грошей отримана відповідачем 13 серпня
2014 року, однак залишена без реагування ,
кошти не повернуті і до моменту
розгляду справи у суді, а тому позивач
має законне право на стягнення всієї
суми позики у зв'язку з простроченням
виконання грошового зобов'язання, в
судовому порядку.

Вирішуючи питання про
задоволення позовних вимог суд вважає
за необхідне також вирішити питання по
судових витратах , відповідно до вимог
ст.88 ЦПК України та стягнути їх з
відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 610,625,1046-1050 ЦК України, ст.ст. 88,
213-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
40000 грн. боргу за договором позики та 400
грн. в рахунок повернення судових
витрат по сплаті судового збору, а
всього 40400 грн.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі впродовж 10 днів з дня
його проголошення апеляційної скарги
апеляційному суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд.

Суддя