АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8000/2014
Головуючий в 1-й інстанції - Москаленко
Доповідач-Чобіток А.О.
Рішення

Іменем
України

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2014
року в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада-7» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада-7» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,заборону
вчинення певних дій та відшкодування
моральної шкоди,-

в с т а н о
в и л а:

В грудні 2013 року ТОВ «Рада-7»пред»явило
позов до відповідача,який проживає в
АДРЕСА_1, щознаходиться на
обслуговуванні позивача як
експлуатуючої організації, про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, які були
ним отримані в період з липня 2007 року по
жовтень 2013 року у розмірі 14 393 грн.96
коп.,інфляційні втрати у розмірі 2 119
грн.86 коп. та 3 % річних -1078 грн.40 коп..

Відповідач пред»явив зустрічний позов
про визнання протиправними дій
позивача щодо нарахування йому
заборгованості за житлово-комунальні
послуги у розмірі 17582 грн.50 коп., просив
стягнути з ТОВ «Рада-7» 19 225 грн.58 коп. як
безпідставно отриманих від нього,
заборонити товариству вчиняти дії по
відключенню його квартири від
інженерних мереж водо-тепло постачання
та здійснювати нарахування на його
ім.»я коштів за житлово-комунальні
послуги,оскільки між ним та
товариством відсутні будь-які
договірні відносини, позивач не є
балансоутримувачем вказаного будинку.
Крім того просив стягнути на його
користь моральну шкоду у розмірі 17 582
грн.50 коп..

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року позов ТОВ
«Рада-7» задоволено і стягнуто з
відповідача на користь товариства 14 393
грн.96 коп. заборгованості за
житлово-комунальні послуги.,інфляційні
втрати у розмірі 2 119 грн.86 коп. та 3%
річних -1078 грн.40 коп.,а також судовий
збір 229 грн.40 коп..

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просить скасувати його та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову ТОВ
«Рада-7» відмовити та задовольнити його
зустрічний позов в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з»явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
обставини справи, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з відповідача на користь ТОВ
«Рада-7» заборгованість за витрати по
утриманню будинку та прибудинкової
території та комунальні послуги у
розмір 14 393 грн.96 коп., яка утворилася за
період з липня 2007 року по жовтень 2013
року, інфляційні втрати у розмірі 2 119
грн.86 коп. та 3 % річних -1078 грн.69 коп.,суд
першої інстанції виходив з того,що
вказані житлово-комунальні послуги
були надані позивачем відповідачу
внаслідок обслуговування будинку
АДРЕСА_1, де проживає відповідач, а тому
останній повинен оплатити фактично
спожиті послуги відповідно до п.5 ч.3
ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги».

Проте колегія суддів в повній
мірі з таким висновком суду першої
інстанції в частині розміру
заборгованості відповідача перед
позивачем не може погодитися,оскільки
він не відповідає обставинам справи та
не ґрунтується на вимогах закону.

Встановлено, що відповідач
проживає у власній квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва
об»єкта від 11.07.2008 року - будинку
АДРЕСА_1 експлуатуючою організацією
цього будинку є Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рада-7».

Розпорядженням виконавчого
органу Київської міської ради від 15
грудня 2011 року №2380 зареєстрованого в
Головному управлінні юстиції у місті
Києві від 17 лютого 2012 року № 9926 «Про
встановлення тарифів та структури
тарифів на послуги з утримання
будинків та прибудинкової території» ,
було встановлено тариф та структуру
тарифу на послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкової території
для ТОВ «Рада 7» по зазначеному будинку
в розмірі 4 грн.47 коп. за 1 кв. м.

З наданих позивачем розрахунків
щодо заборгованості відповідача за
надані послуги вбачається,що за період
з липня 2007 року по жовтень 2013 року
відповідачу для сплати щомісячно було
нараховано оплату експлуатаційних
витрат,витрат на опалення та витрат за
додатковою угодою.

Порівнявши надані відповідачем
квитанції за вказаний період щодо
оплати ним послуг лише за опалення з
розрахунком за вказану послугу
позивача,колегія суддів вважає, що
заборгованість за цю спожиту
відповідачем послугу відсутня, а тому
суд першої інстанції безпідставно
включив вказані платежі до загальної
заборгованості.

При цьому колегія суддів звертає
увагу на відсутність заперечень з
цього питання у позивача.

Крім того, відповідно до типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, який був
затверджений постановою КМ України від
20.05.2009 року № 529,передбачено проведення
оплати послуг з утримання будинків
відповідно до встановленого рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг, копія якого
додається до цього договору та не
передбачено оплату інших додаткових
послуг.

В зв»язку з викладеним колегія
суддів виключає з розміру
заборгованості вартість додаткових
послуг щомісяця в розмірі 44 грн.25 коп. з
жовтня 2010 року по березень 2012 року,які
встановлені позивачем на свій розсуд.

За таких обставин, колегія суддів
вважає,що заборгованість відповідача
складається з неоплачених ним платежів
за експлуатаційні витрати в межах
строку позовної давності.

Відповідно до ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається,
що в запереченнях проти позову ТОВ
«Рада-7» (а.с.26-29) відповідач просив суд
першої інстанції розглянути справу з
урахуванням правил позовної давності.

Проте, суд першої інстанції на
зазначене не звернув увагу і стягнув з
відповідача вказану заборгованість за
період з липня 2007 року по жовтень 2013
року,незважаючи на те, що позов ТОВ
«Рада-7» пред»явлено в грудні 2013 року.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
застосування позовної давності при
вирішенні даного спору і наявності у
позивача права на стягнення
заборгованості з відповідача за період
з жовтня 2010 року по жовтень 2013 року.

При визначенні розміру
заборгованості за встановлених в
справі обставин ,колегія суддів вважає,
що відповідачем безпідставно не
оплачувалися послуги стосовно
утримання будинку та прибудинкової
території, які визначені позивачем як
експлуатаційні витрати, а тому за
період з жовтня 2010 року по жовтень 2013
року з відповідача належить стягнути
9480 грн.36 коп., а також з урахуванням
вимог ст.625 ЦК України з простроченої
суми з відповідача належить стягнути
три відсотки річних у розмірі 324 грн.05
коп. та інфляційні втрати у розмірі 464
грн.20 коп..

В зв»язку з зазначеним колегія
суддів вважає такими,що не
заслуговують на увагу посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
відсутність підстав у позивача
нараховувати та стягувати з нього
оплату за комунальні послуги,
утримання будинку та прибудинкової
території,оскільки між ним та
позивачем відсутні договірні
відносини та відсутні докази того, що
позивач є балансоутримувачем будинку
АДРЕСА_1.

Статтею 13 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено,що залежно від
функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо);2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо);3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо);4) послуги
з ремонту приміщень, будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо.

Пунктом 1 частини першої статті 20
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»
передбачено право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а цьому
праву прямо відповідає визначений
пунктом 5 частиною третьою цієї же
статті обов»язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у
строки,встановлені договором або
законом.

Таким чином зазначені норми
закону покладають на споживачів
зобов»язання житлово-комунальні
послуги,якщо вони фактично
користувалися ними.

Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Надані позивачем договори
укладені з іншими обслуговуючими
підприємствами та організаціями
свідчать про проведення позивачем
комплексу робіт по утриманню будинку
АДРЕСА_1 та прибудинкової території за
період з жовтня 2010 року по жовтень 2013
року.

Доказів на спростування
встановлених обставин відповідачем не
надано.

В зв»язку з цим колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно відмови в
задоволенні зустрічних вимог щодо
визнання протиправними дій ТОВ
«Раада-7» по нарахуванню на ім»я
відповідача боргу за
житлово-комунальні послуги, стягнення
з ТОВ «Рада-7» сплачених ним частково
платежів за комунальні послуги,
заборони вчиняти дії по відключенню
квартири відповідача від інженерних
мереж
водо-тепло-постачання,відшкодування
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову не дослідив надані
ним докази на підтвердження цих вимог
є голослівними, оскільки не доведені
відповідачем в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

На підставі викладеного колегія
суддів вважає за необхідне змінити
рішення суду першої інстанції та
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість за комунальні
послуги у розмірі 9480 грн.36 коп., три
відсотки річних у розмірі 324 грн.05
коп.,інфляційні втрати у розмірі 464
грн.20 коп. та судовий збір у розмірі 243
грн.60 коп..

В решті рішення залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.304,307.309,308,313,314,316,319
ЦПК України,колегія суддів,-

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 29 квітня 2014 року змінити та
стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада-7»
заборгованість за комунальні послуги в
розмірі 9480 грн.36 коп., три відсотки
річних у розмірі 324 грн.05
коп.,інфляційні втрати у розмірі 464
грн.20 коп. та судовий збір у розмірі 243
грн. 60 коп..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -