Справа № 2-228/11
Провадження №2-др/761/21/14
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
08 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Головного управління юстиції у
м. Києві, третя особа Генеральна
прокуратура України про визнання
недійсним довіреності та договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на квартиру, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
та об'єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головного управління
юстиції у м. Києві, третя особа:
Генеральна прокуратура України про
визнання незаконними дій та
бездіяльності, стягнення компенсації
завданої моральної шкоди,
2 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з заявою про ухвалення додаткового
рішення у справі № 2-228/11. Заяву
обґрунтовує тим, що при ухваленні судом
рішення 19.12.2013 року не було вирішено
питання розподілу судових витрат по
справі. Зазначив, що за розгляд його
позову було сплачено по квитанціях 17
грн. судового збору та 7,50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
позову. Також за його кошт надсилались
поштою копії ухвал суду про арешт майна
та виклики відповідачів та третіх осіб
до суду, а всього на суму 81,4 грн., за
розгляд апеляційної скарги на ухвалу
від 08.04.2011 року про зупинення
провадження у справі ним було сплачено
по квитанції судового збору 37,00 грн. та
2,00 грн. банківських послуг; за розгляд
апеляційної скарги на ухвалу про
скасування арешту було сплачено
судового збору 37,00 грн. та 2,00 грн.
банківських послуг; за проведення
судово-психіатричної експертизи ним
було сплачено 3180 грн.; за розгляд
апеляційної скарги на рішення суду від
19.12.2013р. було сплачено судовий збір 1720,00
грн., 57,35 грн., 114,00 грн., 57,35 грн. та
банківські послуги в розмірі 43,41 грн.
Просив ухвали по справі додаткове
рішення, яким судові витрати
пропорційно до
задоволених/незадоволених вимог
позовів - покласти на відповідачів.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_6 заяву
підтримали та просили її задовольнити
в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Головне управління юстиції в м. Києві
та третя особа Генеральна прокуратура
України в судове засідання не
з'явились, про розгляд справи
повідомлялись належним чином, а тому
суд у відповідності до вимог ч.2 ст. 220
ЦПК України вважає за можливе провести
розгляд заяви у їх відсутності.
оскільки їх неявка не є перешкодою до
розгляду заяви.

Суд вислухавши пояснення заявника та
його представника, перевіривши
матеріали справи, прийшов до такого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат,
пов'язаних з розглядом справи,
належить: витрати на правову
допомогу,витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду, витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз тощо.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19.12.2013 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа Генеральна
прокуратура України про визнання
недійсним довіреності та договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на квартиру, стягнення
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково, а саме визнано дії
та бездіяльність державного нотаріуса
Четвертої Київської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5
незаконними; визнано недійсною
довіреність, посвідчену Четвертою
Київською державною нотаріальною
конторою 8 листопада 2007 за реєстровим №
2-9484, на право управління та
розпорядження майном ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
моменту її видачі; визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідчений Четвертою
Київською державною нотаріальною
конторою 22 листопада 2007 року за
реєстровим № 2-9884, укладеного між
ОСОБА_3, що діяла від імені ОСОБА_2 на
підставі довіреності та ОСОБА_4, з
моменту його укладення; повернуто стан
речей у первісний - визнати право
власності на нерухоме майно, квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Яківною.

Дане рішення було оскаржено в
апеляційному порядку представником
позивача ОСОБА_1 та відповідачкою
ОСОБА_3

Рішенням колегії суддів судової палати
з цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва від 17.04.2014р. апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_3 задоволено
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 19.12.2013р. в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2,
правонаступником якої є ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головного
управління юстиції у м. Києві. третя
особа Генеральна прокуратура України
про стягнення моральної шкоди
скасовано, провадження в цій частині
позовних вимог закрито.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 19.12.2013р. в частині
визнання дій та бездіяльності
державного нотаріуса Четвертої
Київської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5 незаконним - скасовано
та в цій частині ухвалено нове рішення
про відмову в позові в цій частині. В
решті рішення залишено без змін.

Разом з тим, при постановленні рішення
суду 19.12.2013 року судом не в повному
обсязі було вирішено питання судових
витрат у справі понесених сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що в
зв'язку з розглядом даної справи ОСОБА_1
було понесено судові витрати, а саме: за
подання позову ОСОБА_1 17,00 грн. та 7.50 грн.
за інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу; сплачено 81,40 грн. за
направлення копій ухвал суду про
накладення арешту на майно та виклик
відповідачів до суду; оплачено
проведення судово-психіатричної
експертизи в розмірі 3180,74 грн., всього
ним понесено витрат на суму 3286,64 грн.

Враховуючи те, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головного управління
юстиції у м. Києві, третя особа:
Генеральна прокуратура України про
визнання незаконними дій та
бездіяльності, стягнення компенсації
завданої моральної шкоди було
відмовлено, а тому понесені ним витрати
в частині сплати судового збору та
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового розгляду не
підлягають відшкодуванню.

Відповідно до cт. cт. 79, 88 ЦПК України на
користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення з
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5
порівно сума судових витрат понесених
за проведення експертизи та витрат
понесених з відправлення ухвал суду та
судових викликів відповідачам в
розмірі 3262.14 грн. Тобто з кожного
відповідача на користь ОСОБА_1 слід
стягнути 1087.38 грн. =(3262,14 грн. / 3).

Щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат
понесених ним при подачі апеляційних
скарг на ухвали та рішення суду, то такі
мають бути вирішені апеляційною
інстанцією відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК
України.

Отже, з урахуванням всіх зазначених
вище обставин суд приходить до
висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до
задоволення частково.

Керуючись ст.ст.220 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
1087,38 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
1087,38 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
1087,38 грн. понесених судових витрат

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення.

СУДДЯ: