У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Нафтопроммаш» (далі - ПАТ
«Нафтопроммаш»), ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - арбітражний керуючий
Пересадько Роман Іванович, про
відшкодування витрат на облаштування
приміщень, відшкодування пошкодженої
та знищеної речі та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 17 вересня 2013 року, рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 17 вересня 2013 року
та ухвали апеляційного суду Сумської
області від 4 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що 26 липня 2005 року між ним як
фізичною особою-підприємцем та
ВАТ «Нафтопроммаш» укладено договори
оренди нежитлових приміщень по
АДРЕСА_1, термін дії яких продовжувався
на один рік, останній договір був
пролонгований до 1 липня 2010 року. У
орендованих приміщеннях позивач з
дозволу ВАТ «Нафтопроммаш» провів
реконструкцію, зробив ремонт,
облаштував металевий ґанок на два
входи - виходи з плиточним покриттям з
підвищеною зносостійкістю, маючи намір
у подальшому викупити дані приміщення.
Після закінчення строку дії договору
оренди ВАТ
«Нафтопроммаш» 3 серпня 2010 року продав
ОСОБА_5 нежитлові приміщення, які
орендував позивач, з усіма проведеними
позивачем поліпшеннями. Вважаючи
зазначені поліпшення зробленими за
згодою наймодавця, позивач, уточнивши
свої позовні вимоги, просив стягнути на
його користь в солідарному порядку з
відповідачів витрати на облаштування
спірних приміщень у розмірі 79 262 грн
(витрати на капітальні ремонтні роботи)
та 52 108 грн (витрати на поліпшення, що не
є капітальними ремонтними роботами),
стягнути з публічного акціонерного
товариства «Нафтопроммаш» та ОСОБА_5
моральну шкоду у розмірі 7 000 грн,
стягнути зі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральну
шкоду у розмірі 7 000 грн.

Ухвалою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від
17 вересня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 4 грудня 2013 року,
провадження у справі в частині вимог
ОСОБА_4 до ПАТ «Нафтопроммаш» закрито
та роз'яснено позивачеві, що розгляд
справи в цій частині віднесено до
юрисдикції господарського суду
Сумської області.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від
17 вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 4 грудня 2013 року, у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд закриває провадження у справі, якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, встановивши, що спір між
ОСОБА_4 та ПАТ
«Нафтопроммаш» стосується відносин,
які виникли з приводу виконання та
розірвання господарських договорів,
сторонами яких є юридична особа та
фізична особа-підриємець, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов обґрунтованого
висновку, що даний спір підвідомчий
господарському суду.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, дійшов правильного
висновку, що ОСОБА_5 набула спірне
нерухоме майно на законних підставах
вже після закінчення договірних
відносин між ОСОБА_4 та ПАТ
«Нафтопроммаш», а тому підстави для
стягнення з відповідачів вартості
поліпшень, зроблених орендарем під час
дії договору оренди, відсутні.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судові рішення
ухвалені із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17
вересня 2013 року, рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 17 вересня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Сумської області від
4 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова