Справа № 296/8338/14-ц
УХВАЛА

"18" вересня 2014 р.
м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.
Житомира Адамович О.Й., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Державної міграційної служби України
в особі Управління Державної
міграційної служби у Житомирській
області, третя особа Служба у справах
дітей Житомирської міської ради про
визначення місця проживання дитини та
надання дозволу на тимчасовий
багаторазовий виїзд неповнолітньої
дитини за кордон,-

в с
т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, Державної
міграційної служби України в особі
Управління Державної міграційної
служби у Житомирській області, третя
особа Служба у справах дітей
Житомирської міської ради та просить
суд визначити місце проживання дитини,
дозволити тимчасовий багаторазовий
виїзд неповнолітньої дитини за
кордон та зобов'язати Управління ДМС
України в Житомирській області
виготовити проїзний документ.

Згідно акта канцелярії суду від 15.09.2014р.
при надходженні позовної заяви не було
виявлено квитанції про сплату судового
збору, а також копії позовної заяви із
додатками для сторін.

Разом з тим, дослідивши матеріали
позовної заяви суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України,
цивільним законодавством регулюються
особисті немайнові та майнові
відносини, засновані на юридичній
рівності, вільному волевиявленні,
майновій самостійності.

Із заявлених позовних вимог про
зобов'язання Управління ДМС України в
Житомирській області виготовити
проїзний документ для виїзду дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без
згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
вбачається наявність ознак
публічно-правового спору, що виключає
можливість його розгляду в прядку
цивільного судочинства.

Так, відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб’єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Водночас, статтею 3 КАС України
визначено, що справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Виходячи із загального розуміння
правового спору, публічно-правовий
спір - це відносини, які виникають
внаслідок реального або уявного
порушення прав, свобод та інтересів
учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правові відносини - це
відносини між органами влади і їх
посадовими чи службовими особами, які
здійснюють владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень і фізичними та юридичними
особами.

Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, при цьому ці
функції повинні здійснюватися
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною другою статті 4 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Виходячи з вищезазначених критеріїв,
можна виокремити категорію справ,
розгляд яких відповідно до статей 1, 4, 17
КАС України має здійснюватись у
порядку адміністративного
судочинства, а саме, спори осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності у яких такий суб'єкт
своїми владними рішеннями чи діями
зобов'язує цих осіб вчиняти певні дії,
утримуватись від вчинення певних дій,
нести відповідальність, ухиляється від
виконання покладених на нього функцій.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що позов про зобов'язання
Управління ДМС України в Житомирській
області виготовити проїзний документ
для виїзду дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
за межі України без згоди батька
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 подано до
відповідача, як до суб'єкта владних
повноважень, оскільки в його
компетенції перебувають владні,
управлінські функції щодо
виготовлення проїзних документів.

Згідно п.1ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заяву не підлягає
розглядати в судах у порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги заявлені до
Державної міграційної служби України в
особі Управління Державної
міграційної служби України у
Житомирській області не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства, у зв'язку з чим суд
відмовляє у відкритті провадження в
справі в цій частині.

У відповідності ч. 2 ст. 3 КАС України,
позивач може звернутись до суду за
захистом своїх прав в порядку
адміністративного судочинства.

Щодо вимог заявлених до ОСОБА_2, то
виходячи з положень ст. 109 ЦПК України,
позови до фізичної особи
пред'являються за місцем її проживання.
В позові вказано, що відповідач по
справі проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, що на
території Богунського району
м.Житомира.

Згідно п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, заява
повертається позивачеві, коли справа
не підсудна цьому суду.

Таким чином, справа не підсудна
Корольовському районному суду
м.Житомира, а тому в цій частині позовна
заява підлягає поверненню позивачу для
подання до належного суду, яким є
Богунський районний суд м.Житомира.

Керуючись ст. ст. 109, 121, 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В прийнятті заяви ОСОБА_1 до Державної
міграційної служби України в особі
Управління Державної міграційної
служби у Житомирській області -
відмовити.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою
заявою.

В частині заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позовну заяву
повернути для подання за підсудністю
до Богунського районного суду
м.Житомира.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира шляхом подачі в 5-денний
строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
О. Й. Адамович