У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Іваненко Ю.Г.,розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Ржавчицької сільської
Первомайського району Харківської
області, Первомайської районної
державної адміністрації Харківської
області, третя особа - управління
Держземагенства у Первомайському
районі Харківської області, про
визнання права на земельний пай та
виділення його в натурі, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного
суду Харківської області від 15 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що з 07
травня 1990 року по 10 грудня 1998 року він
був членом колгоспу ім. Леніна
Первомайського району Харківської
області, реорганізованого спершу у
Колективне сільськогосподарське
підприємство ім. Леніна (далі - КСП ім.
Леніна), а потім - у
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю «Ржавчик»
(далі - СТОВ «Ржавчик»).

На підставі рішення Ржавчицької
сільської ради Первомайського району
Харківської області від 21 липня 1995 року
№ 27 КСП ім. Леніна видано державний акт
на право колективної власності на
землю площею 3574 га для ведення
сільськогосподарського виробництва, а
його включено до списку осіб, які мають
право на земельну частку (пай) у
колективній власності. Вказував, що під
час проведення СТОВ «Ржавчик» 05 січня
2000 року розпаювання до списків його
включено не було, сертифікат на
земельну частку (пай) не видано.

Просив визнати за ним право на земельну
частку (пай) площею 6,67 умовних
кадастрових гектарів на території
Ржавчицької сільської ради
Первомайського району Харківської
області та зобов'язати Первомайську
районну державну адміністрацію
Харківської області виділити земельну
ділянку за рахунок земель державної
власності у межах Ржавчицької
сільської ради Первомайського району
Харківської області.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 31 січня 2014 року позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6
право на земельну частку (пай) площею 6,67
умовних кадастрових гектарів на
території Ржавчицької сільської ради
Первомайського району Харківської
області. У задоволенні іншої частини
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15 квітня
2014 року рішення Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 31 січня 2014 року скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Відмовляючи у позові, суд апеляційної
інстанції керувався тим, що на момент
передачі державного акта про право
колективної власності на землю КСП ім.
Леніна ОСОБА_6 не був його членом, а тому
підстави для визнання за ним права на
земельну частку (пай) площею 6,67 умовних
кадастрових гектарів на території
Ржавчицької сільської ради
Первомайського району Харківської
області відсутні.

Із такими висновками суду погодитися
не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної
інстанції не дотримано.

Встановлено, що з 10 квітня 1990 року
ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах
з колгоспом ім. Леніна Первомайського
району Харківської області, де
працював у механічному загоні
трактористом, що підтверджується
трудовою книжкою (а.с. 6−?7).

Позивача прийнято в члени колгоспу ім.
Леніна Первомайського району
Харківської області протоколом від 07
травня 1990 року, про що свідчить запис у
трудовій книжці. Звільнено із членів
КСП ім. Леніна ОСОБА_6 10 грудня 1998 року
(а.с. 6). Доказів на спростування цього
матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 2 Указу Президента
України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельний пай
мають члени КСП, у тому числі
пенсіонери, які раніше працювали у
ньому і залишаються членами цього
підприємства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю.

Згідно з вимогами ст. ст. 22, 23 ЗК України
(у редакції 1990 року) та зазначеного
указу особа набуває право на земельний
пай за наявності трьох умов: 1)
перебування в членах КСП на час
паювання; 2) включення до списку осіб,
доданого до державного акта на право
колективної власності на землю;
3) одержання КСП цього акта.

Таким чином, право особи на земельну
частку (пай) виникає з моменту передачі
державного акта на право колективної
власності на землю конкретному КСП,
членом якого вона є.

Державний акт на право колективної
власності на землю площею 3574 га для
ведення сільськогосподарського
виробництва видано КСП ім.
Леніна с. Ржавчик Первомайського
району Харківської області 24
жовтня 1995 року на підставі рішення
Ржавчицької сільської ради народних
депутатів від 21 липня 1995 року № 27 (a.c.
9−?10).

Суд апеляційної інстанції не врахував,
що позивача було внесено до списку
громадян, співвласників 3574 га землі, що
було долучено до державного акта на
право колективної власності на землю
від 24 жовтня 1995 року.

Разом з тим погодитися з висновком суду
першої інстанції не можна, оскільки суд
не врахував порушення позивачем строку
позовної давності для звернення до
суду з приводу відновлення свого
порушеного права, який відповідно до
вимог ст. 257 ЦК України становить три
роки.

Позивачем ОСОБА_6 не наведено поважних
причин пропуску ним строку на
звернення до суду. Доказів того, що йому
не видавали документи для звернення до
суду, не надано.

Відповідачі у своїх запереченнях
звертали увагу суду на вказані
порушення і просили застосувати
позовну давність (а. с. 58−?59, 83−?84).

Вказані вимоги закону апеляційний суд
не врахував, не дослідив причини
пропуску строку для звернення до суду,
у зв'язку з чим рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 квітня

2014 скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: О.І. Євтушенко
В.І. Журавель І.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко