Справа № 136/2557/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" квітня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Липовець цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю як чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, визнання
права власності на майно та виключення
майна із складу спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із
вищевказаним позовом до відповідачів,
який обґрунтувала наступним чином.

З 1998 року вона, ОСОБА_1, перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5,
припинили сумісне проживання як
подружжя, а згодом 15 серпня 2003 року їх
шлюб було припинено шляхом його
розірвання.

З жовтня 2000 року вона, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
почали проживати спільно однією сім'єю
як чоловік та жінка без реєстрації
шлюбу за адресою: АДРЕСА_1. На той час,
ОСОБА_6 також перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який
офіційно було розірвано в липні 2001 року
за рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 21.07.2001 року.

В період їх із ОСОБА_6, спільного
проживання однією сім'єю, між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю. Увесь час їх
спільного проживання як чоловіка і
жінки вони із ОСОБА_6 були пов'язані
спільним побутом, спільно вели
господарство, мали взаємні права та
обв'язки, піклувалися один про одного
підтримували один одного, мали
спільний бюджет, яким розпоряджалися
за взаємною згодою, зокрема: сплачували
за комунальні послуги, купували
продукти харчування, одяг, речі
домашнього вжитку, інструменти, майно
та інше. Разом із ними за вищевказаною
адресою проживав також і її син від
першого шлюбу - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,
якого вони виховували спільно із
ОСОБА_6, та до якого останній ставився
як до свого рідного сина із любов'ю та
розумінням. Проживаючи однією сім'єю як
чоловік та жінка, усі роботи по дому та
господарству вони виконували разом,
ділили радощі та болі, разом
відвідували та зустрічали гостей у
себе вдома та інше. Тобто вони із ОСОБА_6
перебували у фактичних шлюбних
відносинах. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6
помер. Після його смерті відкрилась
спадщина за законом, оскільки
особистого розпорядження на випадок
своєї смерті він, ОСОБА_6, не зробив.

До складу спадкового майна увійшли:
земельні ділянки, площею 0,1500 га,
кадастровий номер НОМЕР_6, цільове
призначення якої - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, та
площею 0,0650 га, кадастровий номер
НОМЕР_7, цільове призначення якої - для
ведення особистого селянського
господарства, які належали померлому
на підставі Державних актів на право
власності на земельні ділянки
відповідно серії НОМЕР_8 від 14.01.2010 року
та серії НОМЕР_9 від 14.01.2010 року, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2; жилий
будинок із господарськими будівлями і
спорудами, що розташований за адресами
вищевказаних земельних ділянок:
АДРЕСА_2, який було зареєстровано на
ім'я ОСОБА_6

Крім того, під час проживання однією
сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, у травні та липні 2013
року, вони (ОСОБА_1 та ОСОБА_6) кошти
спільного сімейного бюджету помістили
на депозитні рахунки до ПАТ АК
Укргазбанк, який знаходився поряд із
місцем їх із ОСОБА_6 постійного
проживання та, які було відкрито на ім'я
ОСОБА_6, а саме:

08 травня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством акціонерний
банк «Укргазбанк» та ОСОБА_6 було
укладено депозитний договір №010/05/13/0220
(строковий банківський вклад),
відповідно до якого ОСОБА_6 розмістив
тимчасово вільні грошові кошти в сумі
2500.00 (дві тисячі п'ятсот) доларів США 00
центів на депозитний рахунок НОМЕР_1 в
АБ «Укргазбанк», на умовах укладеного
договору на строк 187 календарних днів з
08.05.2013 року по 11.11.2013 року зі сплатою
Банком Вкладнику процентів із
розрахунку 6,50 % річних за зазначений
строк;

10 липня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством акціонерний
банк «Укргазбанк» та ОСОБА_6, було
укладено депозитний договір №031/07/13/0220
(строковий банківський вклад),
відповідно до якого, ОСОБА_6 розмістив
тимчасово вільні грошові кошти в сумі
1800.00 (одна тисяча вісімсот) доларів США
00 центів на депозитний рахунок НОМЕР_1 в
АБ «Укргазбанк», на умовах укладеного
договору на строк 366 календарних днів
з10.07.2013 року по 11.07.2014 року зі сплатою
Банком Вкладнику процентів із
розрахунку 8,50 % річних за зазначений
строк;

10 липня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством акціонерний
банк «Укргазбанк» та ОСОБА_6, було
укладено депозитний договір №032/07/13/02
(строковий банківський вклад),
відповідно до якого, ОСОБА_6 (Вкладник)
розмістив тимчасово вільні грошові
кошти в сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч)
гривень 00 копійок на депозитний
рахунок НОМЕР_1 в «Укргазбанк», на
умовах укладеного договору на строк 366
календарних днів з 10.07.2013 року по 26.01.2014
року зі сплатою Банком Вкладнику
процентів із розрахунку 18,50 % річних за
зазначений період.

Ураховуючи те, що нажите їх з ОСОБА_6
майно вважається спільною сумісною
власністю як подружжя, хоча й вони
проживали без реєстрації шлюбу,
просила суд встановити факт їх із
ОСОБА_6 спільного проживання як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
визнати за нею право власності на ?
частку нажитого з померлим майна та
виключити його зі складу спадщини, що
відкрилась після смерті померлого за
законом, оскільки порушуються її право
як співвласника спільної сумісної
власності та охоронювані законом
інтереси, які підлягають захисту судом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_9 позовні
вимоги підтримали у повному обсязі з
підстав, що наведені у позовній заяві,
просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав, вважає позовні вимоги ОСОБА_10
необґрунтованими, свою позицію
висловив з огляду на таке.

Основну частину свого життя в період з
2000 року по 2013 рік померлий ОСОБА_6
перебував поза межами м. Вінниці, а
саме: у тривалих відрядженнях, у тому
числі за кордоном, по декілька разів на
рік; проживав у власному будинку
розташованому за адресою АДРЕСА_2, який
перейшов йому у власність з 2005 року;
проживав за місцем реєстрації у
помешканні своїх батьків за адресою
АДРЕСА_3.

У м. Вінниці ОСОБА_6 перебував набагато
менший період і з'являвся час від часу,
тому постійно проживати з ОСОБА_1 він не
міг. І оскільки факт постійного їх
проживання за адресою АДРЕСА_1, не є
достовірним і його можна ставити під
сумнів. Крім цього факт їх проживання
за однією адресою не є ні головною, ні
обов'язковою ознакою наявності
фактичного шлюбу і сімейних відносин
між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відсутність хоча б однієї із цих ознак
свідчить про те, що особа не є членом
сім'ї.

Оскільки нижче наведені факти вказують
на відсутність між ними спільного
бюджету, постійного проживання і
невиконання майнових прав, які
притаманні сім'ї, можна стверджувати що
відносини між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 не можуть
вважатися сімейними.

ОСОБА_6 самостійно розпоряджався
своїми коштами, зберігав тісні
стосунки із сином і своїми батьками,
утримував їх - придбав комп'ютерну
техніку для сина, оплачував навчання,
купував побутову техніку своїм батькам
(холодильник, газову плиту, пилосос ),
вів з ними спільне господарство і всі
витрати здійснював на свій розсуд без
участі і відома ОСОБА_1.

В період придбання у квітні 2005 році
житлового будинку разом із
господарськими будівлями і спорудами
та присадибною земельною ділянкою, що
розташовані в АДРЕСА_2, ОСОБА_6 проживав
за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_7, що
було зазначено ним у договорі
купівлі-продажу цього майна.

Відсутність у ОСОБА_6 усталених з
особою відносин, що притаманні
подружжю у період придбання будинку
підтверджується його особистою заявою
до приватного нотаріуса Липовецького
районного нотаріального округу
Вінницької області Посвятенка Д.Ю. вх.
№45 від 19.04.2005 року.

Окрім того будинок був придбаний з
метою постійного проживання для
ведення присадибного господарства і
аматорської риболовлі. Входив до
Липовецької районної громадської
організації "Спілка риболовів
любителів", мав посвідчення і платив
щорічні внески. Для поліпшення
житлових умов необхідних для тривалого
перебування ОСОБА_6 придбав необхідну
для цього побутову техніку, таку як
холодильник, телевізор пральну машину
і ноутбук, а також посуд. Разом із своїм
племінником ОСОБА_12 (свідком) встановив
супутникову тарілку та Інтернет,
самостійно переробив піч, поробив
внутрішні роботи. Разом із своїм братом
ОСОБА_13 (свідком) вимурували кам'яний
паркан, поставили ворота, оскільки
ОСОБА_6 займався електротехнікою і
практичною схемотехнікою одна із
кімнат у будинку була облаштована під
майстерню. Багато часу витрачав на
проектування і виготовлення
саморобної сигналізації з оповіщенням
через стільниковий зв'язок, оскільки
існувала проблема під час відсутності
ОСОБА_6 із-за тривалих відряджень, а
саме проникнення у помешкання
сторонніх осіб з метою крадіжки.

Близьке розташування смт. Турбова від
фактичного місця реєстрації ОСОБА_6
створювало зручні умови переміщення і
ведення спільного господарства зі
своїми батьками і братом ОСОБА_13.

Все це вимагало постійної присутності,
а значить постійного проживання за
даною адресою.

Також в уточнюючих анкетах клієнта -
фізичної особи до депозитних договорів
№010/05/13/0220 від 08.05.2013 року, №032/07/13/0220 від
10.07.2013 року, №031/07/13/0220 від 10.07.2013 року у п.
2.4 зазначено що ніяка фізична особа
впливати на фінансові операції коштів,
що знаходяться на депозитних рахунках
ОСОБА_6 не може, а пунктом 2.5
зазначається, що основним джерелом
надходження коштів є його заробітна
плата. Це означає, що ОСОБА_6 вважав
основний дохід своїми особистими
коштами і нікому їх не довіряв.
Достовірність, повноту та дійсність
вище зазначеної інформації він
підтвердив своїм особистим підписом у
п. 2.11 даної анкети.

Це означає той факт, що навіть у 2013 році
у ОСОБА_6 та у ОСОБА_1 не було спільного
бюджету.

Вимога ОСОБА_1 визнати початком
усталених відносин, що притаманні
подружжю з жовтня 2000 року не відповідає
чинному законодавству, оскільки не
можна вважати проживання однією сім'єю
осіб, які перебували у шлюбах з іншими
особами. Так ОСОБА_6 перебував у шлюбі з
ОСОБА_7 до липня 2001 року, що
підтверджується випискою з рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 21.07.2001 року та свідоцтвом
про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 12.04.2005
року, а ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з
ОСОБА_5 до 15 серпня 2003 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 15.08.2003 року.

Згідно положення ч.2 ст.3 СК України
подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік, у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно. Тому навіть
незважаючи на зазначене у позові
тривале окреме проживання, подружжя
ОСОБА_1 і ОСОБА_5 все одно вважається
сім'єю.

Відповідно положення ч. 1 ст. 25 СК
України жінка та чоловік можуть
одночасно перебувати лише в одному
шлюбі.

Окрім цього ніяких позашлюбних
відносин у ОСОБА_6 не було і до моменту
розлучення він проживав зі своєю
колишньою дружиною ОСОБА_7. Розлучення
важко далося ОСОБА_6 і близькі йому люди
помічали його емоційні переживання з
цього приводу. В такому складному
психологічному стані в той період він
був не спроможний розпочати інші
стосунки. Були намагання при підтримці
близьких відновити стосунки
колишнього подружжя, але натомість
ОСОБА_6 впевнено заявив усім, що після
даного розлучення більше ніяких
шлюбних і сімейних відносин з ніякою
жінкою створювати не буде.

На думку відповідача, мотивацією
позивача ОСОБА_1 для спотворення фактів
стосовно початку усталених відносин
між нею і ОСОБА_6 була потреба довести
суду, що до моменту придбання будинку,
термін їхнього спільного проживання
складав 5 років.

Пред'явлена суду позивачем ОСОБА_1
довідка квартального комітету
«Вінниченко» №38 від 15.10.2013 року
складена не правомірно. Квартальний
комітет не уповноважений
встановлювати установлені відносини,
що притаманні шлюбу і визначати статус
ОСОБА_6 як цивільного чоловіка, ця
компетенція належить лише суду.

Окрім того квартальний комітет навіть
не спромігся перевірити паспортні дані
свідків на реєстрацію місця їх
проживання і визначити що не всі свідки
являються сусідами, як заявляється у
акті, і проживають на кілька кілометрів
далі.

Ознайомившись зі змістом пред'явленого
суду позивачем ОСОБА_1 акту з місця
проживання від 15.10.2013 року, з показів
свідків можна зробити висновок, що
ОСОБА_1 і ОСОБА_6 проживали нібито в
ідеальних гармонійних сімейних
стосунках аж цілих 13 років. Причому у
них не було ні чвар, непорозумінь,
розбіжностей притаманних звичайній
сім'ї. І це не зважаючи на те, що їм цього
не вдалося зробити у перших шлюбах. В
такому випадку свідчення цих свідків
можна ставити під сумнів і це не дивно,
оскільки ці свідчення основані на
емоційних переживаннях і співчуттях
властиві близьким подругам, що і
заважає дати правдиву оцінку справжніх
відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_6.

Разом з тим, керуючись ч.2 ст.3 СК
України, ознаки членів сім'ї не можна
розглядати окремо від підстав
створення сім'ї, передбачених у частині
4 коментованої статті, яка зазначає, що
сім'я створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Оскільки спільне проживання та побут
та наявність взаємних прав та
обов'язків можуть бути і у інших
суб'єктів, які не є членами сім'ї
(наприклад, проживання кількох
студентів в одній кімнаті в
гуртожитку). За показами свідків,
зазначених у акті з місця проживання
ОСОБА_1, підставами для створення сім'ї
між нею і ОСОБА_6 є їх спільне
проживання як чоловік і жінка, тобто -
цивільний шлюб.

Спираючись на ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

А оскільки згоди ОСОБА_6 на створення
відносин між ОСОБА_1, які були б
притаманні подружжю не було, то
відповідно до ч.1 ст.38 СК України
дійсність таких відносин можна
поставити під сумнів. Дану позицію
ОСОБА_6 висловлює у заяві до приватного
нотаріуса Липовецького районного
нотаріального округу Вінницької
області Посвятенка Д.Ю. вх. №45 від 19.04.2005
року і скріплює своїм власним підписом.

За практикою Верховного суду України
по переглядах судових рішень із
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
норм права, згідно з листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15.05.2012 № 648/0/4-12, при
застосуванні статті 74 СК України слід
виходити з того, що указана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю, а також якщо вони проживають
однією сім'єю без шлюбу в період,
протягом якого придбано спірне майно.
Отже, якщо сторони не проживали разом
на період придбання спірного майна (під
час придбання будинку ОСОБА_6 проживав
за місцем реєстрації це зазначено у
заяві до приватного нотаріуса
Липовецького районного нотаріального
округу Вінницької області Посвятенка
Д.Ю. вх. №45 від 19.04.2005 року, а заробітна
плата, яка є основою депозитних
рахунків, отримувалась за час тривалих
відряджень), незалежно від причин,
положення статті 74 СК України на ці
правовідносини не поширюється. А
положення частини другої статті 3 СК
України, згідно з яким подружжя
вважається сім'єю і тоді, коли дружина
та чоловік, у зв'язку з навчанням,
роботою, лікуванням, необхідністю
догляду за батьками, дітьми та з інших
поважних причин не проживають спільно,
стосуються лише офіційно
зареєстрованих шлюбів (Постанова ВСУ
від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11).

Ураховуючи наведене, відповідач просив
суд відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності на майно та виключення майна
із складу спадщини та не стягувати з
нього на користь ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу, сплачені суми
судового збору, витрати пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
проведенням судових експертиз, а також
витрат пов'язаних з вчиненням інших
дій, необхідних для розгляду справи,
оскільки він не вбачає ніяких підстав
для встановлення його вини у цій
справі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_14 в судове
засідання не з'явились, хоча про день та
час розгляду справи були оповіщені в
установленому законом порядку, а тому
їх неявку суд визнає неповажною та не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, тому проводить його в
даному судовому засіданні на підставі
наявних у справі доказів.

В порядку ст..180 ЦПК України в судовому
засіданні було допитано наступних
свідків.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що
відповідач ОСОБА_2 приходиться йому
двоюрідним братом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 це
його рідні дід та баба, а померлий
ОСОБА_6 це є його рідний дядько - брат
матері. З померлим дядьком їх сім'я
підтримувала гарні родинні стосунки,
дядько допомагав і матеріально і
порадою. Також суду показав, що, на
скільки йому відомо, з позивачкою у
справі ОСОБА_1, дядько не проживав
однією сім'єю, а лише час від часу
зупинявся у неї, коли не міг добратись
додому з роботи у вечірню пору доби в с.
Лісова Лісіївка, де він мешкав разом із
своїми батьками після розлучення із
першою дружиною. В будинку своїх
батьків ОСОБА_6 проживав постійно,
придбавав різні побутові речі,
допомагав по господарству, і їздив у
відрядження по роботі саме з будинку
батьків. Про існування ОСОБА_1, вони
дізнались нещодавно. Проте у 2011 році
дядько був на його, ОСОБА_12, весіллі
саме із ОСОБА_1, як він пояснював тоді,
вона його нікуди самого не відпускає.
Так як йому відомо, житловий будинок в
смт. Турбів, Липовецького району,
померлий дядько придбав за свої власні
кошти для проведення дозвілля та
відпочинку, оскільки полюбляв
рибалити. В даному будинку і він зі
своєю сім'єю неодноразово бували на
рибалці. Жодні речі не нагадували про
присутність там жінки, зокрема ОСОБА_1
Вважає, що дядько не вів із позивачкою
спільного побуту, не мав спільного
бюджету, відтак не перебував у
фактичних шлюбних відносинах з нею, а
лише періодично час від часу
зустрічався з нею, що виключає їх
існування як сім'ї.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є
сином позивачки, а тому добре пам'ятає
як з 2000 року, коли йому вже виповнилось
11 років його мати почала проживати з
ОСОБА_6 Вони вели спільний побут, жили
як чоловік та жінка, піклувались один
про одного, допомагали, мали спільний
бюджет, оскільки обоє працювали, а
також планували витрати разом. До
нього ОСОБА_6 відносився як до сина
виховував його, надавав матеріальну
допомогу, а він відповідно до ОСОБА_6 як
до батька. Будинок, що будувався у смт.
Турбів був придбаний за кошти
спільного бюджету вітчима та матері, і
він, ОСОБА_8, неодноразово приймав
участь по благоустрою придбаного
житлового будинку, обробляли городину
та інше, де проводили багато часу всі
разом. В період коли вітчим від'їжджав у
відрядження, він завжди повертався до
них додому, при цьому його мати збирала
його як у відрядження, готуючи їсти та
одяг, так і по поверненні з відрядження,
вона приводила до ладу одяг - прала,
прасувала. Коли вітчим був в лікарні, то
його мати, ОСОБА_1, здійснювала за ним
постійний догляд. Він, ОСОБА_8 також
неодноразово навідував вітчима у
лікарні. Коли ОСОБА_6 помер, мати
здійснювала його поховання, допомагав
їй у цьому керівник організації, де
працював вітчим. На похороні були й
рідні вітчима.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що є
сусідкою позивачки, їх приватні
будинки розташовані так, що мають одне
подвір'я, а тому вона достовірно
пам'ятає як у 2000 роках ОСОБА_1
поверталась додому разом з якимось
чоловіком, як виявилось пізніше при їх
знайомстві то був ОСОБА_6 В подальшому
десь з 2003 року вони почали жити однією
сім'єю: ОСОБА_1 готувала, прала його
одяг, вони разом обробляли городину,
вели спільний побут як одна сім'я, а
тому вона й не здогадувалась, що вони не
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Свідок ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19
дали суду аналогічні покази показам
свідка ОСОБА_15, зазначивши, що
приходяться також сусідами позивачки,
оскільки кожен із них проживають
недалеко від будинку, де мешкає ОСОБА_1
Кожен із свідків вказали, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 проживали разом відповідно з 2003
року, 2002 року та 2001 року, порались по
господарству, ходили по магазинах та
базарах за продуктами та речами,
виховували разом сина позивачки
ОСОБА_8, обробляли земельну ділянку, що
розташована в смт. Турбів та
господарювали в житловому будинку, на
якій він розташований, вели спільний
побут, господарство. Вони, як сусіди,
неодноразово навідувались один до
одного у гості як на свята так і в інші
дні, а тому бачили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6
жили як чоловік та дружина однією
сім'єю. Неодноразово чули, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 їздили до смт. Турбова, де вони
придбали житловий будинок, обробляти
город та поратись по господарству. При
цьому ОСОБА_6 запрошував ОСОБА_17
провести відпочинок в смт. Турбові.
ОСОБА_1 ділилась овочами, які вони
зібрали на городі в Турбові.

Свідки ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 суду
показали, що проживають в смт. Турбів,
Липовецького району та приходяться
сусідами позивачці по справі, оскільки
проживають недалеко від будинку, що
купували в смт. Турбів ОСОБА_6 та ОСОБА_1
у 2005 році разом, мали вони його за дачу,
а тому в більшості проводили там час
літом, обробляли город, вели спільне
господарство, жили як чоловік та жінка,
тобто як сім'я. Коли ОСОБА_6 десь їздив
по роботі то городину обробляла ОСОБА_1
Кожен із свідків вказав на те, що вони
навіть і нездогадувались, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 не перебували у шлюбі між собою,
оскільки між ними були гарні усталені
відносини як подружжя.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що він
приходиться відповідачеві двоюрідним
братом, а померлому ОСОБА_6 - рідним
племінником. Коли прийшов у 2004 році з
армії, то дядько ОСОБА_6 вже повідомив
його матері про те, що підтримував
стосунки із ОСОБА_1, про що мати
розповіла і решті родичів. Проте
вказав, що дядько ОСОБА_6 більшість
свого часу після розірвання шлюбу
проживав біля своїх батьків, ставив там
паркан, допомагав їм, доглядав їх, а
після того як придбав будинок в смт.
Турбів, то проживав і там, де мав свою
майстерню. Також суду показав, що
ОСОБА_6 допомагав позивачці будувати
житловий будинок у м. Вінниця, що
належить позивачці, допомагали йому і
родичі з боку дядька, а саме його
батько.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що він є
рідним дядьком відповідача та
відповідно рідним братом померлого
ОСОБА_6, а тому знає, що його брат
перебував у тимчасових дуже складних
відносинах із позивачкою ОСОБА_1
Вказав, що дійсно ОСОБА_1 інколи
приїздила в смт. Турбів до житлового
будинку належного його братові, ніякої
важливої роботи вона не виконувала,
оскільки її участь у цьому була дуже
мала, брат самотужки все обробляв та
доглядав за будинком, так як він був
дуже працелюбною людиною. З позивачкою
він, ОСОБА_6, намагався не спілкуватись,
оскільки вони не знаходили спільної
мови, так як та провокувала брата на
скандали з ним. Те, що допомагали
будувати житловий будинок у м. Вінниця
на належній позивачці земельній
ділянці, і він ОСОБА_6 там був не менше 5
разів визнав, вказавши, що його брат був
дуже чуйною і доброю людиною, а тому
допомагав усім, а спільного побуту та
сім'ї з позивачкою він не мав.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, відповідача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
та оцінивши їх у сукупності, з'ясувавши
всі обставини справи, на яких
ґрунтується позов, приходить до
висновку про часткове задоволення
позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК
України, суд не бере до уваги докази,
які одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як убачається із Виписки з рішення
Вінницького районного суду (а.с.9), шлюб
між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано,
вказане рішення набуло законної сили
21.07.2001 року.

Як слідує із свідоцтва про розірвання
шлюбу виданого Міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
управління юстиції Вінницької області
15 серпня 2003 року, шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 було розірвано 15 серпня 2003 року,
про що було зроблено актовий запис №1046.

В судовому засіданні із показань
свідків ОСОБА_8, який є сином позивачки,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, що приходяться позивачеві
сусідами по місцю її проживання в
АДРЕСА_1, які були допитані судом за
правилами цивільного процесуального
судочинства було з'ясовано, що позивач
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 почали спільно
проживати в належному позивачеві
житловому будинку, що розташований в
АДРЕСА_1, з 2000 року. За час спільного
проживання, вони вели спільний побут,
вели господарство, між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю.

Згідно довідки виданої 15.10.2013 року за
№38 квартальним комітетом
«Вінниченко», який є представницьким
органом самоорганізації населення, що
створений жителями певного району з
метою залучення членів територіальної
громади міста до участі у вирішенні
окремих питань місцевого
самоврядування та до повноважень якого
входить видача довідок про склад сім'ї
та місце проживання осіб, що є
загальновідомим та спростовує доводи
відповідача в тій частині, що така
довідка видана неправомірно, було
констатовано факт проживання позивача
та померлого ОСОБА_6, відповідно до
якої ОСОБА_1, яка зареєстрована та
проживає за адресою АДРЕСА_1, з 2000 року
постійно проживала спільно зі своїм
цивільним чоловіком ОСОБА_6 та сином
ОСОБА_8 до часу смерті ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто більше 10 років, як
одна сім'я, вели спільне господарство,
були пов'язані спільним побутом, мали
спільний бюджет, ОСОБА_6 ставився до
сина позивачки -ОСОБА_8 як до рідного
сина.

Відповідно до договору купівлі -
продажу укладеного 19.04.2005 року між
ОСОБА_24 та ОСОБА_6, який посвідчений
приватним нотаріусом Липовецького
районного нотаріального округу
Вінницької області Посвятенко Д.Ю. та
зареєстрований в реєстрі за №150, ОСОБА_6
придбав житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
а також присадибні земельні ділянки, на
яких розташований вказаний житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Належність земельних ділянок за
вищевказаною адресою ОСОБА_6, зокрема:
площею 0,1500 га, цільове призначення якої
- для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку серія
НОМЕР_8; земельної ділянки, площею 0,0650
га, цільове призначення якої - для
ведення особистого селянського
господарства, підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку серія
НОМЕР_9, які були видані на підставі
зазначеного вище договору купівлі -
продажу земельних ділянок №150 від
19.04.2005 року ВСА 915950 приватним
нотаріусом Посвятенко Д.Ю.

Факт спільного проживання як подружжя
позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було
підтверджено в судовому засіданні
також показами свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, які проживають в смт. Турбів
Липовецького району по сусідству із
житловим будинком, що розташований в
АДРЕСА_2 та належав померлому ОСОБА_6 на
підставі вищевказаного договору
купівлі - продажу від 19.04.2005 року.

Наведені вище свідки засвідчили суду,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_6, проживаючи однією
сім'єю, були пов'язані спільним побутом,
взаємними правами та обов'язками, мали
спільний бюджет, вели разом
господарство, обробляли городину,
опікувались належним їм нерухомим
майном, підтримуючи його у належному
стані.

Факт проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу позивача та ОСОБА_6 з
2005 року по день смерті ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_4 констатовано також
довідкою виданою 14.10.2013 року за №2407
виконавчим комітетом Турбівської
селищної ради Липовецького району та
Актом обстеження матеріально -
побутових умов життя сім'ї, що
складений був 14.10.2013 року у складі
депутата міської ради та інших осіб.

Як убачається із вироку Калинівського
районного суду Вінницької області від
25 жовтня 2011 року щодо встановлення
факту крадіжки майна із житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_2,
належного ОСОБА_6, якого було визнано
потерпілим у даній кримінальній
справі, представником його інтересів в
судовому засіданні при розгляді
наведеної кримінальної справи була
ОСОБА_1

Відповідно до довіреності на
реєстрацію/актуалізацію даних
вкладника по компенсаційному рахунку
та на отримання Національної картки і
ПІН - конверта до неї від 17.10.2012 року,
ОСОБА_6 уповноважив цією довіреністю
ОСОБА_1 зареєструвати/актуалізувати
дані по належному йому компенсаційному
рахунку НОМЕР_4 в установах АТ
Ощадбанку та отримати Національну
картку і ПІН код до неї.

Суду в якості доказів також надано
довідки про заробітні плати ОСОБА_1 за
період з 2011 року по 2013 роки, відповідно
до якої сума зароблених коштів склала
43031,24 грн. отримана нею у Вінницькому
Благодійному Єврейському Центрі
«Хесед Емуна» та ОСОБА_6 за періоди
роботи в ПП «Прогрес-1» з 2003 по 2013 роки,
відповідно до якої дохід ОСОБА_6
зокрема у 2011 році склав 960 грн., 2012 рік - 7
650 грн., за 2013 рік - 2000 грн.

Із здобутих у справі доказів судом
також встановлено, що 08 травня 2013 року
між Публічним акціонерним товариством
акціонерний банк «Укргазбанк» в особі
начальника відділення №220/01 АБ
«Укргазбанк» Висоцької Галини
Петрівни, яка діяла на підставі
довіреності №227 від 15.11.2012 року та
ОСОБА_6, було укладено депозитний
договір №010/05/13/0220 (строковий
банківський вклад), відповідно до
якого, ОСОБА_6 (Вкладник) розмістив
тимчасово вільні грошові кошти в сумі
2500.00 (дві тисячі п'ятсот) доларів США 00
центів на депозитний рахунок НОМЕР_1 в
АБ «Укргазбанк», на умовах укладеного
договору на строк 187 календарних днів з
08.05.2013 року по 11.11.2013 року зі сплатою
Банком Вкладнику процентів із
розрахунку 6,50 % річних за зазначений
строк. В уточнюючій анкеті клієнта -
фізичної особи ОСОБА_6 зазначив
джерелом надходження коштів є
заробітна плата.

Аналогічні Депозитні договори було
укладено між тими ж сторонами 10 липня
2013 року №031/07/13/0220 відповідно до якого,
ОСОБА_6 (Вкладник) розмістив тимчасово
вільні грошові кошти в сумі 1800.00 (одна
тисяча вісімсот) доларів США 00 центів
на депозитний рахунок НОМЕР_1 в АБ
«Укргазбанк», на умовах укладеного
договору на строк 366 календарних днів з
10.07.2013 року по 11.07.2014 року зі сплатою
Банком Вкладнику процентів із
розрахунку 8,50 % річних за зазначений
строк та 10 липня 2013 року депозитний
договір №032/07/13/02 (строковий
банківський вклад), відповідно до
якого, ОСОБА_6 (Вкладник) розмістив
тимчасово вільні грошові кошти в сумі
15000.( (п'ятнадцять тисяч) гривень 00
копійок на депозитний рахунок НОМЕР_1 в
АБ «Укргазбанк», на умовах укладеного
договору на строк 366 календарних днів з
10.07.2013 року по 26.01.2014 року зі сплатою
Банком Вкладнику процентів із
розрахунку 18,50 річних за зазначений
період.

Встановлені судом обставини та
відсутність інших доказів, які б
підтверджували дохід покійного ОСОБА_6
спростовують доводи відповідача в тій
частині, що Депозитні рахунки ОСОБА_6 в
банках були відкриті лише за рахунок
коштів отриманих останнім в рахунок
отриманої ним заробітної плати.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Вінниця ОСОБА_6
помер, на що вказує свідоцтво про
смерть НОМЕР_5, яке видане Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області.

Згідно положень ч.2 та 4 ст.3 СК України,
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Згідно рішення Європейського суду з
прав людини від 18.12.1986 року у справі
«Джонсон проти Ірландії», яке є
джерелом права в Україні, Поважний суд
визначив, що поняття сім'я виходить за
межі формальних відносин та
встановлених законом угод, тобто не
обмежується виключно стосунками,
заснованими на шлюбі, і може включати
інші «родинні» узи, коли сторони живуть
спільно поза браком.

Аналізуючи докази, подані сторонами,
стосовно встановлення факту сумісного
проживання однією сім'єю як чоловіка
та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 в період з 16 серпня 2003 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4, то суд вважає такий факт
доведеним, показаннями свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, які
стверджували, що між сторонами дійсно
існували подружні відносини, оскільки
починаючи з 2000 року вони проживали
однією сім'єю як чоловік та жінка, хоча
офіційно свій шлюб не оформлювали, вели
спільне господарство, мали свій бюджет
всі покупки робили спільно, і всі
оточуючі сприймали їх як сім'ю зі
спільним бюджетом, спільними правами
та обов'язками, а тому їх відносини мали
усі ознаки шлюбно-сімейних.

Покази зазначених свідків у суду не
викликають сумнівів і в сукупності з
іншими доказами доводять факт
сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу.

Факт того, що в період з 16 серпня 2003 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не перебували у іншому
зареєстрованому шлюбі підтверджується
матеріалами справи.

Факт сумісного проживання та деякі
епізоди із сумісного життя позивача та
ОСОБА_6, святкування разом із гостями
загальних, сімейних свят,
підтверджується фотокартками різних
періодів часу долучених до матеріалів
справи.

Суд критично оцінює показання свідків,
які виступили з боку відповідача
ОСОБА_12, ОСОБА_23, ОСОБА_6 стосовно того,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не жили однією
сім'єю лише мали тимчасові відносини
притаманні чужим чоловікові та жінці,
які не перебувають у шлюбі, так як
вказані особи не мешкали разом або по
сусідству з позивачем та покійним
ОСОБА_6, крім того зазначені свідки
давали свої пояснення неоднозначно та
з протиріччями, а також не змогли в суді
спростувати факт не проживання
позивача та ОСОБА_6 та спільне ведення
ними господарства, ведення бюджету,
придбання ними житлового будинку з
присадибними ділянками, оскільки в
своїх поясненнях були невпевненими та
плуталися, і не були обізнані щодо
обставин сімейного та особистого життя
їх родича ОСОБА_6 Крім того покази
вказаних свідків спростовуються
показами інших свідків, які є
сторонніми особами, сусідами позивача
та ОСОБА_6 і не зацікавлені у результаті
вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає
доведеними належними та допустимими
доказами ту обставину, що позивачка
ОСОБА_1 та нині покійний ОСОБА_6
проживали сумісно однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу, були пов'язані
спільними інтересами, турботами,
побутом, мали спільний бюджет,
піклувались один про одного,
придбавали майно, мали взаємні права та
обов'язки, а тому в розумінні ст.3 СК
України, усі зібрані у справі докази
вказують на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6
складали сім'ю.

Доводи відповідача ОСОБА_2 стосовно
того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не проживали
спільно однією сім'єю, оскільки в силу
зайнятої ОСОБА_6 посади та виконуваної
ним роботи він більшу частину
перебував у тривалих відрядження, у
тому числі за кордоном по декілька
разів на рік, суд визнає
необґрунтованими, так як постійне
місце роботи ОСОБА_6 є ПП «Прогрес-1»,
місцезнаходження якого зазначено у
довідці про заробітну плату померлого:
АДРЕСА_8, а тому тимчасові відрядження є
лише наслідком виконуваної особою
роботи та не доводять факту
роздільного проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, а відтак спростовують
посилання відповідача на обставини, що
наведені ним як приклад правильного
застосування ч.2 ст.3 СК України у
Постанові ВСУ від 20.02.2012 року у справі
№6-97цс11, згідно з якою, подружжя
вважається сім'єю і тоді, коли дружина
та чоловік, у зв'язку з навчанням,
роботою, лікуванням, необхідністю
догляду за батьками, дітьми та з інших
поважних причин не проживають спільно,
стосуються лише офіційно
зареєстрованих шлюбів.

Відповідно до ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, в порядку
окремого провадження якщо законом не
встановлено іншого порядку їх
встановлення.

Вимога позивача про встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_6
підлягає розгляду в порядку позовного
провадження, оскільки її задоволення
передбачає виникнення спору з приводу
спільного майна подружжя та спадкового
майна.

Дослідивши подані документи та
заслухавши свідків, суд вважає
можливим задовольнити вимогу про
встановлення факту проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, оскільки
цей факт підтверджується поясненнями
значної кількості допитаних у суді
свідків та письмовими доказами, які
були дослідженні в ході розгляду
справи та їх відповідність відповідає
вимогам ст..58, 59 ЦПК України.

Суд вважає, що позивач обґрунтовано
саме в судовому порядку просить
встановити факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки, оскільки вона
не може підтвердити вищевказаний
юридичний факт в позасудовому порядку
і звернення позивача до суду викликане
необхідністю установлення факту, що
має юридичне значення, так як від нього
залежить виникнення її майнових прав.

Суд також враховує, що оскільки
відносини спільного проживання між
сторонами на момент набуття Сімейним
кодексом України чинності мали місце,
та продовжували існувати після січня
2004 року, відтак до таких відносин слід
застосовувати саме норми Сімейного
кодексу України.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом
є сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав і обов'язків
подружжя.

Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК
України якщо чоловік та жінка
проживають однією сім'єю без
реєстрації шлюбу між собою, або не
перебувають в будь-якому іншому шлюбі ,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 СК
України.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України
слід виходити із того, що вказана
норма поширюється на випадки, коли
чоловік і жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі та між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю, а також, якщо вони
проживають однією сім'єю без шлюбу в
період, протягом якого придбане спірне
майно.

Режим спільності майна подружжя
означає, що майно, набуте подружжям за
час шлюбу, завжди вважатиметься
спільним, подружжя має спільні права,
щодо майна, яке належить їм на праві
спільної сумісної власності. Майно
належить подружжю без визначення
часток кожного з них у праві власності
доти, поки не буде доведене протилежне.

Разом з тим, у п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», судам
роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК
України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, необхідно враховувати, що
правило зазначеної норми поширюється
на випадки, коли чоловік та жінка не
перебувають у будь-якому іншому шлюбі і
між ними склалися усталені відносини,
що притаманні подружжю.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі - продажу від 19.04.2005
року ОСОБА_6 придбав житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
і присадибними ділянками, що
розташований в АДРЕСА_2, а також на його
ім'я було відкрито Депозитні рахунки,
на які вкладено відповідні кошти на
певний строк, тобто, як судом вже
встановлено, такі дії померлим були
вчинені в період проживання однією
сім'єю з ОСОБА_1 як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, коли жоден із них не
перебував у іншому зареєстрованому
шлюбі, відтак відповідно до вимог
чинного Сімейного кодексу України,
таке майно є спільною сумісною
власністю, що відповідає вимогам ст.74
СК України.

Так, відповідно до ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3
ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3
ст.325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно
із законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо
інше не встановлено шлюбним договором
чи законом. Спільною сумісною
власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і
робоча худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 не було укладено письмового
договору про правовий режим майна,
придбаного у період фактичних шлюбних
відносин, тобто не спростована
презумпція спільності права на майно,
придбане у період фактичних шлюбних
відносин. Також не встановлено факту
укладення шлюбного договору і
наявності будь - яких домовленостей
між сторонами щодо визначення часток в
майні, тому суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги позивача в
частині визнання за нею права
власності на ? частку об'єктів
нерухомого майна, що було придбане у
період їх спільного проживання однією
сім'єю з покійним ОСОБА_6 та грошові
кошти, що перебувають на рахунках у
банку, як майно нажите в період
спільного проживання однією сім'єю як
чоловіка та жінки, що не перебувають у
шлюбі, виходячи з положень ч. 3 ст. 368
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю.

Вирішуючи позовні вимоги про
виключення майна зі складу спадщини
суд дійшов висновку про таке.

Ураховуючи те, що спадщина після смерті
ОСОБА_6 відкрилась після 01.01.2004 року,
тобто з часу набрання чинності ЦК
України, відтак відносини спадкування
регулюються відповідними правилами ЦК
України.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_6
особистого розпорядження на випадок
своєї смерті не зробив, відтак спадщина
відкрилась за законом.

Як убачається із матеріалів Спадкової
справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_6 №476/2013, яка була витребувана
судом, у відповідності до роз'яснень, що
надані ПВСУ у постанові №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», батьки спадкодавця
ОСОБА_14 та ОСОБА_26, які увійшли до числа
спадкоємців першої черги за законом,
відмовились від своїх часток у
спадковому майні, у відповідності до
правил ст.1273 -1275 ЦК України, на користь
сина померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9,
який на момент відкриття спадщини
після смерті батька ОСОБА_6 був ще
неповнолітнім.

Частиною 4 ст.1268 ЦК України,
передбачено, що малолітня,
неповнолітня, недієздатна особа, а
також особа, цивільна дієздатність
якої обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частинами другою -
четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Матеріали Спадкової справи свідчать
про те, що спадкоємець першої черги за
законом ОСОБА_2, який є відповідачем по
справі, не скористався правом, що
передбачене ч.4 ст.1273 ЦК України, та не
відмовився від спадщини, а відтак
вважається таким, що прийняв спадщину
та є єдиним спадкоємцем на майно
померлого ОСОБА_6

Ураховуючи те, що норма матеріального
права, яка підлягає застосуванню за
вимогою позивача, вказує на те, що
відповідальність повинен нести лише
спадкоємець, який прийняв спадщину,
тобто ОСОБА_2, проте позов пред'явлено і
до осіб, які від неї відмовились, а саме:
батьки спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_14,
тому суд дійшов до переконання, що в
позові до неналежних відповідачів слід
відмовити та прийняти рішення по
суті заявлених вимог щодо
належного відповідача.

Разом з цим, матеріали справи свідчать
про те, що до складу спадкового майна
увійшли:

- земельна ділянка, площею 0,1500 га,
кадастровий номер НОМЕР_6, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення якої - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка належала
спадкодавцеві на підставі Державного
акта на право приватної власності на
земельну ділянку серія НОМЕР_8, який
виданий на підставі договору купівлі -
продажу земельної ділянки №150 від
19.04.2005 року ВСА 915950 приватним
нотаріусом Посвятенко Д.Ю.;

- земельна ділянка, площею 0,0650 га,
кадастровий номер НОМЕР_7, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення якої - для ведення
особистого селянського господарства,
яка належала спадкодавцеві на підставі
Державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку серія
НОМЕР_9, який виданий на підставі
договору купівлі - продажу земельної
ділянки №150 від 19.04.2005 року ВСА 915950
приватним нотаріусом Посвятенко Д.Ю.;

- житловий будинок із господарськими
будівлями та спорудами, розташованого:
за адресою: АДРЕСА_2, який належав
спадкодавцеві на підставі договору
купівлі - продажу земельної ділянки
укладеного 19.04.2005 року між ОСОБА_24 з
однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої
сторони, який був посвідчений
приватним нотаріусом Липовецького
районного нотаріального округу
Посвятенко Д.Ю. та зареєстрований в
реєстрі за №150;

- кошти, що знаходяться на банківському
(депозитному) рахунку НОМЕР_1 в
Публічному акціонерному товаристві
акціонерний банк "Укргазбанк"
відповідно до Депозитного договору
№010/05/13/0220 від 08.05.2013 року укладеного між
Банком та ОСОБА_6;

- кошти, що знаходяться на банківському
(депозитному) рахунку НОМЕР_1 в
Публічному акціонерному товаристві
акціонерний банк "Укргазбанк"
відповідно до Депозитного договору
№031/07/13/0220 від 10.07.2013 року укладеного між
Банком та ОСОБА_6;

- кошти, що знаходяться на банківському
(депозитному) рахунку НОМЕР_1 в
Публічному акціонерному товаристві
акціонерний банк "Укргазбанк" "
відповідно до Депозитного договору
№032/07/13/0220 від 10.07.2013 року укладеного між
Банком та ОСОБА_6

В судовому засіданні судом було
встановлено, що вищевказане майно є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, а відтак факт порушення права
власності позивача є очевидним, відтак
підлягає захисту судом шляхом
виключення частки належного
позивачеві майна зі складу спадщини,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 та
яку прийняв відповідач ОСОБА_2 як
спадкоємець першої черги за законом.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
до часткового задоволення.

Згідно ст.79 ЦПК України, судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати і
звільнення від сплати встановлюються
законом. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, поміж інших
належать: витрати на правову допомогу.

В силу ст.88 ЦПК України, із відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати пропорційно до задоволеної
суми позовних вимог. При цьому судом
взято до уваги правила визначення
граничного розміру компенсації витрат
на правову допомогу під час розгляду
даної цивільної справи у відповідності
до правил визначених Законом України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах».

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.392, 1218, 1220, 1223, 1268, 1273-1275 ЦК України,
ст.3, 60, 61, 74 СК України, ст. ст. 10, 60, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, у період часу з 16 серпня
2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на:

- 1/2 частку земельної ділянки, площею
0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_6, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення якої - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд;

- 1/2 частку земельної ділянки, площею
0,0650 га, кадастровий номер НОМЕР_7, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення якої - для ведення
особистого селянського господарства;

- 1/2 частку жилого будинку із
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого: за адресою: АДРЕСА_2;

- 1/2 частку коштів, що знаходяться на
банківському (депозитному) рахунку
НОМЕР_1 від 08.05.2013 року в Публічному
акціонерному товаристві акціонерний
банк "Укргазбанк" (місцезнаходження: 03087
м. Київ, вул. Єреванська, 1, Відділення
№220/01, м. Вінниця, поштова адреса: 21009, м.
Вінниця, вул. Івана Бевза, 34, код за
ЄДРПОУ №23697280, МФО №320478);

- 1/2 частку коштів, що знаходяться на
банківському (депозитному) рахунку
НОМЕР_1 від 10.07.2013 року в Публічному
акціонерному товаристві акціонерний
банк "Укргазбанк" (місцезнаходження:
03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1,
Відділення №220/01, м. Вінниця, поштова
адреса: 21009, м. Вінниця, вул. Івана Бевза,
34, код за ЄДРПОУ №23697280, МФО №320478);

- 1/2 частку коштів, що знаходяться на
банківському (депозитному) рахунку
НОМЕР_1 від 10.07.2013 року в Публічному
акціонерному товаристві акціонерний
банк "Укргазбанк" (місцезнаходження:
03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1,
відділення №220/01, м. Вінниця, поштова
адреса: 21009, м. Вінниця, вул. Івана Бевза,
34, код за ЄДРПОУ №23697280, МФО №320478).

Виключити зі складу спадщини, яка
відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4:

- 1/2 частку земельної ділянки,
площею 0,1500 га, кадастровий номер
НОМЕР_6, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2, цільове призначення якої -
для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд;

- 1/2 частку земельної ділянки, площею
0,0650 га, кадастровий номер НОМЕР_7, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення якої - для ведення
особистого селянського господарства;

- 1/2 частку жилого будинку із
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого: за адресою: АДРЕСА_2;

- 1/2 частку коштів, що знаходяться на
банківському (депозитному) рахунку
НОМЕР_1 від 08.05.2013 року в Публічному
акціонерному товаристві акціонерний
банк "Укргазбанк" (місцезнаходження: 03087
м. Київ, вул. Єреванська, 1, Відділення
№220/01, м. Вінниця, поштова адреса: 21009, м.
Вінниця, вул. Івана Бевза, 34, код за
ЄДРПОУ №23697280, МФО №320478);

- 1/2 частку коштів, що знаходяться на
банківському (депозитному) рахунку
НОМЕР_1 від 10.07.2013 року в Публічному
акціонерному товаристві акціонерний
банк "Укргазбанк" (місцезнаходження:
03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1,
Відділення №220/01, м. Вінниця, поштова
адреса: 21009, м. Вінниця, вул. Івана Бевза,
34, код за ЄДРПОУ №23697280, МФО №320478);

- 1/2 частку коштів, що знаходяться на
банківському (депозитному) рахунку
НОМЕР_1 від 10.07.2013 року в Публічному
акціонерному товаристві акціонерний
банк "Укргазбанк" (місцезнаходження:
03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1,
відділення №220/01, м. Вінниця, поштова
адреса: АДРЕСА_6, код за ЄДРПОУ №23697280,
МФО №320478).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі 715,90 гривень та
витрати на правову допомогу в розмірі 7
568 (сім тисяч п'ятсот шістдесят вісім)
гривень, а всього 8 283 (вісім тисяч
двісті вісімдесят три) гривні 90 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 764 (сімсот
шістдесят чотири) гривні.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко