Справа № 589/4544/14-ц р.
Провадження № 2/589/1008/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 р.

м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області у складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового
засідання Надточій І.М.,

позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Шостка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 р. до суду надійшла
вищевказана позовна заява.

Позивач вказує, що є наймачем
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1, в
якій також зареєстрований відповідач
ОСОБА_3 однак тривалий час за місцем
своєї реєстрації не проживає.

Посилаючись на норми ст.ст. 71, 72 ЖК
УРСР позивач просить визнати
відповідача таким, що втратив право
користування вищевказаним жилим
приміщенням у зв'язку з відсутністю у
ньому понад шість місяців.

В судовому засіданні позивач та
її представник підтримали позовні
вимоги посилаючись на ті ж доводи, що й
викладені в позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, посилаючись при цьому на ст.
47 Конституції України, ст. 71 ЖК УРСР та
на свою тимчасову відсутність за
зареєстрованим місцем проживання за
характером роботи. Водночас,
відповідач пояснив, що у вищевказаній
квартирі він не проживає з 1989 р.,
оскільки після отримання ОСОБА_4 (з якою
він на той час перебував у шлюбі та
проживав однією сім'єю) квартири за
адресою АДРЕСА_2, він переїхав до даної
квартири на постійне проживання,
згодом, після розладу в сім'ї (приблизно
у 1992-93 рр.), він винаймав інше житло,
неодноразово виїздив з м. Шостка до
інших населених пунктів на заробітки,
однак, до квартири АДРЕСА_1 не
повертався. Відповідач заперечує, що
він постійно проживає за адресою
АДРЕСА_2, вказуючи, що проживає в
садовому (дачному) будиночку. Однак,
відповідач не заперечував, що судову
повістку /а.с. 22/ він отримав саме за
цією адресою, а також те, що він часто
навідує дану квартиру де проживає його
дочка, саме в цій квартирі перебувають
його речі, в т.ч. предмети особистої
гігієни, не заперечував, що вигулює
собаку поблизу цього будинку.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню враховуючи
наступне.

Як вбачається з довідки ТОВ
«Шосткинське підприємство
«Харківенергоремонт» позивач та
відповідач зареєстровані у квартирі
АДРЕСА_1 з квітня та березня 1989 р.
відповідно /а.с. 44/, при цьому позивач
вказана наймачем даного жилого
приміщення.

Позивач пояснила, що квартиру
отримувала ОСОБА_5, мати відповідача та
її колишнього чоловіка ОСОБА_6, який у
листопаді 2010 р. знявся з реєстрації /а.с.
4, 45/.

Допитана в судовому засіданні (23.09.2014 р.)
ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною
відповідача, пояснила, що після
отримання нею квартири АДРЕСА_2 у 1989 р.
її сім'я, в т.ч. чоловік ОСОБА_3,
проживали саме в цій квартирі. Свідок
вказала, що на даний час відповідач
навідується до квартири на вул. Леніна,
де проживає їхня дочка, однак, чи
проживає він (ОСОБА_3) в ній постійно не
знає, оскільки вона сама лише декілька
днів на місяць перебуває в даному
житлі.

Допитані свідки - ОСОБА_7 та
ОСОБА_8пояснили, що є сусідами позивача
по будинку АДРЕСА_1. Свідок ОСОБА_7
вказала, що протягом часу проживання у
даному будинку, а саме, одинадцять
останніх років, не бачила відповідача,
а свідок ОСОБА_8 вказала, що проживає у
будинку з 1989 р., а відповідача (якого
вона вперше бачить у судовому
засіданні) поблизу будинку та у будинку
ніколи не бачила.

Ст. 107 ЖК УРСР
передбачає, що у разі вибуття наймача
та членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму жилого
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з жилого приміщення
вибуває не вся сім'я, то договір найму
жилого приміщення не розривається, а
член сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Суд вважає, що
позивачем невірно було зазначено в
якості підстави для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням ст. 71 ЖК
УРСР, оскільки, відсутність
відповідача у квартирі АДРЕСА_1, як це
було достовірно встановлено в судовому
засіданні, не мала характер тимчасової,
оскільки відповідач у 1989 р. добровільно
вибув на постійне проживання до іншого
жилого приміщення, а тому підставою для
визнання його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням є норма
ст. 107 ЖК УРСР. Однак, дана помилка в
обгрунтуванні позову не впливає на
вирішення спору по суті.

З урахуванням встановлених
обставин та вищенаведених положень
нормативно - правових актів суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_3, який свого часу вибув на
постійне місце проживання до іншого
жилого приміщення в м. Шостка, втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати зі сплати
судового збору за подання позовної
заяви в сумі 243 (двісті сорок три) гривні
60 коп.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Сумської області через
Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

О.М. Сидорчук