Ухвала

іменем україни

24 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
відшкодування шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного
суду Київської області від 16 липня 2014
року,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
відшкодування шкоди.

Ухвалою Сквирського районного суду
Київської області від 6 червня 2014 року
провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 16 липня 2014 року відмовлено
ОСОБА_3 у відкритті апеляційного
провадження на ухвалу Сквирського
районного суду Київської області від 6
червня 2014 року на підставі ст. 297 ЦПК
України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд
касаційної інстанції скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої або апеляційної інстанції,
якщо було порушено порядок,
встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що заявником без
поважних причин пропущено строк на
апеляційне оскарження.

Проте даний висновок суперечить
процесуальному закону.

Згідно ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна
скарга на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції ухвалу
постановлено 6 червня 2014 року (а. с. 92).

16 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася з
апеляційною скаргою на вказану ухвалу,
яка містить клопотання про поновлення
процесуального строку.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 26 червня 2014 року вказану
апеляційну скаргу залишено без руху та
надано заявникові строк для усунення
недоліків, а саме подачі клопотання
про поновлення строку на апеляційне
оскарження.

Визнаючи, що ОСОБА_3 пропустила
установлений процесуальним законом
строк на апеляційне оскарження, суд
апеляційної інстанції посилався на те,
що вказані заявником у клопотанні
причини про поновлення строку не є
поважними, оскільки остання була
присутня під час оголошення повного
тексту оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 ЦПК України
копії повного рішення суду видаються
особам, які брали участь у справі,
негайно після проголошення такого
рішення. У разі проголошення тільки
вступної та резолютивної частин
судового рішення, особам, які брали
участь у справі і були присутні у
судовому засіданні, негайно після його
проголошення видаються копії судового
рішення із викладом вступної та
резолютивної частин.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку
ОСОБА_3 зазначала, що повний текст
ухвали було виготовлено та отримано
нею лише 12 червня 2014 року, що
підтверджується відповідним записом
на зворотній стороні обкладинки
справи.

Апеляційний суд не взяв до уваги того,
що відсутність повного тексту рішення
позбавляє особу, яка подає апеляційну
скаргу, виконати вимоги положень
пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 295 ЦПК України щодо
змісту апеляційної скарги.

Проте, апеляційний суд не звернув уваги
на доводи апеляційної скарги та не
врахував конкретних обставин справи.

Крім того, нормами ЦПК України не
передбачено вичерпного переліку
поважних причин для поновлення
пропущеного процесуального строку,
такі причини визначаються в кожному
конкретному випадку, виходячи з
обставин справи.

Положенням ст.14 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що учасники судового
процесу та інші особи у випадках і
порядку, встановлених процесуальним
законом, мають право на апеляційне та
касаційне оскарження судового рішення,
а також на перегляд справи Верховним
Судом України.

Отже, доводи, наведені в касаційній
скарзі підлягають перевірці, оскільки
судові процедури повинні бути
справедливими (ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод). Особа безпідставно не може
бути позбавлена конституційного права
на апеляційне оскарження рішення суду.

З урахуванням наведеного, ухвала суду
апеляційної інстанції не може
залишатись в силі та з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
підлягає скасуванню з направленням
справи до апеляційного суду для
вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 16 липня 2014 року скасувати,
справу направити до апеляційного суду
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Кафідова
О.В. Умнова