Справа № 583/2530/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого - судді
Ільченко В.М.

при секретарі
Вербі Н.О.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачки
ОСОБА_3

представників відповідачки
ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника служби у справах дітей
Гмирі В.П.

третіх осіб
ОСОБА_7, ОСОБА_8

психолога
ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа: виконавчий комітет
Охтирської міської ради Сумської
області в особі служби у справах дітей
про визначення місця проживання дитини
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, треті особи: виконавчий комітет
Охтирської міської ради Сумської
області в особі служби у справах дітей,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визначення місця
проживання малолітньої дитини з
матір'ю,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2014 року відкрито провадження в
справі за первісним позовом ОСОБА_1
Останній свої вимоги мотивує тим, що
10.05.2008 року зареєстрував шлюб з
відповідачкою, від шлюбу мають сина
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя не
склалося, з 10.09.2009 року почали проживати
окремо, син залишився проживати з
матір'ю в будинку батьків останньої по
АДРЕСА_1. Позивач постійно спілкувався
з сином, приймав участь в його
вихованні та утриманні. Восени 2010 року
відповідачка зникла, з цього часу
дитина стала проживати з позивачем в
квартирі АДРЕСА_1. 19.07.2011 року шлюб між
сторонами був розірваний. Всю турботу
по вихованню та утриманню сина позивач
взяв на себе, відповідачка за період з
осені 2010 року по травень 2014 року до
дитини з'явилася лише три рази, участі в
утриманні та вихованні сина не
приймала, не цікавилась його життям. На
даний час дитина відвикла від матері,
втратила почуття до неї, не сприймає
відповідачку як матір. В травні 2014 року
з'явилася відповідачка та заявила, що
дитина повинна проживати з нею. Вважає,
що зміна місця проживання дитини
призведе до порушення дитячої психіки
та інтересів дитини, він має можливість
забезпечувати сина всім необхідним,
тому просить визначити місце
проживання малолітнього ОСОБА_10 разом
з ним за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 17.07.2014 року прийнято
зустрічний позов ОСОБА_3 Остання свої
вимоги мотивує тим, що дійсно 10.05.2008
року зареєструвала шлюб з ОСОБА_1, від
якого мають малолітнього сина ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після шлюбу сторони
проживали в окремій частині будинку її
батьків по АДРЕСА_1. Однак сімейне життя
не склалося внаслідок відсутності
взаєморозуміння, з 10.09.2009 року сторони
стали проживати окремо, рішенням суду
від 19.07.2011 року шлюб був розірваний. В
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 фактично
залишив її з дитиною та матеріальної
допомоги не надавав, постійно
отримувати матеріальну допомогу від
своїх батьків їй було не зручно,
відповідачка вирішила
працевлаштуватися. Вона знайшла
високооплачувану роботу в м.
Дніпропетровськ, куди виїхала восени
2010 року, залишивши дитину у батьків, які
в послідуючому, на прохання позивача,
умовили її не забирати дитину до себе, а
залишити дитину в м. Охтирка. Спочатку
син проживав половину тижня з її
батьками, іншу половину з позивачем, а з
осені 2012 року, в зв'язку з тим, що у
дитини змінився розклад відвідування
секції з акробатики, ОСОБА_1 став
віддавати сина її батькам на два дні в
тиждень. Раз на місяць вона приїздила
до дому, привозила сину подарунки,
залишала кошти на його утримання.
Навесні 2014 року, не витримавши розлуки
з сином, відповідачка повернулася до м.
Охтирка, однак позивач заявив, що не
віддасть їй сина. Вважає, що дитина
повинна проживати з нею, вона має
можливість забезпечити всі необхідні
умови для проживання сина, його
фізичного, духовного та морального
розвитку, виняткових обставин
розлучення її з сином не існує, тому
просить визначити місце проживання
малолітньої дитини разом з нею у
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав, заперечив
проти зустрічного позову, та пояснив,
що в 2010 році відповідачка зникла з
міста Охтирка, залишивши дитину,
вихованням сина не займалася,
приїжджала разів три на рік, після її
відвідин у сина траплявся невроз. В 2011
році відповідачка запропонувала
розлучитися, пояснивши, що вона вагітна
й виходить заміж, на що позивач
погодився. Він займався вихованням,
матеріальним утриманням дитини,
загальним розвитком. За чотири роки
його рідна сестра замінила ОСОБА_10
матір. Відповідачка заявляла, що хоче
забрати сина в м. Дніпропетровськ, але
син не бажав бачитися з матір'ю. ОСОБА_10
звик жити з ним, не заперечує проти
спілкування відповідачки з сином.
Просив задовольнити первісний позов та
відмовити в задоволенні зустрічного
позову.

Представник позивача вимоги по
первісному позову підтримав та просив
задовольнити, заперечив проти
зустрічного позову та просив відмовити
в його задоволенні.

Відповідачка заперечила проти
первісного позову, підтримала вимоги
зустрічного позову та пояснила, що
після розлучення вона не заперечувала
проти спілкування сина з батьком,
останній кожні вихідні забирав дитину
до себе. Матеріальну допомогу від
позивача вона отримувати не бажала. В
2010 році вона влаштувалася на роботу в м.
Дніпропетровськ, син залишився
проживати у її батьків, які також не
заперечували проти спілкування
позивача з дитиною та відпускали
дитину до нього. Вона приїжджала додому
раз на місяць, інколи частіше, син
цікавився коли вона приїде, чекав її,
також вона постійно з дитиною
спілкувалася по телефону та за
допомогою програми «Skype». Через
декілька днів після її повернення
позивач забрав дитину до себе та не
давав бачитися. Просила відмовити в
задоволенні первісного позову, та
задовольнити зустрічний позов.

Представники відповідачки позовні
вимоги первісного позову не визнали в
повному обсязі та просили відмовити в
їх задоволенні, підтримали зустрічний
позов та просили його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_8 в судовому
засіданні зустрічний позов підтримала
та пояснила, що сторони одружилися, у
них народився син ОСОБА_10. Потім між
сторонами почали виникати
непорозуміння, але вони намагалися
зберегти сім'ю. В вересні 2009 року після
сварки позивач пішов від відповідачки,
з цього часу вони проживали окремо, а
через деякий час вирішили розлучитися.
ОСОБА_10 проживав разом з матір'ю, батько
також брав його до себе. Відповідачка
влаштувала дитину в дитячий садок, а в
2010 році поїхала з дому в м.
Дніпропетровськ, бо хотіла доказати, що
може сама забезпечувати себе й дитину.
ОСОБА_10 залишила з ними, вони не
заперечували проти спілкування дитини
з батьком, погодилися, щоб дитина
проживала по пів-тижня у кожного. В 2012
році позивач записав ОСОБА_10 на
акробатику, в зв'язку з чим змінився
графік й останні півтора роки вони
забирали онука ввечері вівторка та
четверга, відводили в садок, потім
батько його забирав. Фактично у дитини
два місця проживання й всюди його
люблять. Дочка хотіла забрати сина з
собою в м. Дніпропетровськ, але вони
умовили її залишити дитину в Охтирці.
Відповідачка приїжджала додому,
спілкувалася з сином, привозила гроші
на його утримання. В травні 2014 року
відповідачка повернулася до дому,
однак позивач не захотів віддати
дитину. Просила задовольнити зустрічну
позовну заяву.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_7 зустрічні позовні вимоги
підтримав та пояснив, що сторони після
одруження проживали у них в будинку, бо
були для цього всі необхідні умови.
Після припинення стосунків між
сторонами, відповідачка поїхала
працювати в м. Дніпропетровськ, бо
хотіла самостійності. Раз в місяць вона
приїжджала додому, зустрічалася з
сином, спілкувалася. Спочатку ОСОБА_10
жив по пів-тижня у кожного зі сторін,
останнім часом вони стали бачитися з
онуком рідше. Просив задовольнити
зустрічний позов.

Представник служби у справа дітей в
судовому засіданні пояснив, що в ході
обстеження умов для визначення місця
проживання дитини було встановлено, що
обидві сторони відповідально
ставляться до виконання своїх
батьківських обов'язків, піклуються
про свою дитину, мають реальну
можливість створити дитині необхідні
умови для виховання, розвитку та
забезпечення потреб малолітнього. У
дитини є друзі і за однією, і за іншою
адресою. Виняткові обставини
розлучення дитини зі своєю матір'ю
відсутні. Залишає вирішення даного
питання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що вона доводиться позивачу
матір'ю. Після припинення стосунків між
сторонами ОСОБА_10 залишився проживати
з відповідачкою, позивач часто брав
сина до себе, спілкувався з дитиною,
цікавився його життям, допомагав
матеріально. Восени 2010 року
відповідачка поїхала на заробітки,
зникла з життя дитини. У ОСОБА_10 був
нервовий струс. Дитина проживала у них
і у сватів, які піклувалися про нього.
Потім відповідачка сказала, що ОСОБА_10
залишається проживати з позивачем,
після чого вона не телефонувала навіть
в дні народження. В 2012 році
відповідачку розшукувала міліція,
потім телефонували з банків, які також
її розшукували. Спогадів у дитини про
матір немає. Після повернення
відповідачки почалися сварки в
присутності дитини, що дуже засмучує
останнього. Вважає, що не потрібно
висмикувати дитину зі звичайного
способу життя та визначити місця
проживання останнього разом з батьком.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснила, що в кінці 2010 року
відповідачка зникла, після чого деякий
час не з'являлася. В 2011 році
відповідачка сказала, що вона вагітна й
виходить заміж, а ОСОБА_10 буде
проживати з позивачем. Після цього
відповідачку розшукували з банку з
приводу заборгованості по кредитам,
також приходили працівники міліції.
Відповідачка вихованням сина не
займалася, свята в дитячому садку не
відвідувала, на дні народження не
телефонувала, ОСОБА_10 не сприймав
відповідачку як матір. Іноді ОСОБА_10
казав, що мати йому телефонувала. Коли
відповідачка повернулася, то
влаштувала сварку, всіх звинувативши.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що її
донька відвідує дитячий садок разом з
сином сторін. Мати ОСОБА_10 вона до цього
не бачила, на батьківські збори завжди
приходив позивач, також вона бачила
обох бабусь дитини. Члени
батьківського комітету, до складу
якого також входить свідок, вважали, що
у ОСОБА_10 немає мами, думали, що навіть
батьки матері ОСОБА_10 не спілкуються зі
своєю донькою. ОСОБА_10 ніколи не
згадував про матір. Одного разу ОСОБА_10
сказав її доньці, що він не потрібен
матері.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що працює
психологом в ДНЗ «Калинка», знає
відповідачку з 1994 року, остання була її
вихованкою, була спокійна,
врівноважена, вихована. Знала, що у
відповідачки народився син ОСОБА_10. В
травні 2010 року вона зустрічалася з
відповідачкою з приводу влаштування
ОСОБА_10 в дитячий садочок, якого
влаштували через декілька днів. Коли
відповідачка приїжджала до м. Охтирка,
то заходила до неї на професійні
консультації. Крім того, ОСОБА_10 ходив
до неї в гурток інтелектуально
обдарованих дітей, він розповідав, що
мати йому телефонує, подарувала йому
машинку. ОСОБА_10 знав, де живе його мати.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона
була вихователькою ОСОБА_10 в дитячому
садку. За три роки вона бачила
відповідачку два рази, також приходили
батьки останньої, позивач та його
сестра. Позивач відвідував батьківські
збори, оплачував всі витрати по
дитячому садку. Контактні телефони
були позивача та його рідної сестри.
ОСОБА_10 знає багато пісень, які він, з
його слів, вивчив з бабусею ОСОБА_13. З
відповідачкою свідок жодного разу не
спілкувалася. Про матір ОСОБА_10 не
згадував, про батька казав тільки
добре, також розповідав про дідуся з
бабусею. Крім того, вона бачила як
ОСОБА_10 гуляє з батьком по місту.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що знає
позивача з дитинства. Десь з двох років
ОСОБА_10 проживає АДРЕСА_2. Позивач
зразково показовий батько, грає з сином
на дитячому майданчику, водить його на
акробатику, дитина дуже прив'язана до
нього. Мати дитини вона не бачила.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні
пояснила, що з 2005 року проживає по
АДРЕСА_2, являється сусідкою позивача.
Постійно там бачить ОСОБА_10, їй дуже
подобається як дитина відноситься до
батька, а батько до дитини. До цього
деякий час ОСОБА_10 проживав за іншою
адресою.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що являється
хрещеним батьком ОСОБА_10. Коли
хрестили, сторони проживали по АДРЕСА_1.
Близько чотирьох років тому
відповідачка покинула позивача, з
цього часу він бачив останню разів три.
ОСОБА_10 весь час проживав з батьком,
який весь вільний час проводить з
дитиною. З хрещеником свідок бачиться
досить часто, десь раз у тиждень. Чув, що
позивач відвозив сина до колишньої
тещі.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що
проживає по сусідству з відповідачкою.
Сторони одружилися в травні 2008 року,
стали проживати в будинку батьків
відповідачки. Жили разом поки ОСОБА_10
не виповнилося 1,5 роки, потім позивач
виїхав. Через деякий час поїхала й
відповідачка. ОСОБА_10 залишився
проживати по АДРЕСА_1, у вихідні дні
його забирав позивач. Відповідачка
приїжджала на свята, гуляла з сином.
Вона не може сказати скільки була
відсутня відповідачка, з весни остання
постійно проживає вдома. Зазначила, що
дільничний запитував її, коли вона
останній раз бачила відповідачку.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні
пояснила, що знає відповідачку близько
шести років, з позивачем особисто не
знайома. Після весілля сторони близько
двох років проживали у батьків
відповідачки, потім почалися сварки.
Через деякий час відповідачка поїхала
на заробітки в м. Дніпропетровськ,
однак кожного місяця приїжджала
додому, приходила до свідка в гості,
інколи приходила з дитиною. Між
відповідачкою та сином нормальні
відносини. Півтора-два місяці тому
відповідачка приходила з сином, потім
прийшла сама, плакала, казала, що
позивач не дає дитину.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що знає
сім'ю батьків відповідачки близько 15
років, вони трудолюбиві, таку ж
виховували й доньку. Знає, що було
весілля, народився син ОСОБА_10, потім
сторони розійшлися. За час їх спільного
життя батьки відповідачки постійно
допомагали їм. Потім відповідачка
почала шукати роботу, а згодом виїхала
до м. Дніпропетровськ. ОСОБА_10 проживав
і по АДРЕСА_1, і ходив до батька.
Відповідачка допомагала утримувати
дитину. З весни 2014 року ОСОБА_10 став
налаштовуватися проти матері, почав
грубити їй, чого раніше не було. В
червні 2014 року позивач забрав дитину і
не віддав. Поки позивачка працювала у м.
Дніпропетровськ, свідок десь раз у два
місяці бачила її в м. Охтирка. Знає, що
коли ОСОБА_10 було близько чотирьох
років, відповідачка з ним їздила в м.
Тростянець на лицарський турнір, на
п'ять років замовляла торт, також
бачила їх в магазині.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що знає
відповідачку з дитинства, позивача з
часу одруження сторін. У сторін
народився син ОСОБА_10. До двох років
дитини відповідачка гуляла з ним, мамою
була звичайною, кохала свою дитину.
Потім між сторонами стосунки
змінилися, вони розлучилися.
Відповідачка виїжджала з міста, її мати
розповідала, що донька телефонує,
приїжджає. Бачила, що ОСОБА_10 був у
батьків відповідачки, також бачила
дитину з батьком. Коли відповідачка
приїхала додому, то казала, що хотіла
забрати сина з собою, але батьки не
погоджувалися, скаржилася, що батьки та
позивач тиснуть на неї. Відповідачка не
зловживає спиртними напоями, завжди
думає про сина. Вона постійно бачила її
разом з сином.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що знає
відповідачку близько чотирьох років, в
даний час працює з нею в магазині. До
від'їзду в м. Дніпропетровськ,
відповідачка водила сина в ДНЗ
«Калинка». В м. Дніпропетровськ
відповідачка працювала близько трьох
років, приїжджала додому раз у місяць,
коли приїжджала заходила з сином в
магазин, ні в чому йому не відмовляла. З
дитиною у неї звичайні стосунки. В цей
час ОСОБА_10 жив у батьків відповідачки,
потім жив пів-тижні у батьків
відповідачки, а пів-тижня з батьком, а
згодом батьки відповідачки стали брати
дитину на вихідні. Бачила позивача,
коли він приводив та забирав ОСОБА_10
від бабусі.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що ОСОБА_3
звернулася до неї як до квартальної
уповноваженої з проханням написати їй
характеристику, що свідок й зробила,
оскільки знала, що ОСОБА_3 являється
донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проживає
разом з ними по АДРЕСА_1, декілька разів
бачила біля їх двору дитину.

Малолітній ОСОБА_10 в присутності
психолога в судовому засіданні
пояснив, що він проживає періодично то
з батьком, то з матір'ю, батьки, бабусі
та дідусі ставляться до нього добре,
він кохає обох батьків, бажає проживати
з ними обома.

Суд проаналізував матеріали справи,
вислухав пояснення осіб, які беруть
участь у справі, покази свідків,
врахував думку малолітнього ОСОБА_10,
дослідив письмові докази, дійшов
наступного висновку.

Спірні правовідносини підлягають
врегулюванню відповідно до норм
сімейного законодавства.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини. Згідно зі ст.ст. 157, 160 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно, а місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати і батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що сторони з 10.05.2008 року по
19.07.2011 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
малолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1. Останній
зареєстрований за місцем мешкання
ОСОБА_3, хоча фактично за взаємною
домовленістю сторін почергово
проживає як за місцем мешкання матері,
так і за місцем мешкання батька, що
знайшло своє підтвердження в судовому
засіданні та не заперечується
сторонами. Батько й мати дитини мають
позитивні характеристики, спиртними
напоями або наркотичними засобами не
зловживають, працевлаштовані, мають
постійний заробіток, виявляють увагу
до дитину, турботу про неї, за місцем
проживання сторін створені належні
умови для відпочинку та розвитку
дитини, що підтверджується зібраними
доказами.

Орган опіки та піклування Охтирської
міської ради надав висновок, згідно
якого обидві сторони відповідально
ставляться до виконання своїх
батьківських обов'язків, мають реальну
можливість створити дитині необхідні
умови для виховання, розвитку та
забезпечити потреби малолітнього сина.
На засіданні комісії з питань захисту
прав дитини члени комісії не дійшли
спільної думки щодо визначення місця
проживання дитини з одним із батьків, в
зв'язку з чим покладаються на рішення
суду.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20.11.1959 року, малолітня
дитина не повинна, крім тих випадків,
коли є виключні обставини, бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Жодних виключних обставин, за яких
можливо було б розлучити малолітню
дитину з матір'ю судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи вік,
розвиток та інтереси дитини, суд дійшов
висновку про визначення місця
постійного проживання малолітнього
ОСОБА_10 разом з матір'ю ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 141, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 4, 10, 11,
15, 58-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити місце постійного проживання
малолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3,
разом з матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за
місцем її проживання.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
Сумської області протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
при проголошенні рішення - в той же
строк з часу отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області
В.М.
Ільченко