Справа №589/3051/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - СінгурНомер провадження
22-ц/788/1491/14 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк»

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 27 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в
и л а:

04 червня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом, свої
вимоги обґрунтовувало тим, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 02 лютого 2011 року ОСОБА_3 отримала
кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з неналежним
виконанням зобов'язань за вищевказаним
кредитним договором відповідачка
станом на 30 квітня 2014 року має
заборгованість 11088,83 грн., яка
складається з: 4240,18 грн. -
заборгованість за кредитом; 5844,42 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; штраф -500грн.;
504,23 грн. - штраф процентна складова, яка
підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 27 червня 2014
року відмовлено у позові ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі.

Доводить, що суд першої інстанції
безпідставно застосував до спірних
правовідносин строк позовної давності,
оскільки: 1) строк позовної давності
встановлений ч. 1 ст. 257 ЦПК України
тривалістю у три роки не пропущений; 2)
на застосуванні строку позовної
давності відповідачка не наполягала та
не зверталася до суду з відповідним
клопотанням; 3) сторони укладаючи
кредитний договір домовились про
збільшений строк позовної давності та
встановили його рівний строку дії
картковому рахунку, який автоматично
пролонгується у випадку, якщо жодна з
сторін не заявила про припинення
договору.

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» Гакаль Р.В. підтримав
доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що 02
лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № б/н, відповідно якого ОСОБА_3
отримала кредит розмірі 4600 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Умови вищевказаного кредитного
договору ОСОБА_3 належним чином не
виконувала.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованості, станом на 30
квітня 2014 року ОСОБА_3 має
заборгованість за вказаним кредитним
договором у сумі 11088,83 грн., яка
складається з: 4240,18 грн. -
заборгованість за кредитом; 5844,42 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; штраф -500грн.;
504,23 грн. - штраф процентна складова.

Позивач знав про припинення внесення
коштів ОСОБА_3 у рахунок повернення
кредиту і тим самим порушував умови
договору про щомісячні платежі та
повернення кредиту протягом 12 місяців
з дня укладення договору, тобто до
лютого 2012 року, оскільки платіжна
картка була видана строком на 1 рік.

Початок перебігу строку позовної
давності щодо вимог позивача зі
стягнення кредиту та процентів за ним є
перший день за останнім днем сплати
ОСОБА_3 кредиту та заборгованості за
ним. Позивачем питання про поновлення
пропущеного строку не підіймалось.

Позивачем не надано суду доказів
пролонгації строку дії кредитної
картки. Суд не приймає до уваги доводи
позивача стосовно того, що відповідно
до умов кредитного договору, якщо
протягом 12 місяців жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін.

ОСОБА_3 не виконала взятих на себе
зобов'язань щодо погашення боргу, проте
ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з
позовом про захист свого порушеного
права лише 14 червня 2014 року, тобто з
пропуском установленого статтею 257 ЦК
України трирічного строку позовної
давності.

Проте, повністю погодитись з такими
висновками суду неможливо з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог
закону не дотримався.

Так, 02 лютого 2011 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № б/н, відповідно
якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі
4600 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Вищевказаний кредитний договір,
відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України є
договором приєднання, тобто його умови
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до фотокопії анкети заявки
від 02 лютого 2011 року відповідачка
надала згоду на те, що підписана заява
разом з «Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою»,
затверджених наказом № СП-2010-256 від 06
березня 2010 року та «Тарифами Банку»
складає між нею та Банком договір, що
підтверджується її підписом у заяві
(а.с. 9-10).

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил
надання банківських послуг
передбачено, що договір діє на протязі
12 місяців з моменту підписання. Якщо на
протязі цього строку жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на той самий
строк.

Пунктом 2.1.1.12.6 «Правил користування
платіжною карткою» передбачено, що
Банк нараховує проценти за
користування кредитом у розмірі,
встановленому «Тарифами Банку» з
розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил
надання банківських послуг, -
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом,
відсотками за його використання, за
перевитрати платіжного ліміту, а
також оплачувати комісії на умовах,
передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил
надання банківських послуг, - при
порушенні позичальником строків
платежів по якомусь з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

З довідки про умови кредитування на
ім'я ОСОБА_3 вбачається, що розмір
щомісячних платежів (що включають
плату за використання кредитних коштів
у звітному періоді) становить 7% від
заборгованості, але не менше 50 грн. і не
більше залишку заборгованості (а.с. 11).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості за договором № б/н від 02
лютого 2011 року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, вбачається, що
станом на 30 квітня 2014 року
заборгованість ОСОБА_3 перед Банком
становить 11088,83 грн., яка складається з:
4240,18 грн. - заборгованість за кредитом;
5844,42 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 1004,23 грн. -
заборгованість по судовим штрафам. (а.с.
7-8).

Банк звернувся до суду з позовом в цій
справі 04 червня 2014 року (а.с. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

З вищевказаного розрахунку
заборгованості за договором № б/н від 02
лютого 2011 року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 вбачається, що
заборгованість ОСОБА_3 за
вищезазначеним договором виникла з 29
липня 2011 року (а.с. 7-8), а відповідно до
виписки по особовому рахунку ОСОБА_3,
наданої представником Банку в судовому
засіданні при розгляді справи судом
апеляційної інстанції, відповідачка
здійснила останнє погашення
заборгованості за вказаним кредитним
договором 16 грудня 2011 року на суму 300
грн. (а.с. 80-84).

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України,
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка ОСОБА_3 21 червня 2014 року
(а.с. 55) належним чином була повідомлена
про розгляд справи 27 червня 2014 року
судом першої інстанції та, що вона була
повідомлена 01 серпня 2014 року (а.с. 78) про
розгляд справи 11 серпня 2014 року судом
апеляційної інстанції. Від неї не
надходило у передбаченому
процесуальним законом порядку заяв про
відкладення судових засідань та заяв
про застосування до спірних
правовідносин наслідків спливу строку
позовної давності, отже вона не була
позбавлена права реалізації своїх
процесуальних прав.

За таких обставин, суд першої інстанції
помилково дійшов висновку про те, що до
спірних правовідносин необхідно
застосувати наслідки спливу строку
позовної давності.

Отже, у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою умов кредитного
договору № б/н від 02 лютого 2011 року
вищевказана заборгованість підлягає
стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк».

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
підстав неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України) з ухваленням нового
рішення про задоволення позову та
стягненням з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованості за
кредитним договором № б/н від 02 лютого
2011 року у розмірі 11088,83 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приват Банк» підлягає стягненню
судовий збір за подачу позову в розмірі
243,60 грн. та за подачу апеляційної
скарги у розмірі 121,80 грн., всього 365,40
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319
ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 27 червня 2014 року та ухвалити нове
рішення про задоволення позову
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 02 лютого 2011 року у розмірі
11088,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
відшкодування судового збору за подачу
позову в розмірі 243,60 грн. та за подачу
апеляційної скарги у розмірі 121,80 грн.,
всього 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -