Справа № 347/1034/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014
м. Косів

Косівський районний суд Івано -
Франківської області в складі :

Головуючого - судді: Цалин Б.М.

Секретаря : Терлюжак Н.П.

розглянувши у заочному судовому
засіданні в залі суду м. Косів цивільну
справу за позовом Косівського
інституту прикладного та
декоративного мистецтва Львівської
національної академії мистецтв до
ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених
коштів, -

В С Т А
Н О В И В :

Косівський інститут прикладного та
декоративного мистецтва Львівської
національної академії мистецтв
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1
про стягнення зайво виплачених коштів.

Представник позивача, Сабадаш-Мицьо
С.В. в судове засідання не з»явилась
будучи повідомленою належним чином про
час та місце розгляду справи, подала
суду заяву про розгляд справи в її
відсутності. Вимоги позову підтримує
та просить задоволити в повному обсязі.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
відповідач ОСОБА_1, колишній працівник,
з яким Косівський інститут прикладного
та декоративного мистецтва Львівської
національної академії мистецтв
перебував в трудових відносинах. 21.02.2013
року ОСОБА_1 згідно наказу № 14 від 20.02.2013
року був прийнятий на роботу до
Косівського інституту ПДМ ЛНАМ на
посаду викладача кафедри
образотворчого мистецтва і
академічних дисциплін, терміном до
закінчення навчального року.

В період з лютого 2013 року по липень 2013
року ОСОБА_1 отримував щомісячну
заробітну плату а в червні 2013 року
отримав кошти на оздоровлення в сумі
2971, 00 грн. Середньомісячна заробітна
плата відповідача складала 2970,90 грн.

20.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою
про надання йому щорічної основної
відпустки з 10.07.2013 року терміном на 56
календарних днів, хоча за фактично
відпрацьований відповідачем час,
тривалість такої відпустки повинна
була становити 19 днів.

Згідно наказу № 59 від 20.06.2013 року «Про
надання відпусток в липні місяці
науково-педагогічним працівникам
Косівського інституту ПДМ ЛНАМ ОСОБА_1
була надана щорічна основна відпустка
з 10.07.2013 року по 04.09.2013 року на 56
календарних днів за робочий період з
21.02.2013 року по 20.02.2014 року. В липні 2013
року ОСОБА_1 було виплачено частково
відпускні в сумі 1963,38 грн.

Згідно наказу № 90 від 29.08.2013 року по
Косівському інституту ПДМ ЛНАМ ОСОБА_1
було продовжено термін перебування на
посаді викладача кафедри
образотворчого мистецтва і
академічних дисциплін з 05.09.2013 року по
31.08.2014 року.

Після цього відповідач в справі, 12.09.2013
року звернувся до дирекції інституту з
заявою в якій просить надати йому
відпустку без збереження заробітної
плати, як інваліду з дитинства в період
з 16.09.2013 року по 14.10.2013 року . Така заява
відповідача була задоволена та згідно
наказу № 145 від 12.09.2013 року по
Косівському інституту ПДМ ЛНАМ ОСОБА_1
надано відпустку без збереження
заробітної плати в період з 16.09.2013 року
по 14.10.2013 року терміном на 29 календарних
днів.

В жовтні 2013 року відповідачу виплачено
відпускні за не відпрацьований раніше
період.

Згідно наказу № 192 від 18.11.2013 року по
Косівському інституту ПДМ ЛНАМ ОСОБА_1
звільнений з посади викладача кафедри
образотворчого мистецтва і
академічних дисциплін відповідно до п.4
ст.40 КЗпП України. Цим же наказом
відповідачу було проведено
перерахунок відпускних та виявлено, що
йому зайво виплачено відпускних в сумі
3056,78 грн.

18.11.2013 року ОСОБА_1 було направлено лист
із повідомленням про його звільнення
із роботи та пропозицією до 25.12.2013 року
повернути зайво отримані ним кошти за
невідпрацьований період. , а саме
відпускні в сумі 3056,78 грн. Така
пропозиція відповідачем залишена без
уваги та реагування, тому позивач
змушений звернутися до суду із
вказаним позовом.

Відповідач в справі, ОСОБА_1 в судове
засідання не з»явився будучи
повідомленим належним чином про час та
місце розгляду. Судом вживались заходи
для допиту відповідача по суті
позовних вимог, шляхом направлення для
виконання за місцем проживання
останнього, судового доручення. Разом
із тим Нововолинським міським судом
08.07.2014 року судове доручення повернуто
без виконання, за неявкою відповідача в
судові засідання.

У справі є достатньо доказів для її
вирішення, що у сукупності із вказаними
вище обставинами дає судові підстави
для застосування положень ч. 4 ст. 169,
ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Таким чином, судом прийнято рішення про
розгляд справи у відсутності сторін
на підставі наявних доказів у справі,
без фіксування процесу технічними
засобами, що не суперечить та
відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд вивчивши матеріали справи вважає,
що позов підставний і підлягає до
задоволення за наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_1 із Косівським
інститутом прикладного та
декоративного мистецтва Львівської
національної академії мистецтв
перебував в трудових відносинах. Так,
відповідно до наказу № 14 від 20.02.2013 року
(а.с.4) ОСОБА_1 прийнятий на роботу до
Косівського інституту ПДМ ЛНАМ на
посаду викладача кафедри
образотворчого мистецтва і
академічних дисциплін, терміном до
закінчення навчального року.

Довідкою № 01-04-102 від 28.04.2014 року (а.с.3)
стверджено, що в період з лютого 2013
року по липень 2013 року ОСОБА_1 отримував
щомісячну заробітну плату а в червні 2013
року отримав кошти на оздоровлення в
сумі 2971, 00 грн. В жовтні 2013 року
відповідачу виплачено відпускні за не
відпрацьований раніше період.

Відповідно до наказу № 59 від 20.06.2013 року
«Про надання відпусток в липні місяці
науково-педагогічним працівникам
Косівського інституту ПДМ ЛНАМ (а.с.6)
ОСОБА_1 надано щорічну основну
відпустку з 10.07.2013 року по 04.09.2013 року на
56 календарних днів за робочий період з
21.02.2013 року по 20.02.2014 року.

Наказом № 90 від 29.08.2013 року по
Косівському інституту ПДМ ЛНАМ (а.с.8)
ОСОБА_1 продовжено термін перебування
на посаді викладача кафедри
образотворчого мистецтва і
академічних дисциплін з 05.09.2013 року по
31.08.2014 року.

На задоволення заяви відповідача в
справі ОСОБА_1 від 12.09.2013 року (а.с.10) ,
згідно наказу № 145 від 12.09.2013 року (а.с.9)
по Косівському інституту ПДМ ЛНАМ
надано останньому відпустку без
збереження заробітної плати в період з
16.09.2013 року по 14.10.2013 року терміном на 29
календарних днів.

Згідно наказу № 192 від 18.11.2013 року (а.с. 11)
ОСОБА_1 звільнений з посади викладача
кафедри образотворчого мистецтва і
академічних дисциплін відповідно до п.4
ст.40 КЗпП України. Цим же наказом
відповідачу було проведено
перерахунок відпускних та виявлено, що
йому зайво виплачено відпускних в сумі
3056,78 грн.

18.11.2013 року ОСОБА_1 було направлено лист
із повідомленням про його звільнення
із роботи та пропозицією до 25.12.2013 року
повернути зайво отримані ним кошти за
невідпрацьований період. , а саме
відпускні в сумі 3056,78 грн. Така
пропозиція відповідачем залишена без
уваги та реагування, тому позивач
змушений звернутися до суду із
вказаним позовом.

Як визначено ст.127 КЗпП України,
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України.
Відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу: 1) … для
повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок; для
погашення невитраченого і своєчасно не
повернутого авансу, виданого на
службове відрядження або переведення
до іншої місцевості; на господарські
потреби, якщо працівник не оспорює
підстав і розміру відрахування. У цих
випадках власник або уповноважений ним
орган вправі видати наказ
(розпорядження) про відрахування не
пізніше одного місяця з дня закінчення
строку, встановленого для повернення
авансу, погашення заборгованості, або з
дня виплати неправильно обчисленої
суми; 2) при звільненні працівника до
закінчення того робочого року, в
рахунок якого він вже одержав
відпустку, за невідроблені дні
відпустки.

Працівники використовують право на
відпустку, як правило, до закінчення
робочого року, у рахунок якого вона
надається. Тому при звільненні до
закінчення робочого року, у рахунок
якого працівник відпустку уже
використав, середня заробітна плата,
виплачена за період відпустки,
частково виявляється виплаченою
необґрунтовано. Заробітна плата, що
виплачена працівникові за
невідпрацьовані дні відпустки, при
звільненні може утримуватися з суми,
належної працівникові до виплати.

Таким чином суд вважає вимоги позову
підставними доведеними в судовому
засіданні і такими, що підлягають до
задоволення .

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 127, 232, 233 КЗпП України, ст.ст. 213-215, 218,
224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 в користь
Косівського інституту прикладного та
декоративного мистецтва Львівської
національної академії мистецтв зайво
виплачені кошти в сумі 3056,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 243,60 грн судового
збору, отримувач коштів УДКСУ у
Косівському районі Івано-Франківської
області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)
38026046, Банк отримувача ГУДКСУ в
Івано-Франківській області, Код банку
отримувача (МФО) 836014, Рахунок
отримувача 0266, Код класифікації
доходів бюджету 22030001, Код ЄДРПОУ суду
02891606, в справі за позовом Косівського
інституту ПДМ ЛНАМ - Косівський
районний суд Івано-Франківської
області.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Косівського
районного суду протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
-протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Б.М.Цалин