Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/4817/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької
Т.М.,

суддів Трояновської
Г.С., Снітка С.О.

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом приватного акціонерного
товариства "Український Страховий Дім"
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
суми виплаченого страхового
відшкодування, за апеляційною скаргою
приватного акціонерного товариства
"Український Страховий Дім" на рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 27
листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ "Український
Страховий Дім" звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
його користь компенсацію завданих
збитків - суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 4 689 грн. 56 коп.
та витрати по сплаті судового збору в
сумі 229 грн. 40 коп. В обґрунтування
позовних вимог зазначав, що 18 жовтня 2010
року між ПАТ «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_5 був укладений
договір про відкриття фізичній особі
карткового рахунку та здійснення його
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою, згідно із
яким банк відкрив ОСОБА_5 картковий
рахунок і відновлювальну кредитну
лінію, а ОСОБА_5 зобов'язувалась
погашати кредит і відсотки за його
користування. 12 липня 2011 року між
банком та ПАТ «Український Страховий
Дім» було укладено договір
добровільного страхування кредитів,
предметом якого є майнові інтереси
банку, що пов'язані з невиконанням або
неналежним виконанням позичальниками
своїх зобов'язань. У вересні 2012 року
банк звернувся до ПАТ «Український
Страховий Дім» із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань
за кредитною угодою, а саме виникнення
у зв'язку зі смертю ОСОБА_5
простроченої заборгованості за її
картковим рахунком. Позивач
посилається на те, що відповідачі є
доньками ОСОБА_5, а отже є її
спадкоємцями за законом першої черги,
крім того, проживали разом з нею і
протягом встановленого строку не
подали заяв про відмову від спадщини,
тобто згідно із чинним законодавством
є спадкоємцями, які прийняли спадщину.
Оскільки, до позивача перейшло право на
отримання від відповідачів, як
спадкоємців ОСОБА_5, які прийняли
спадщину, компенсації завданих збитків
- виплаченого страхового
відшкодування, останній звернувся до
суду з відповідним позовом.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 листопада 2013 року
відмовлено ПАТ «Український Страховий
Дім» в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПАТ «Український
Страховий Дім», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
спадкоємці не зверталися із заявами
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, до нотаріальної контори, тому
вимоги позивача є передчасними і
задоволенню не підлягають.

Проте, з таким висновками суду
погодитися не можна з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2010 року між
ОСОБА_5 і ПАТ «Державний ощадний банк
України» було укладено договір № 3044
про відкриття фізичній особі
карткового рахунку та здійснення його
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою
(відповідно до умов якого Банк
відкриває ОСОБА_5 кредитну лінію з
лімітом кредиту у сумі 4 600 грн. (п. 7.1
договору).

12.07.2011 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» та позивачем
було укладено договір добровільного
страхування кредитів КР-11 № 0001,
предметом якого є майнові інтереси
Банка, що не суперечать чинному
законодавству України і пов'язані з
невиконанням або неналежним
виконанням позичальника своїх
договірних зобов'язань за Кредитними
угодами, що укладені між
страхувальником та позичальниками, з
типовою формою якої страховика
ознайомлено. Страховим випадком
визнано факт завдання збитків
страхувальнику внаслідок невиконання
або часткового невиконання
позичальником своїх зобов'язань по
поверненню суми кредиту та/або сплати
процентів за користування кредитом в
строки та на умовах, що передбачені в
конкретній кредитній угоді, внаслідок
неплатоспроможності позичальника.

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

05.09.2012 р. ПАТ «Державний ощадний
банк України» своїм листом № 51/221/4384
повідомив позивача про настання
страхового випадку, пов'язаного з
невиконанням позичальником ОСОБА_5
своїх договірних зобов'язань за
договором № 3044 в зв'язку з її смертю.

03.10.2012 року ПрАТ «Український
Страховий Дім» виплатило на користь
ПАТ «Державний ощадний банк України»
страхове відшкодування в розмірі 4 689
грн. 56 коп., що підтверджується копією
платіжного доручення № 819.

На спадкове майно, після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1
ст.1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України
визначено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно свідоцтва про право
власності на житло від 17.11.2006 року
ОСОБА_5 була власником ? частини
квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 в
м.Новоград-Волинський. Власниками ?
частин спірної квартири є відповідачі.
Факт проживання та реєстрації
відповідачів у спірній квартирі разом
з ОСОБА_5 на день її смерті,
підтверджується довідкою ОСББ «Зоря»
№122 від 23.07.2013 року.

Заяву про відмову від прийняття
спадщини у строк визначений ст.1270
ЦК України відповідачі до
нотаріальної контори не подавали.

Оскільки, відповідачі які є рідними
дітьми ОСОБА_5, та на час відкриття
спадщини проживали разом з останьою, а
тому відповідно до вимог чинного
законодавства вони є спадкоємцями
першої черги, які прийняли спадщину.

Відповідно до ст.1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його
борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до
спадкодавців, які прийняли спадщину,
незалежно від настання строку
вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що
ПрАТ «Український Страховий Дім» як
кредитор спадкодавця, у встановлений
ст.1281 ЦК України строк, заявило
претензійну вимогу до спадкоємців
боржника, шляхом направлення на адресу
Новоград-Волинської державної
нотаріальної контори листа №335/07/2 від
30.11.2012 року.

Вказана претензія отримана та
прийнята нотаріусом, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення та листом
Новоград-Волинської державної
нотаріальної контори №2218/02-14/579/12 від
04.12.2012 року.

Частина 2 ст.1281 ЦК України передбачає
обов'язок кредитора спадкодавця
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до спадкоємця, а також через нотаріуса
за місцем відкриття спадщини протягом
шестимісячного строку, а не його
обов'язку звернення з відповідним
позовом до суду.

У п.27 постанови Пленуму Верховного
суду України №7 від 30 травня 2008 року
„Про судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що отримання
спадкоємцем, який прийняв спадщину,
свідоцтва про право на спадщину
відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а
не обов'язком спадкоємця. Якщо
спадкоємець прийняв спадщину стосовно
нерухомого майна, але зволікає з
виконанням обов'язку, передбаченого
статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення
від погашення боргів спадкодавця,
кредитор має право звернутися до нього
з вимогою про погашення заборгованості
спадкодавця, розмір якої може бути
визначений за правилами статті 625
цього Кодексу.

З огляду на наведене до позивача
перейшло право на отримання від
спадкоємців ОСОБА_5, якими є
відповідачі, компенсації завданих
збитків - суми виплаченого страхового
відшкодування. Незважаючи на те, що
відповідачка ОСОБА_4 є неповнолітньою
вона також повинна нести
відповідальність перед позивачем,
оскільки згідно ч.1 ст.1282 ЦК України
кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Зі змісту ч.1 ст.1282 ЦК України
випливає, що спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

В апеляційній інстанції представник
відповідачів пояснив, що квартира
АДРЕСА_2 є трьохкімнатною, вартість ?
частини цієї квартири більша ніж
вартість суми страхового
відшкодування.

Таким чином вартість ? частини
квартири, яка належить ОСОБА_5 значно
перевищує суму боргу.

Оскільки суд першої інстанції на
вищевикладені обставини та положення
закону уваги не звернув, не врахував
норми матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, не встановив обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи, а тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Український
Страховий Дім" задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного
товариства "Український Страховий Дім"
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
суми виплаченого страхового
відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь приватного акціонерного
товариства "Український Страховий Дім"
по 1563 грн. 19 коп. з кожного виплаченого
страхового відшкодування та по 76 грн.
47 коп. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді