У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді -
Ковальчук Н.М.,

суддів: - Рожина
Ю.М., Собіни І.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю представників позивача -
ОСОБА_3,ОСОБА_4,

прокурора -
Зембіцької Л.В.,

представника Служби автомобільних
доріг - Валігури І.А.,

представника ДП «Рівненський
науково-дослідний та проектний
інститут

землеустрою» -
Жабчика В.І.,

представника Держземагенства -
Українця М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на
рішення Рівненського районного суду
від 06 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до Служби автомобільних доріг у
Рівненській області, Клеванської
селищної ради Рівненського району
Рівненської області, ДП «Рівненський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», Управління
Держземагенства у Рівненському районі
Рівненської області, Рівненської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері про
визнання недійсним державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою та зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду
від 06 червня 2014 року у задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду безпідставним,
необґрунтованим, постановленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_8 оскаржив
його в апеляційному порядку.В поданій
апеляційній скарзі пояснює, що він є
власником земельної ділянки площею 0,16
га по АДРЕСА_1 відповідно до державного
акту РЗ № 693158. Однак при оформленні
документів для присвоєння
кадастрового номеру та під час
складання топо-геодезичного плану було
виявлено, що в державний акт на право
постійного користування, виданий
Службі автомобільних доріг у
Рівненській області, включено частину
належної йому ділянки площею 0,0061 га.
Остання погодилась здійснити
переміщення ділянок, проте зробила це
таким чином, що частина його ділянки
опинилась на тротуарі, що унеможливлює
внесення змін в державний акт.
Доводить, що суд, при вирішенні спору не
врахував ні даних обставин, ні норм
Земельного Кодексу України, які
гарантують захист права власності.
Вказує на порушення процесуальних
норм, оскільки не дано оцінки показам
свідків та спеціаліста, а також
зроблено помилковий висновок про
необхідність проведення
землевпорядної експертизи та не
роз'яснено йому наслідків відмови від
проведення експертизи.З наведених
підстав просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

________________________________________________________________________

Справа № 2/570/41/2014

Головуючий в суді І інстанції -
Гнатущенко Ю.В.

Провадження № 22-ц 787/1521/2014

Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що в даному
спорі про порушення прав власника
ОСОБА_11, який пов'язаний із правом
постійного користування земельною
ділянкою Служби автомобільних доріг у
Рівненській області, не може
визнаватися недійсним державний акт на
право користування земельною ділянкою
як належний та окремий спосіб
поновлення порушеного права, а тому у
судовому порядку повинні визнаватися
недійсними як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідний
державний акт на право користування,
так і сам акт на право користування
земельною ділянкою.

З даним висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погоджується.

В грудні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до
суду з позовом до Служби автомобільних
доріг у Рівненській області про
визнання недійсним Державного акту на
право постійного користування
земельною ділянкою серії ЯЯ № 260347 від
14 вересня 2009 року в частині, яка
накладається на його земельну ділянку,
площею 0,0061 га.

Судом встановлено: згідно Державного
акту на право власності на земельну
ділянку від 30 квітня 2003 року серія РЗ №
693158 ОСОБА_11 є власником земельної
ділянки розміром 0,16 га по АДРЕСА_1.

Служба автомобільних доріг у
Рівненській області відповідно до
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою
серії ЯЯ № 260347 від 14 вересня 2009 року на
територіїї Клеванської селищної ради
має право на постійне користування
земельною ділякою, площею 6,1453 га, для
обслуговування автомобільних
доріг.(а.с.14).

Державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою
серії ЯЯ № 260347 від 14 вересня 2009 року
видано Службі автомобільних доріг у
Рівненській області на підставі
рішення Клеванської селищної ради від
2 вересня 2005 року № 501.

Державним підприємством «Рівненський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» виготовлено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання державного акту на
право постійного користування
земельними ділянками Службі
автомобільних доріг у Рівненській
області для обслуговування
автомобільного шляху
Устилуг-Луцьк-Рівне на території
Клеванської селищної ради.

5 червня 2005 року складено протокол
встановлення та погодження в натурі
(на місцевості) межі земельної ділянки
Служби автомобільних доріг.

ОСОБА_12, як суміжний користувач,
погодив межі спірної земельної
ділянки, підписав протокол та не подав
заперечень(а.с.44).

Відповідно до частини першої,
другої статті 116 ЗК України (у редакції,
яка була чинною на час прийняття
рішення про передачу у користування
земельної ділянки відповідачу)
установлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Частина перша статті 15 ЦК
України закріплює право кожної особи
на захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої
статті 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Частиною
другою цієї статті визначено перелік
основних способів захисту цивільних
прав і інтересів, серед яких припинення
правовідношення та визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно із частиною третьою
статті 152 ЗК України (у редакції, яка
була чинною на час виникнення спірних
правовідносин) захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Державні акти на право
власності(постійного користування) на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Отже, визнання недійсним державного
акта на право власності(користування)
на землю як самого по собі
правовстановлюючого документа не
передбачено ні даною нормою, ні іншою
нормою закону при наявності рішення, що
надало право на отримання цього
правовстановлюючого документа.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків оскаржуваного рішення, судом
першої інстанції були правильно,
всебічно і повно встановлені
обставини справи, характер
правовідносин, які виникли між
сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
від 06 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук
Н.М.

Судді: підпис
Рожин Ю.М.

підпис
Собіна І.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук
Н.М.