Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
Ужгородський міськрайонний
суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді:
Семерак І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до
Ужгородського міськрайонного суду з
зазначеною позовною заявою, мотивуючи
її тим, що 17.07.2008 р. між банком та ОСОБА_2,
було укладеного кредитний договір
№MKMOGA, згідно якого остання
отримала кредит в розмірі 76066,33 Доларів
США, із сплатою 15,00 % річних за його
користування, з кінцевим терміном
повернення 16.07.2028 р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» і відповідач ОСОБА_1,
уклали договір іпотеки б/н від 17.07.2008
року, за умовами якого остання передала
в іпотеку банку нерухоме майно, а саме:
незавершене будівництво готовністю 75% -
будинок, який розташований за адресою:
Закарпатська обл., АДРЕСА_1, що належить
їй на праві приватної власності.

Вказує, що взяті на себе зобов'язання,
щодо повернення кредиту та відсотків
за його користування ОСОБА_2 належним
чином не виконує і станом на 07.03.2012 року
її заборгованість по кредиту складає
108160,38 доларів США.

У зв'язку з цим, уточнивши позовні
вимоги, просить в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
стягнення на предмет іпотеки та
земельну ділянку на якій він
розташований шляхом продажу його ПАТ
КБ «ПриватБанк» за початковою ціною ,
що встановлюється на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмета
іпотеки. Також просить виселити
відповідачів, які зареєстровані та/або
проживають у будинку, що є предметом
іпотеки, зі зняттям їх з реєстраційного
обліку.

В судовому засіданні представник
позивача - Баблюк О. уточнені позовні
вимоги підтримав та просить їх
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідачів - ОСОБА_4 просив у
задоволенні позову відмовити
посилаючись на ЗУ "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" від 03 червня 2014 року
№ 1304-VII, мотивуючи тим, що ОСОБА_1
належить будинок, що є предметом
іпотеки, розмір якого не перевищує 250
м.кв., який використовується нею для
житла і є єдиним місцем її проживання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступних висновків.

17 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2, був укладений кредитний
договір №MKMOGA, згідно якого
останньому надано кредит, в розмірі
76066,33 дол. США, в строк до 16.07.2028 року, із
сплатою 15,00 % річних за його
користування.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що у
випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту, Позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі, який
визначений у п.8.4 Договору за кожний
день прос рочки. Згідно п.8.4 Договору
пеня складає 0,15 % від суми
простроченого платежу, але не менш 1
гривні за кожний день прострочення.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно умов Договору Позичальник взяв
на себе зобов'язання повертати кредит
та відсотки за його користування,
сплатити винагороду (комісію) в строк
та в порядку, встановленому договором,
а саме щомісячно починаючи з
наступного місяця в період сплати.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2, взяті на себе зобов'язання щодо
повернення кредиту, відсотків за його
користування та винагороди (комісії)
належним чином не виконує.

З розрахунку заборгованості, наданого
позивачем, слідує, що станом на 07.03.2012
року заборгованість Позичальника
ОСОБА_2 за кредитним договором
№MKMOGA від 16.07.2008 р. становить 108160,38
дол. США, з яких: 62636,89 дол. США -
заборгованість по кредиту; 21142,98 дол.
США - заборгованість по відсоткам за
користування кредитом; 4256,70 дол. США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 14943,51 дол. США -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 31,30 дол. США -
штраф (фіксована частина); 5149,00 дол. США -
штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань
по вказаному кредитному договору
№MKMOGA, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1, 17.07.2008 року було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
Іпотекодавець передав
Іпотекодержателю об'єкт нерухомого
майна, а саме: незавершене будівництво
готовністю 75% - будинок, який
розташований за адресою: Закарпатська
обл., АДРЕСА_1, що належить їй на праві
приватної власності на підставі
розпорядження Ужгородської районної
адміністрації від 13.06.2005 року №259 про
дозвіл на будівництво, Державного акту
на землю IV№03840 від 16.09.2002.

Згідно ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги з основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

В той же час, відповідно до Закону
України від 03.06.2014 року № 1304-VII "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", який
набрав чинності 07.06.2014 року, протягом
дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Як вбачається наявного в матеріалах
справи витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно №69582400 від 12.09.2014 року,
єдиним нерухомим майном, що є у
власності ОСОБА_1 є предмет іпотеки, а
саме: будинок загальною площею 140,7 м.кв,
житловою площею 52,50 м.кв., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1

За таких обставин суд приходить до
висновку, що предмет іпотеки не може
бути примусово стягнутий (відчужений
без згоди власника) так як відповідає
усім сукупним вимогам вищевказаного
Закону України від 03.06.2014 року № 1304-VII
та підлягає під дію мораторію, оскільки
вказаний предмет іпотеки - житловий
будинок виступає як забезпечення
зобов'язання за споживчим кредитом
наданим кредитною установою ОСОБА_1,
яка є громадянкою України, в іноземній
валюті, такий житловий будинок
використовується останньою як місце
постійного проживання і в неї немає
іншого нерухомого житлового майна.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки слід
відмовити.

Враховуючи наведене, суд також вважає,
що вимога ПАТ КБ «ПриватБанк»
виселення відповідачів з вказаного
будинку є безпідставною а тому така
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України, ЗУ "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 4, 5, 14, 60,
81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Семерак І.О.