У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Касьяна О.П., Мостової Г.І., Ступак О.В.,
Штелик С.П., розглянувши заяву
кредитної спілки «Запоріжжя» про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року у справі за
позовом кредитної спілки «Запоріжжя»
до ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до кредитної
спілки «Запоріжжя» про визнання дій
незаконними,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року кредитна спілка
«Запоріжжя» (далі - КС «Запоріжжя»)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення.

В обґрунтування вимог КС «Запоріжжя»
посилалася на те, що 27 серпня 2007 року
між нею та ОСОБА_6 укладено договір
кредитної лінії № 203, згідно з яким
відповідач отримала кредит у розмірі 20
000 грн. У забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредитної
лінії, між КС «Запоріжжя» та ОСОБА_6
укладено договір іпотеки від 27 серпня
2007 року, згідно з яким відповідач
передала в іпотеку належне їй на праві
власності нерухоме майно - житловий
будинок АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 886 кв.м.
Відповідач свої зобов'язання за
договором кредитної лінії не виконала,
станом на 14 грудня 2011 року має
заборгованість за тілом кредиту у
розмірі 19 345 грн 47 коп. та
заборгованість за відсотками за
користування кредитом у розмірі 45 177
грн 20 коп., а всього 64 522 грн 67 коп.

Посилаючись на вказані обставини та
уточнивши позивні вимоги, КС
«Запоріжжя» просила суд: звернути
стягнення на предмети іпотеки:
житловий будинок АДРЕСА_1, розташований
на земельній ділянці площею 886 кв.м, що є
власністю ОСОБА_6, шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, за початковою
ціною, встановленою на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
здійснення продажу майна; виселити
відповідача; стягнути з відповідача
судові витрати.

ОСОБА_6 звернулася до суду із
зустрічним позовом до КС «Запоріжжя»
про визнання дій незаконними.

В обґрунтування вимог за зустрічним
позовом ОСОБА_6 посилалася на те, що КС
«Запоріжжя» продовжує нарахування
процентів після закінчення строку дії
договору, вказаному у п. 1.3 та
безпідставно просить стягнути
заборгованість за процентами станом на
06 грудня 2012 року. Вважала, що проценти
за користування кредитом повинні
нараховуватися у відповідності до умов
договору, а саме: за період з 27 серпня 2007
року до 27 серпня 2010 року, а тому не
можуть бути стягнуті за більш тривалий
період. Крім цього, позивач за
зустрічним позов зазначала, що у
відповідності до п. п. 1.4, 1.5 договору
плата за користування кредитом
становить 0,1288 % від суми залишку
кредиту за кожен день користування
кредитом. При зміні позичальником умов
зобов'язання, в тому числі графіка
погашення кредиту, плата за
користування кредитом становить 0, 2576 %
від суми залишку кредиту за кожен день
дії змін умов зобов'язання, а згідно з п.
4.1 договору зміни і доповнення до цього
договору приймаються за взаємною
згодою сторін та укладаються у
письмовій формі. При цьому позивач за
зустрічним позовом вважала, що
оскільки сторони не підписували
додаткову угоду про зміну умов
зобов'язання, то нарахування процентів
за ставкою 0,2576 % є не правомірними.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_6 просила суд визнати незаконними
дії КС «Запоріжжя» щодо застосування п.
1.5 договору кредитної лінії від 27
серпня 2007 року № 203 без письмового
повідомлення про зміну умов договору,
як це передбачено п. 4.1 вказаного
договору, а також стягнути з
відповідача за зустрічним позовом
судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року позов
КС «Запоріжжя» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_6 перед КС «Запоріжжя» станом на 06
грудня 2012 року за договором кредитної
лінії від 27 серпня 2007 року № 203 у
розмірі 82 363 грн 22 коп., з яких: 19 345 грн 47
коп. - заборгованість за кредитом, 63 017
грн 75 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом,
звернуто стягнення на предмети
іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
площею 886 кв. м, що є власністю ОСОБА_6,
шляхом проведення прилюдних торгів у
межах процедури виконавчого
провадження, за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення здійснення продажу
майна.

Виселено ОСОБА_6 з житлового будинку
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КС
«Запоріжжя» судовий збір у розмірі 917
грн 73 коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 28 квітня
2014 року рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 25
квітня 2013 року в частині задоволення
позову кредитної спілки «Запоріжжя»
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення ОСОБА_6 скасовано
та в цій частині ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову КС
«Запоріжжя» відмовлено. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 травня 2014 року
відмовлено КС «Запоріжжя» у відкритті
касаційного провадження на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 28 квітня 2014 року у справі за позовом
КС «Запоріжжя» до ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до КС «Запоріжжя» про визнання
дій незаконними.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява КС
«Запоріжжя» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
зокрема ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», що потягло ухвалення різних
за змістом рішень у подібних
правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 липня 2011 року
у справі за позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 листопада 2012 року у справі
за позовом про визнання права
власності на майно, звернення
стягнення на предмет іпотеки,
постанову Вищого господарського суду
України від 19 квітня 2012 року у справі за
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

При постановленні ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року, суд виходив
із того, що оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено у
відповідності до норм матеріального
права та висновки суду апеляційної
інстанції щодо не співмірності суми
заборгованості за кредитним договором
та вартості іпотечного майна є
правильними.

Зі змісту постанови Вищого
господарського суду України від 19
квітня 2012 року, ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 липня 2011 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 листопада 2012 року, на які
заявник посилається як на підставу
перегляду судового рішення, не
вбачається неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, оскільки в
одному випадку (судове рішення, яке є
предметом перегляду) суд погодився з
тим, що заборгованості не співмірна із
вартістю іпотечного майна
(заборгованість менша), а в іншому
випадку (судові рішення як приклад
неоднакового застосування права) суди
виходили із того, що допущене боржником
порушення є істотним, змінює обсяг прав
банку та позбавляє його того, на що він
розраховував при укладенні кредитного
договору.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупністю таких умов: судом
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Отже, зміст заяви та додані до неї копії
постанови Вищого господарського суду
України від 19 квітня 2012 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 липня 2011 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 листопада 2012 року, не можуть
свідчити про наявність підстав для
задоволення заяви, оскільки із них не
вбачається різного тлумачення судами
змісту і сутності правових норм, що
призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; відсутнє
різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; відсутнє різне
визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
спірних правовідносин або поширення
дії норми на певні правовідносини в
одних випадках і незастосування цієї
самої норми до аналогічних відносин в
інших випадках, тобто різне
застосування закону, який не підлягав
застосуванню; відсутнє різне
застосування правил аналогії права чи
закону у подібних правовідносинах.

За таких обставин, наведені заявником
доводи не містять сукупність вказаних
умов та ознак неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_6
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до кредитної спілки
«Запоріжжя» про визнання дій
незаконними за заявою кредитної спілки
«Запоріжжя» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
О.П. Касьян

Г.І. Мостова

О.В. Ступак

С.П. Штелик