Справа № 303/3647/14-ц
ряд. стат. звіту - 47
РІШЕННЯ

Іменем
України

29 вересня 2014 року
м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі : головуючого -
судді Пак М.М.

при секретарі
Тромпак В.В.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Мукачево
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя ,-

в с т а н
о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах якої діє
ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною
заявою до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24
лютого 1995 року між нею та ОСОБА_4 був
зареєстрований шлюб у відділі РАЦСу в
м.Текелі, Талдикорганської області,
Республіка Казахстан, від якого у них
народилося двоє дітей : син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач,
та які залишилися на її вихованні.
Після одруження 15 червня 1995 року батько
- ОСОБА_7 подарував їй квартиру, але
оскільки вона з чоловіком навчалися на
стаціонарі і житла у них не було, вона
обміняла свою квартиру на квартиру в
м.Семипалатинске, в якій вони з
чоловіком проживали. Весь цей час
утримували їх батьки. Так, після
закінчення навчання вони (ОСОБА_1 та
ОСОБА_4) вирішили переїхати до іншого
міста. Через деякий час чоловік
запропонував продати квартиру та
переїхати до України і у 1998 році вони
це зробили. Однак відразу житла не
купили, оскільки після переїзду стало
зрозуміло, що чоловік не може ні знайти
підходящого житла для покупки та
більше того, вони не могли забезпечити
ні себе, ні їхню новонароджену дитину,
що змусило її (ОСОБА_1) переїхати до
батьків. Тільки в червні 2006 року за
кошти з проданої нею квартири та кошти,
що вислав для неї батько була придбана
квартира АДРЕСА_1 на ім'я відповідача, а
не на неї, оскільки вона тільки
переїхала до України з іншої держави і
повністю не володіла мовою. Кошти для
покупки вищевказаної квартири
надіслав її батько, які отримав з
продажу нерухомого майна - будинку.
Так, для отримання батьківського
грошового переказу був відкритий
рахунок в ТОВ "Коопінвестбанк" на ім'я
ОСОБА_4, оскільки вона (ОСОБА_1) була
приїжджою людиною, і погано знала
місцевість, і відповідно до заяви на
видачу готівки №2 від 20 березня 2006 року
надіслані батьком кошти у сумі 8075,00
доларів США були зняті з рахунку, а
пізніше за них куплена вищевказана
квартира, яка являється об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Утримувати неповнолітніх сина та дочку
відповідач в добровільному порядку не
забажав, тому аліменти за виконавчим
листом від 30 грудня 2011 року, по якому
два рази була наявна заборгованість по
виплаті таких аліментів, стягувала
виконавча служба в примусовому
порядку. Крім того, син - ОСОБА_5
продовжує навчання і 01 вересня 2014 року
буде зарахований на третю ступінь
підготовки для продовження навчання.
Також звертає увагу на те, що син має
хронічне захворювання і його лікування
потребує значних матеріальних витрат і
коштів, які стягуються з відповідача на
утримання, лікування сина не вистачає.
Так, на даний час у спірній квартирі
проживають вона та діти син ОСОБА_5,
донька ОСОБА_6, і які займають дві
кімнати, а чоловік ОСОБА_4 у спірній
квартирі не проживає. На підставі
вищенаведеного вважає, що такі
обставини, як періодичне виникнення
заборгованості у ОСОБА_4 по сплаті
аліментів на дітей, недостатність цих
коштів для утримання двох підлітків та
лікування захворювання сина,
відсутність у останнього інтересу до
їх подальшої долі, джерело коштів для

-2-

покупки спірної квартири походило від
сторони позивача є істотними
обставинами, для відступлення від
часток у поділі відповідної квартири.
Тому просить суд здійснити поділ
спільного майна подружжя та виділити
їй (ОСОБА_1) у власність 2/3 частини
квартири, що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 виділити у власність
1/3 частини даної квартири, судові
витрати стягнути з відповідача.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з наведених у позові
підстав та просить їх задоволити.

Представник позивача - ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в
повному обсязі та просить їх
задоволити з наведених у позовній
заяві підстав.

Відповідач - ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
позов просить задоволити частково з
урахуванням поданих ним заперечень.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні просила
суд позовні вимоги задоволити частково
- поділити майно, набуте під час шлюбу,
виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по ? частки
квартири за адресою: АДРЕСА_1. Так, 24
лютого 1995 року між відповідачем та
позивачем був укладений шлюб, який в
подальшому був розірваний в судовому
порядку 23 вересня 2011 року. Спірна
квартира придбана під час шлюбу за
договором купівлі - продажу від 01
червня 2006 року, яка є об'єктом спільної
сумісної власності й підлягає поділу
за правила встановленими статтями 69-72
Сімейного кодексу України та статті 372
Цивільного кодексу України.
Домовленості між відповідачем та
позивачем про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя на сьогоднішній
день не досягнуто. Звертає увагу суду
на те, що позивачем ОСОБА_1 не надано
суду доказів того, що відповідач не
дбав про матеріальне забезпечення
сім'ї, приховував, знищував чи пошкодив
спільне майно, витрачав його на шкоду
інтересів сім'ї, а також звертає увагу
на те, що згідно відомостей трудової
книжки відповідач ОСОБА_4 за весь час
перебування в шлюбі - з 1996 року по 2011 рік
постійно працював, мав регулярний
дохід та за рахунок отриманої
заробітної плати утримував позивача та
двох неповнолітніх дітей - доньку
ОСОБА_6, 1999 року народження та сина
ОСОБА_5, 1995 року народження, а згідно
відомостей трудової книжки ОСОБА_1, з
02 лютого 2005 року по 01 лютого 2007 року,
вона ніде не працювала, не мала
самостійного заробітку чи доходу без
жодних на те поважних причин. Щодо
тверджень позивача, що квартира
АДРЕСА_1 була куплена на підставі
Договору купівлі - продажу від 01
червня 2006 року за кошти проданої нею
квартири в м.Семипалатинськ на
підставі договору купівлі - продажу від
11 червня 1998 року, то дана обставина не
відповідає дійсності, оскільки гроші
від продажу даної квартири в сумі 3500
доларів США вона забрала і
розпоряджалася ними самостійно, а
після народження доньки ОСОБА_6 у 1999
році позивач виїхала з України до своїх
батьків у м.Текелі, Казахстан, дані
гроші вона забрала з собою для
забезпечення власних потреб та потреб
дітей. В Україну остання повернулася
наприкінці 2002 року. Під час перебування
ОСОБА_1 в Казахстані відповідач
неодноразово навідував її та дітей,
підтримував матеріально, оскільки
працював офіційно стоматологом, а не
офіційно працював на будівництві. Крім
того, позивач наголошує, що на купівлю
спірної квартири були використані
кошти в розмірі 8075 доларів США,
надіслані її батьком ОСОБА_7 та
отримані відповідачем відповідно до
заяви на видачу готівки від 20 березня
2006 року за №2. Так, за твердженням
позивача ці кошти її батько отримав від
продажу нерухомості за договором
купівлі - продажу від 17
листопада 2005 року, однак дана обставина
не в повній мірі відповідає дійсності.
По-перше, позивач не надав доказів
стосовно вартості проданого її батьком
у м.Текелі, Казахстан дачного будинку.
По-друге, в сумі отриманих відповідачем
коштів входила також вартість
реалізованого стоматологічного
обладнання та матеріалів, які
відповідач постачав з України в
Казахстан з метою продажу. Тому, саме
для отримання коштів від продажу
вищезазначених товарів ОСОБА_4 був
відкритий рахунок у ТОВ
"Коопінвестбанк" на підставі договору
банківського рахунку в іноземній
валюті № 04-52-9 від 16 березня 2006 року.
По-третє, вищезазначені кошти були
надіслані відповідачу та отримані ним
для забезпечення інтересів сім'ї, тобто
являлись спільними коштами подружжя, а
доказів того, що дані кошти належали
виключно позивачу не має. Крім цього
звернула увагу суду на те, що під час
перебування сторін у шлюбі 05 серпня 2008
року ОСОБА_1 на підставі рішення 21 сесії
Мукачівської міської ради 5-го
скликання від 31 жовтня 2007 року № 454
був виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_2, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, на якій, у свою чергу планувало
побудувати будинок для себе та батьків
позивача, і таке будівництво було
розпочато під час перебування у шлюбу в
яке вкладались спільні кошти подружжя.
Проте 04 листопада 2009 року позивач
продала вищевказану земельну ділянку
своєму батькові ОСОБА_7. Також звернула
увагу суду на те, що заборгованість по
сплаті аліментів на даний час у нього
відсутня.

-3-

Свідок ОСОБА_7 в судовому
засідання розповів суду, що на початку
спільного проживання ОСОБА_4 з його
донькою він подарував останній
квартиру. Потім вони переїхали
проживати у м.Мукачево, однак відразу
квартиру не купили, а згодом донька
повернулася до Казахстану. Через
деякий час донька ОСОБА_1 разом з дітьми
знов переїхала до м.Мукачево, але
оскільки житла вони не мали, то він
(ОСОБА_7) з дружиною вирішили допомогти
їм, а особливо внукам, в цьому і
переказав грошові кошти в сумі 8075
доларів США на покупку квартири, а
ОСОБА_4 у свою чергу, ніяких грошових
коштів на покупку квартири не надавав.

Заслухавши думки позивача -
ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
пояснення свідка ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи та надані сторонами
докази, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до статті 60 Цивільно -
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно частини 1 статті 11 Цивільно -
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до частин 3-4 статті 10
Цивільно - процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених ЦПК України.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що відповідно до
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 23 вересня 2011 року шлюб
зареєстрований між подружжям ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 відділом РАЦС в м.Текелі
Талдикорганської області, Республіка
Казахстан за актовим записом № 30 -
розірвано (а.с.8).

З свідоцтва про народження НОМЕР_2
виданого 09 березня 2005 року відділом
РАЦСу в м.Текелі, Талдикорганської
області, Республіка Казахстан у
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син - ОСОБА_5, а з свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 від 23
лютого 1999 року виданого виконкомом
Горондівської сільської ради
Мукачівського району вбачається, що у
подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася
донька ОСОБА_6 (а.с.9).

Відповідно до Договору міни
домоволодіння ОСОБА_9 обміняла
квартиру, яка знаходилась за адресою :
АДРЕСА_3, на квартиру, яка знаходиться
за адресою : АДРЕСА_4 та належить на
праві власності ОСОБА_10 (а.с.20-22), а в
подальшому ОСОБА_9 продала квартиру
АДРЕСА_4, про що свідчить архівна копія
Договору за № 3346/І-95/ від 27 травня 21014
року наданого Комунальним державним
підприємством "Центр документації
нової історії" управління культури,
архівів і документації
Східно-Казахстанської області (а.с.23-24).

15 червня 2005 року в м.Текелі ОСОБА_7
подарував доньці ОСОБА_9 квартиру з
трьома кімнатами, кухнею, коридором,
ванною, туалетом, з загальною площею 57,5
кв.м., житловою - 40 кв.м.. Та яка
знаходиться в АДРЕСА_3, про що свідчить
Договір дарування посвідчений
державним нотаріусом Вайдак В.В.
Текедийської державної нотаріальної
контори (а.с.16).

Відповідно до Договору купівлі -
продажу квартири від 01 червня 2006 року
ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_12, яка діє від
імені ОСОБА_13, квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10),
і яка стала належати йому на праві
приватної власності, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, надане Мукачівським
міжрегіональним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки
від 10 липня 2006 року (а.с.10), та
інформаційною довідкою з реєстру прав
власності на нерухоме майно за № 3119 від
06 листопада 20012 року (а.с.13).

28 березня 2014 року Комітетом
реєстраційної служби і надання
правової допомоги Міністерства
юстиції Республіки Казахстан надано
Довідку про відсутність (наявність)
нерухомого майна з якої вбачається, що
за ОСОБА_7 зареєстровано таке нерухоме
майно: 1) кв.3, що знаходиться в АДРЕСА_5;
2) земельна ділянка та гараж, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_6; 3)
земельна ділянка та жиле приміщення
для ведення садівництва за адресою :
АДРЕСА_7; 4) земельна ділянка, яка
знаходиться за адресою : АДРЕСА_8; 5)
квартира за №21, що знаходиться в
будинку АДРЕСА_9 (а.с.17-19).

-4-

Відповідно до вимог статті 22
Кодексу законів про шлюб та сім'ю
України (в ред. 1969 року) майно, набуте
подружжя в період шлюбу, є їх спільної
сумісною власністю, і кожен із подружжя
має право володіти, користуватися та
розпоряджатися ним.

Вимогами статей 28-29 Кодексу
законів про шлюб та сім'ю України (в ред.
1969 року) визначено, що в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу. Якщо між
подружжям не досягнуто згоди про
спосіб поділу спільного майна, то за
позовом подружжя або одного з них суд
може постановити рішення: про поділ
майна в натурі, якщо це можливо без
шкоди для його господарського
призначення; про розподіл речей між
подружжям з урахуванням їх вартості та
частки кожного з подружжя в спільному
майні; про присудження майна в натурі
одному з подружжя, з покладенням на
нього обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу.

Відповідно до частини 1 статті 60
Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку, а
норма статті 69 цього Кодексу, у свою
чергу, передбачає право подружжя на
поділ майна, що об'єктом права спільної
сумісної власності, а саме: Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

У свою чергу, статтею 70 Сімейного
кодексу України передбачено, що при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування, що також встановлено у
Постанові Пленуму Верховного суду
України №11 від 21 грудня 2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" та в пункті 30
дано роз'яснення, що під обставинами, що
мають істотне значення для справи,
потрібно розуміти не тільки випадки,
коли один із подружжя не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї, але і випадки коли один із
подружжя не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба тощо) самостійного заробітку
чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Судом знайдено підставність до
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
виділення їй у власність 2/3 частини
квартири, що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1, та виділення ОСОБА_4 у
власність 1/3 частини вищевказаної
квартири, тобто відступити від рівних
часток у спільному майні, оскільки
перебування в шлюбі само по собі не є
достатньою підставою для того, щоб
майно, набуте за рахунок коштів і праці
лише одного подружжя, ставало спільним
і могло бути поділено в рівних частках.
Так, в судовому засіданні доведено і
належними доказами встановлено, що за
час перебування сторін (ОСОБА_1 та
ОСОБА_4) у шлюбі їхню сім'ю більше
матеріально забезпечував батько
позивача - ОСОБА_7, що виразилося у
даруванні доньці квартири та утриманні
їх та внуків під час їхнього проживання
у Казахстані. В подальшому після
розірвання шлюбу діти ОСОБА_6, 1999 року
народження та ОСОБА_5, 1995 року
народження залишилися проживати разом
з мамою, у свою чергу на користь якої, з
ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на
утримання двох дітей в розмірі ?
частини щомісячно, до досягнення дітей
повноліття, та в подальшому ? частини
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на час навчання у ВПУ-3
м.Мукачево, по сплаті яких у останнього
двічі виникала заборгованість у
розмірах 1954,94 грн. та 3563,70 грн. Тобто
після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 та залишення дітей проживати
разом з мамою, фактично відбулася
зміна положення подружжя. Крім цього
слід звернути увагу на те, що син
подружжя ОСОБА_5, 1995 року народження має
хронічне захворювання з діагнозом
заїкання артикулярно - дихальної форми
з ускладненою логофобією (а.с.31-40), що
потребує терапевтичні підходи, це :
проходження логопедичних занять з
корекції заїкання і прискорення мови;
повноцінне харчування, постійний
догляд, дотримання режиму дня і
гігієни, що також є важливими
складовими психічного та мовного
розвитку дитини, збереження і
зміцнення його здоров'я, а також
потребує медикаментозне лікування, що
все разом коштує не малих коштів.
Хворому з таким діагнозом, для
нормального функціонування нервової
системи та запобігання її від
перевантажень необхідно правильно
чергувати неспання і сну, у зв'язку з
чим можна зробити висновок, що в першу
чергу для неповнолітнього ОСОБА_5
необхідно мати окрему кімнату, і
зрозуміло, що аліменти, які стягуються
на користь позивача на його утриманні
це є недостатньо, а завданням у
сучасному світі є те, що всі повинні
створити світ, сприятливий для дітей,
світ у якому кожна дитина
почуватиметься захищеною, світ, який би
дав змогу

-5-

виховати здорове, щасливе, досконале
покоління.

Суд критично відноситься до
доказів, які були надані стороною
відповідача, оскільки не доведено і не
надано доказів, на які посилаються як
на підставу своїх заперечень. По-перше,
доводи ОСОБА_4, про те, що з початку
укладення шлюбу та до його розірвання
він здійснював вагомий вклад в сім'ю,
щоб забезпечити дружину та дітей всім
необхідним, не знайшли своє
підтвердження, оскільки позивач під
час подружнього життя постійно
працювала, а не знаходилась на його
утриманні. По-друге, твердження того, що
за адресою : АДРЕСА_1 разом з позивачем
ОСОБА_1, неповнолітніми дітьми ОСОБА_6
та ОСОБА_5 проживають також і її батьки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_6, які дійсно за даною
адресою зареєстровані (довідка №3764 від
17 вересня 2014 року видана Мукачівським
міським відділом ГУ ДМС України в
Закарпатській області), але згідно Акту
за №69 від 17 вересня 2014 року ОСОБА_7 та
ОСОБА_14, за адресою : АДРЕСА_1 не
проживають з квітня 2011 року, про також
засвідчено підписами ОСОБА_15, яка
проживає за адресою : АДРЕСА_10, ОСОБА_16,
який проживає за адресою : АДРЕСА_11, та
ОСОБА_17, яка проживає за адресою :
АДРЕСА_12. По-третє, ОСОБА_4, не довів факт
того, що в сумі отриманих ним грошових
коштів -8075 доларів США входила також
вартість реалізованого
стоматологічного обладнання та
матеріалів, які він постачав з України
в Казахстан з метою продажу, та
відомості про здійснення ним
підприємницької діяльності. А взагалі,
ОСОБА_4 як батько повинен утримувати
дітей незалежно від того чи сплачує він
аліменти на їх утримання, чи ні, чи
проживає з ними чи ні, а збільшення
часток спірної квартири здійснюється в
інтересах дітей.

На підставі вищенаведеного,
всебічного, повного, об'єктивного та
безпосереднього дослідження доказів,
суд приходить до висновку щодо
відступлення від засад рівності часток
подружжя у їхньому спільному майні, у
зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають до задоволення.

Згідно статті 88 Цивільно -
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 213, 214, 215,
218, 223 Цивільно - процесуального кодексу
України, ст. ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу
України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
якої діє ОСОБА_2 - задоволити.

Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10 у
власність 2/3 частини квартири, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11 у
власність 1/3 частини квартири, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11,
зареєстрованого АДРЕСА_1 в користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрованої за
адресою : АДРЕСА_1 сплачений судовий
збір у розмірі 700 (сімсот) гривень 20
копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
М.М.Пак