Справа № 297/155/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його
представника за угодою адвоката
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Берегово цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Свободянської
сільської ради, треті особи ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання недійсним та
скасування рішення та свідоцтва про
право власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський
районний суд з позовом до
Свободянської сільської ради, треті
особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
недійсним та скасування рішення та
свідоцтва про право власності,
зазначивши, що рішенням: № 79 від 31.10.2007
року «Про проведення будівництва
реконструкцій та добудов, № 87 від
31.10.2007 року «Про прийняття до
експлуатації та оформлення права
спільної часткової власності на
житловий, будинок садибного типу по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ? частина», рішенням
№ 88 від 31.10.2007 року «Про прийняття до
експлуатації та оформлення права
спільної часткової власності на
житловий, будинок садибного типу по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ? частина», свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 13.11.2007 року та від 23.05.2008 не
відповідають закону і порушують права
власника, тому підлягають визнанню
незаконними та скасуванню, оскільки
недобудований житловий будинок під
АДРЕСА_2, який є спільною сумісною
власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1, є
незавершеним будівництвом та не
введений в експлуатацію, тому
виконавчий комітет Свободянської
сільської ради незаконно прийняв
зазначені рішення та безпідставно
оформив право власності на
вищевказаний будинок.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник третьої
особи ОСОБА_6 в судовому засіданні
проти заявлених позовних вимог
заперечили, з підстав викладених у
запереченнях на позов, які долучені до
матеріалів справи.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечувала з підстав викладених в
письмових поясненнях, які приєднанні
до матеріалів справи.

Представник ДАБК в Закарпатській
області ОСОБА_7, як спеціаліст,
оглянувши в судовому засіданні Акт
№б/н від 31.10.2007 року про прийняття в
експлуатацію будинку за адресою
АДРЕСА_2, пояснила, що спірний житловий
будинок під літерою «Б» за
вищезгаданою адресою не відображений у
Акті прийняття в експлуатацію, тому
такий не введений в експлуатацію, у
зв'язку з чим були відсутні підстави
для оформлення права власності на
житловий будинок під літерою «Б».

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судому
засіданні пояснили, що спірний будинок
побудований ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на
протязі 1989-2007 року за їх спільні кошти
та власною працею. Також ствердили, що
даний будинок є незавершеним
будівництвом та у зв'язку з цим не
придатний для проживання.

Суд, заслухавши сторін та їх
представників, перевіривши матеріали
справи, з'ясувавши повно і всебічно
обставини, на які позивач та його
представник посилались, як на підставу
своїх вимог, оцінивши докази на
ствердження цих обставин в їх
сукупності, вважає за необхідне позов
задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно рішення Свободянської
сільської ради № 79 від 31.10.2007 року «Про
проведення будівництва реконструкцій
та добудов», надано дозвіл на
реєстрацію самочинно побудованих
будівель та споруд ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по
1/2 частці житлового будинку літера «Б»,
(сарай та свинарник).

Рішенням № 87 від 31.10.2007 року «Про
прийняття до експлуатації та
оформлення права спільної часткової
власності на житловий, будинок
садибного типу по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ?
частина», затверджено акт прийняття в
експлуатацію житлового будинку
садибного типу по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 1/2
частини та вирішено оформити право
спільної часткової власності та видати
свідоцтво про право власності.

Згідно рішення № 88 від 31.10.2007 року «Про
прийняття до експлуатації та
оформлення права спільної часткової
власності на житловий, будинок
садибного типу по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 ?
частина», затверджено акт прийняття в
експлуатацію житлового будинку
садибного типу по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 ?
частина та вирішено оформити право
спільної часткової власності та видати
свідоцтво про право власності.

На підставі вказаних рішень, видані
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 13.11.2007 року (також
включено житловий будинок літера «Б»,
сарай «В» та свинарник «Г» за
вищевказаною адресою) за ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Згідно приписів ч. 1 ст. 21
Цивільного Кодексу України суд визнає
незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва
про шлюб НОМЕР_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_4
уклали шлюб 08.01.1982 року.

В 1990 році ОСОБА_4 отримала у спадщину
від ОСОБА_10 житловий будинок
розташований в АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 01.11.1991
року ОСОБА_4 подаровано ОСОБА_11,
половину належного їй на праві
приватної власності житлового будинку
розташованого в АДРЕСА_1.

Крім того, судом встановлено, що в 1989
року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розпочато
будівництво будинку літера «Б» та
сараїв, за адресою АДРЕСА_2, що
підтверджується рішенням виконкому
Свободянської сільської ради № 27 від
09.02.1989 року та будівельним паспортом.
Вказане будівництво проводилось
протягом 1989-2007 років, під час якого
також було здійснено самовільну
реконструкцію вищевказаного спірного
будинку, у зв'язку з чим, ОСОБА_4 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Статтями 22 та 28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володінню користування і
розпорядження цим майном. В разі поділу
майна, яке с спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються різними.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що
недобудований житловий будинок літера
«Б» за адресую АДРЕСА_2 є спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Таким чином, суд вважає, що
Свободянською сільською радою
безпідставно прийняті спірні рішення
про повторне введення в експлуатацію,
оформлення права власності та видача
свідоцтва про право власності на
вищевказане домоволодіння, включивши
при цьому в перелік будівель спірний
житловий будинок літера «Б», сарай «В»
та свинарник «Г», що знаходяться за
іншою адресою АДРЕСА_2, оскільки
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
вже перебував у власності.

Крім того, рішеннями Свободянської
сільської ради № 87 від 31.10.2007 року та №
88 від 31.10.2007 року затверджений Акт №б/н
від 05.11.2007 року прийняття в
експлуатацію житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1.

Згідно вказаного акту житлова частина
будинковолодіння являє собою
уособлений будинок у один поверх без
мансарди та по 1/2 частин складається з
двох квартир, площа забудівлі 143,3 кв.м.

Статтею 331 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності на нову
річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

Згідно ст. 30-1 Закону України «Про
планування і забудову територій»
чинного на момент прийняття спірного
рішення, після будівництва об'єкта
містобудування, у прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснювалися приймальними
комісіями. Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів визначався Кабінетом
Міністрів України відповідно до
закону.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів» від
22.092002 року № 1243, передбачено, що
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів полягає у
підтвердженні державними приймальними
комісіями готовності до експлуатації
об'єктів нового будівництва,
реконструкції, реставрації,
капітального ремонту будівель і споруд
як житлово-громадського, так і
виробничого призначення, відповідно до
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, нормативних
вимог, вихідних даних на проектування.

Відповідно до п.п. 27, 29 Постанови за
результатами роботи державної
приймальної комісії складається акт
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкт. Датою
введення в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта є дата
затвердження акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію цього об'єкта органом
виконавчої влади чи органом місцевого
самоврядування, що утворив комісію.

Таким чином, оскільки житловий будинок
літера «Б» за адресою АДРЕСА_2 є
недобудованим та не відображений у
Акті прийняття в експлуатацію №б/н від
05.11.2007 року, суд приходить до висновку,
що спірний будинок не введений в
експлуатацію.

Частиною 2 ст. 331 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо, виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації право
власності виникає з моменту прийняття
до експлуатації. Якщо право власності
на нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної.

Згідно п 6.1. Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року № 7/5 (зі змінами і доповненнями
станом на 31.10.2007 року) оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
провадиться з видачею свідоцтва про
право власності: а) місцевими органами
виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування: зокрема -
фізичним особам та юридичним особам на
новозбудовані, перебудовані або
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності акта про право
власності на землю або рішення про
відведення земельної ділянки для цієї
мети та за наявності акта комісії про
прийняття об'єкта, і введення його в
експлуатацію.

Відповідно до п. 6 додатку № 1 до пункту
2.1 Тимчасового положення виключно
свідоцтво про власності на об'єкт
нерухомого майна, виданого органами
місцевого самоврядування та місцевими
державними адміністраціями є
правовстановлюючим документом, на
підставі якого проводиться реєстрація
права власності на об'єкти нерухомого
майна.

Незважаючи на вищевказане,
Свободянською сільською радою, на
підставі оскаржуваних рішень №87 та №88
від 31.10.2007 року, видано свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
13.11.2007 року та від 23.05.2008 року, до яких
включений спірний житловий будинок
літера «Б», сарай «В» та свинарник «Г»,
що розміщений за адресою АДРЕСА_2.

Таким чином, оскільки житловий будинок
літера «Б» за адресою АДРЕСА_2 є
незавершеним будівництвом, оскільки не
введений в експлуатацію, суд приходить
до переконання про безпідставність
оформлення Свободянською сільською
радою права власності на спірний
житловий будинок.

Крім того, суд приходить до висновку
про необґрунтованість вимог
відповідача щодо відмови у задоволенні
позову на підставі спливу строків
позовної давності, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦПК України встановлено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа могла довідатись
про порушення свого права або про
особу, яка його право порушила.

Як зазначив позивач та його
представник, про факт порушення своїх
прав, а саме про прийняття
Свободянською сільською радою спірних
рішень та свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, ОСОБА_1
дізнався із листа Свободянської
сільської ради від 13.01.2014 року.

Суд також вважає, що заява представника
третьої про застосування строку
позовної давності не підлягає
задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3
ст. 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленого до
винесення рішення, тобто вказану заяву
можуть подати до суду лише сторони
(позивач та відповідач).

В силу ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 328, 331, 358, 364, 393 Цивільного кодексу
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування», Постановою Кабінету
Міністрів України «Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» від 22.092002 року №
1243, ст. 30-1 Закону України «Про
планування і забудову територій» , суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати частково незаконним та
скасувати рішення Свободянської
сільської ради №88 від 31.10.2007 року «Про
прийняття та оформлення права спільної
часткової власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 1/2
частина», в частині оформлення за
ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину
житлового будинку під літерою «Б», двох
сараїв та свинарника за адресою
АДРЕСА_1.

Визнати частково незаконним та
скасувати рішення Свободянської
сільської ради №79 від 31.10.2007 року «Про
проведення будівництва реконструкцій
добудов» в частині надання дозволу на
правову реєстрацію, будівництво
житлового будинку під літерою «Б» двох
сараїв та свинарника за адресою
АДРЕСА_1 на 1/2 частини за ОСОБА_5.

Визнати частково незаконним та
скасувати Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 23.05.2008
року, в частині реєстрації права
власності на 1/2 частину житлового
будинку під літерою «Б», двох сараїв та
свинарника за адресою АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5.

Стягнути з Свободянської сільської
радив користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2, мешканця
АДРЕСА_1 суму сплаченого судового збору
в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Ільтьо І. І.