Справа № 369/8236/14-ц
Провадження № 4-с/369/65/14
УХВАЛА

Іменем України

01.10.2014
року

м.
Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи
відділ Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 про визнання
бездіяльності незаконною та
зобов’язати вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даною скаргою. Свої вимоги
мотивував тим, що на підставі рішення
суду був виданий виконавчий лист та
відкрито виконавче провадження ще в 2011
році. До даного часу рішення суду не
виконано, державний виконавець жодних
дій, передбачених Законом не вчиняє. На
їхні звернення щодо направлення
запитів, звернення до судів з
відповідними поданнями не реагує.
Просив провести перевірку виконання
боржником виконавчого листа № 2-432;
здійснити перевірку виконання ТОВ "НВК
"АЛКЮН" виконавчого листа № 2-432; з метою
захисту інтересів стягувала одержати
від усіх можливих органів усі можливі
документи для оцінки майнового стану
боржника; описати, накласти арешт на
майно боржника, що знаходиться за
місцем проживання Боржника, опечатати,
вилучити, передати таке майно на
зберігання у відповідності до п.3.2.3.
Інструкції про проведення виконавчих
дій та реалізувати його в
установленому законодавством порядку;
накласти арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; викликати ОСОБА_2 з
приводу виконавчих документів, що
знаходяться у виконавчому провадження;
з метою профілактичного впливу
повідомити органам державної влади,
громадським об'єднанням, трудовим
колективам і громадськості за місцем
проживання або роботи особи про факти
порушення боржником вимог
законодавства про виконавче
провадження; звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням; зобов’язати
державного виконавця скласти акт про
порушення керівництвом ТОВ "НВК "АЛКЮН"
закону про виконавче провадження;
зобов’язати державного виконавця
звернутись до правоохоронних органів з
поданням (повідомленням) про
притягнення керівництвом ТОВ "НВК
"АЛКЮН" до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підстави та обставини скарги
підтримав, просив задоволити.

У судовому засідання державний
виконавець Байрамов Т.Р. проти доводів
скарги заперечував, просив відмовити в
за дводенні скарги.

У судове засідання ОСОБА_2 не з’явивсь.
Про час та місце розгляду справи
повідомлений. Причини неявки суду не
повідомив. Клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні скарги слід
відмовити з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов’язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутись до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону.

При розгляді скарги встановлено, що
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області
стягнено на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2
заборгованість в розмірі 78 099,55 грн.

08 червня 2011 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
видано виконавчий лист за рішенням
суду.

Постановою старшого державного
виконавця відділу ДВС
Києво-Святошинського районного
управління юстиції від 27 січня 2012 року
виконавче провадження закінчено.

Постановою старшого державного
виконавця відділу ДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
від 01 лютого 2012 року відкрито виконавче
провадження по виконанню рішення суду.

Постановою старшого державного
виконавця відділу ДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
від 12 вересня 2014 року виконавчий
документ повернутий стягувачу.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлюються гарантії
прав фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні: державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону.

Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

П.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушенні
права та свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

Оскільки на час розгляду скарги ОСОБА_1
виконавчий документ провернутий
стягувачу, постанова про повернення не
оскаржувалась, зобов’язання вчинення
дій за відсутності відкритого
виконавчого провадження чинним
законодавством не передбачено, тому у
задоволенні скарги суд відмовляє.

На підставі зазначеного та керуючись
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02 квітня 2012 року, ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10
Закону України від «Про державну
службу» Постанови Пленуму ВСУ від
26.12.2003 №14, інформаційним лист Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13,
ст. ст. 223, 368, 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом п’яти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п’яти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Н.С.
Пінкевич