Справа № 344/5300/14-ц
Провадження № 2/344/2784/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Шамотайло О.В.,

секретаря
Устинської Н.С.,

з участю представника позивача
Пестова М.К.,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь»» до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Банк «Київська Русь»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат.
Позовні вимоги мотивував тим, що 13.09.2007
між акціонерним банком «Київська
Русь»» (в подальшому - ПАТ «Банк
«Київська Русь») та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, згідно з яким банком
надано ОСОБА_2 кредит у сумі 30000 грн зі
сплатою 26% річних за користування
кредитними коштами та сплатою штрафу у
розмірі 25% від суми простроченого
платежу та відсотків за кожний випадок
прострочення. Для забезпечення
виконання зобов'язання 13.09.2007 між
банком та ОСОБА_5 укладено договір
поруки, згідно якого ОСОБА_5
зобов'язався перед кредитором
відповідати за виконання ОСОБА_2 всіх
зобов'язань за даним кредитним
договором. Відповідач ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором не
виконав, у зв'язку з чим за період з
11.02.2009 до 27.03.2014 утворилась
заборгованість у сумі 15845,33 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
подав суду письмове заперечення,
вказавши, що дані позовні вимоги вже
були предметом судового розгляду, за
результатами якого відповідно до
рішення суду 10.02.2009 з нього стягнуто
заборгованість за вказаним кредитним
договором; заборгованість по сплаті
відсотків відсутня; вимога банку
стосується стягнення відсотків за 5
років, тобто порушено перебачений ст.257
ЦК України 3-річний строк позовної
давності; затягування банком дати
подання позовної заяви здійснено з
метою умисного збільшення
відповідальності позичальника.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, подав суду письмову заяву
про слухання справи без його участі, у
задоволенні позову просив відмовити.
З'ясувавши думку учасників процесу, суд
вирішив за можливе провести розгляд
справи за відсутності відповідача
ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові матеріали,
встановивши таким чином фактичні
обставини справи, застосовуючи
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність,
керуючись конституційним принципом
верховенства права, оцінивши всебічно,
повно та об'єктивно всі наявні у справі
докази окремо та у сукупності,
застосовуючи відповідні норми
матеріального права, утверджуючи та
забезпечуючи права людини і
основоположні свободи сторін,
враховуючи принцип неупередженості,
суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до кредитного договору
№753-04-07-2 від 13.09.2007 Івано-Франківською
філією АБ «Київська Русь» надано
ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 30000 грн. зі
сплатою 26% річних за користування
кредитними коштами та сплатою штрафу у
розмірі 25% від суми простроченого
платежу та відсотків за кожний випадок
прострочення. (а.с.4-5).

В забезпечення належного виконання
позичальником умов кредитного
договору укладено договір поруки
№753-04-07-2/ІІ від 13.09.2007, відповідно до
якого співвідповідач ОСОБА_4 взяв на
себе зобов'язання перед кредитором
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2,
що виникають з умов кредитного
договору, а саме за повернення кредиту
у розмірі 30000 грн., сплату відсотків,
штрафних санкцій та відшкодування
збитків кредитору (а.с.6).

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 10.02.2009, що вступило в законну
силу, стягнуто у солідарному порядку з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4
заборгованість за даним кредитним
договором, що станом на 10.02.2009 становила
20637 грн, з яких 18905,16 грн - основний борг,
1732,46 - штраф за несвоєчасну сплату
основного боргу по кредиту (а.с.12).

Дане рішення Івано-Франківського
міського суду виконано частково,
основний борг по тілу кредиту не
погашено, що не заперечується
відповідачем.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За ст.599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно п.8 договору - строк дії
цього договору встановлюється з дня
його підписання сторонами до повного
виконання сторонами зобов'язань за ним.

Оскільки зобов'язання за договором не
виконано, позичальник - відповідач
ОСОБА_2 продовжує користуватися
кредитними коштами, тому позивачем ПАТ
«Банк «Київська Русь» правомірно
нараховано відсотки за користування
кредитом відповідно до п.1.3, п.1.4
кредитного договору, а також штраф за
порушення строків повернення кредиту
та строків сплати відсотків за
користування кредитом згідно п.2.9, п.2.10
кредитного договору.

Таким чином, посилання відповідача
ОСОБА_2 щодо закінчення терміну дії
договору згідно п.1.1. договору - 13.09.2010, і
фактичне дострокове закінчення
договору з часу звернення банку до суду
не відповідає дійсності, оскільки п.1.1
договору встановлено 13.09.2010 як строк
повернення кредиту; п.3 договору
передбачено право кредитодавця
вимагати дострокового повернення
кредиту, а не дострокового припинення
договору; рішенням суду від 10.02.2009
стягнуто існуючу на той час
заборгованість за кредитним договором,
а не розірвано договір. Крім того, п.8.1
договору обумовленно строк дії
договору до повного виконання
зобов'язань за ним.

Відповідно до абз.2 п.17 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про
практику застосування судами
законодавства, що виникають з
кредитних правовідносин», наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК.

Щодо доводів відповідача ОСОБА_2 про
неправомірне зарахування банком його
платежів не в рахунок основного боргу,
а в рахунок погашення відсотків та
штрафу, що сприяло збільшенню
заборгованості, установлено наступне.

Відповідно до ст.524 ЦК України, п.2.6
кредитного договору, у разі
недостатності суми для погашення
заборгованості по кредиту, нарахованим
відсоткам, пені/штрафу, то позичальник
зобов'язаний погасити її в наступній
послідовності: пені/штрафи за
прострочення погашення відсотків;
пені/штрафи за прострочення погашення
кредиту; прострочені відсотки за
користування кредитом; погашення
основного боргу.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про те,
що всі платежі ним вчинялись в рахунок
погашення основного боргу
спростовується також наданими ним
копіями квитанцій, у більшості яких як
призначення платежу вказано погашення
прострочених відсотків та штрафу за
прострочення відсотків (а.с.28-42).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості по кредитному договору
ОСОБА_2, загальна заборгованість за цим
договором за період з 11.02.2009 до 27.03.2014
становить 15845,33 грн, з них 14999,19 грн по
відсотках за користування кредитом,
853,14 грн. - штраф за несвоєчасну сплату
відсотків по кредиту (а.с.52).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Кредитним договором №753-04-07-2 від 13.09.2007
Івано-Франківською філією АБ «Київська
Русь» надано ОСОБА_2 кредитні кошти у
сумі 30000 грн. зі сплатою з 1 до 20 числа
щомісячно 26% річних за користування
кредитними коштами (п.п.1.1, 1.4, 2.1, 2.3)

Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. За ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктами 3.3. та 3.4 даного кредитного
договору передбачено сплату штрафу у
розмірі 25% від суми простроченого
платежу та відсотків за кожний випадок
прострочення.

За таких обставин суд вважає доведеним
факт наявності у ОСОБА_2 заборгованості
за цим кредитним договором за період з
11.02.2009 до 27.03.2014 становить 15845,33 грн, з них
14999,19 грн по відсотках за користування
кредитом, 853,14 грн. - штраф за
несвоєчасну сплату відсотків по
кредиту.

Що стосується стягнення боргу у
солідарному порядку установлено
наступне.

Відповідно до приписів ст. ст. 552, 553 ЦК
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб. У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як установлено п.4.2, 4.3 договору поруки
№753-04-07-2/П, укладеним 13.09.2007 між АБ
«Київська Русь» та ОСОБА_4 в
забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язання за кредитним договором,
дія договору поруки припиняється з
моменту погашення в повному обсязі
боржником або порушителем зобов'язань
за кредитним договором. Порука також
припиняється, якщо Кредитором протягом
6 місяців з дня настання строку
виконання зобов'язання за кредитним
договором не пред'явив позову до
поручителя.

Вказане також відповідає вимогам ч.4
ст.559 ЦК України щодо припинення
договору поруки.

За п.1.1. кредитного договору та п.2.2.2
договору поруки установлено строк
виконання зобов'язання - 13.09.2010, позов
банку про стягнення боргу, в тому числі
з поручителя, пред'явлено 14.04.2014, тобто
більш ніж три роки з дня настання
строку виконання зобов'язання.

За таких обставин суд приходить до
переконання, що в силу ч.4 ст.559, п.4.3
договору поруки, поруку ОСОБА_4 за
кредитним договором ОСОБА_2 перед ПАТ
«Банк «Київська Русь» припинено, а тому
вимога позивача про стягнення боргу з
поручителя ОСОБА_4 у солідарному
порядку є безпідставною.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_2 про
застосування строку позовної давності
до позовних вимог ПАТ «Банк «Київська
Русь» про стягнення боргу суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.ст.256- 258 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Позовна даність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За ст.264 ЦК України, перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.
Позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
на яку має право позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с.52), остання сплата
заборгованості по відсотках за
користування кредитом здійснена 17.06.2013
на суму 500 грн., що свідчить про визнання
відповідачем ОСОБА_2 даного
зобов'язання та переривання строку
позовної давності. Позивачем подано
позов про стягнення даного боргу до
суду 14.04.2014, тобто менш ніж один рік з
часу визнання відповідачем боргу.

Таким чином, строк позовної давності
позивачем не пропущено, заява
відповідача ОСОБА_2 про відмову у
задоволенні позову за спливом позовної
давності є безпідставною.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позов ПАТ «Банк «Київська Русь» слід
задоволити частково, стягнувши з
відповідача ОСОБА_2 загальну
заборгованість за кредитним договором
№753-04-07-2 за період з 11.02.2009 до 27.03.2014 у
сумі 15845,33 грн., з яких 14999,19 грн. по
відсотках за користування кредитом,
853,14 грн. - штраф за несвоєчасну сплату
відсотків по кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача також слід стягнути на
користь позивача понесені ним судові
витрати.

На підставі викладеного,
ст.ст.256-258, 261, 264, 524, 526, 552-553, 559, 599, 1048, 1050,
1054 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-61,
208, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, місце проживання: 76000,
АДРЕСА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь», код ЄРДПОУ №24214088,
місцезнаходження: 04071, м. Київ,
вул.Хорива,11-а заборгованість за
кредитним договором №753-04-07-02 у сумі 15
845,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, місце проживання: 76000,
АДРЕСА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь», код ЄРДПОУ №24214088,
місцезнаходження: 04071, м.Київ,
вул.Хорива,11-а 243,60 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала

( Повний текст рішення
виготовлений 08.08.2014р.)

Суддя

О.Шамотайло