Провадження № 2/344/560/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю відповідача 1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, інтереси якого представляє
ОСОБА_4, про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк
(ПАТ «ВіЕйБіБанк») звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості в сумі 30965.18 грн. за
договором банківського
обслуговування №BL КГ100091262 від 13.01.2012
року.

Під час розгляду справи з'ясувалось що
відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.39).

В подальшому позивач уточнив позовні
вимоги 11.11.2013 року та просив суд
замінити померлого відповідача на
спадкоємців, які прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_7, та стягнути з них
заборгованість в сумі 30965.18 грн. за
договором банківського
обслуговування №BL КГ100091262 від 13.01.2012
року.

На запит суду отримано інформацію від
державної нотаріальної контори (а.с.74)
щодо кола осіб, які подали заяви про
прийняття спадщини та ухвалою суду від
13.02.2014 року замінено в справі
відповідача ОСОБА_7 на належних
відповідачів ОСОБА_2 (дочка померлої) та
ОСОБА_3, 2007 року народження (син
померлої), інтереси якого представляє
законний представник ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 26.05.2014 року до участі в
справі залучено орган опіки та
піклування в м.Івано-Франківську для
захисту інтересів неповнолітнього
відповідача 2.

Позивач просив позов задовольнити з
підстав зазначених в позов, розгляд
справи проводити за відсутності
представника.

Відповідач 1 ОСОБА_2 визнала позов
частково, подала до суду клопотання про
зменшення нарахування заборгованості,
а саме неустойки, просила врахувати
судом невірності поданого позивачем
розрахунку боргу, висловила можливість
оплати заборгованості в грошовій
одиниці, а не продажу частки спадкового
майна, нею самостійно без
неповнолітнього брата (відповідача 2),
та просила розстрочку платежів
протягом 2-х років оскільки в неї на
утриманні є син ОСОБА_9, 2012 року
народження.

Законний представник відповідача 2
згідно довіреності уповноважив
представника вести дану справу в
судових органах, однак в судовому
засіданні представник за довіреністю
відмовився надавати пояснення щодо
відповідача 2, наголосивши що він
володіє інформацією тільки щодо
законного представника
неповнолітнього відповідача та його
майнових праві, тому суд в подальшому
вважав за можливе провести розгляд
справи за відсутності законного
представника відповідача 2.

Представник органу опіки та піклування
просив суд врахувати інтереси
неповнолітнього ОСОБА_3, 2007 року
народження.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.01.2012 року між
ПАТ «ВіЕйБіБанк» та ОСОБА_7 було
укладено договір банківського
обслуговування №BL КГ100091262, за умовами
якого позичальник отримала 15000 грн., під
0.01% річних, комісія 3% від суми кредиту
щомісячно, терміном погашення до 13.01.2015
року (а.с.5-12).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
визначення розкриває сутність
зобов'язання як правового зв'язку між
двома суб'єктами (сторонами),
відповідно до якого на одну сторону
покладено обов'язок вчинити певну дію
(певні дії) чи утриматись від її (їх)
здійснення; іншій стороні зобов'язання
надано право, що кореспондує обов'язку
першої. Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
На відміну від процентів, які є платою
за користування чужими грошима,
неустойка є засобом забезпечення
виконання зобов'язання і одночасно
способом цивільно-правової
відповідальності.

Станом на 30.07.2013 року заборгованість по
зобов'язаннях позичальника ОСОБА_7
склала 30965.18 грн., з яких: 14580.13 грн.
заборгованість по кредиту, 1.39 грн.
заборгованість по %, 6045.19 грн. комісії,
10338.47 грн. плати за пропуск платежів
(а.с.4).

Як вже зазначалось вище позичальник
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як слідує з постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(п.32) при вирішенні спорів щодо
виконання зобов'язань за кредитним
договором у випадку смерті
боржника/позичальника за наявності
поручителя чи спадкоємців суди мають
враховувати таке. З урахуванням
положення статті 1282 ЦК спадкоємці
боржника за умови прийняття спадщини є
боржниками перед кредитором у межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
При цьому спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони вчинені
позичальникові за життя. Інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

З врахуванням цього, судом проведено
перерахунок заборгованості
нарахованої на час смерті
позичальника, а тому з відповідача 1
слід стягнути суму боргу в розмірі 17476.46
грн., з яких 14580.13 грн. кредит, 1.14 грн.
заборгованість по %, 2895.19 грн. комісії.

За вимогами ст..217 ЦПК України суд, який
ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

При цьому суд враховує клопотання
відповідача 1 про розстрочку платежів
щомісячно протягом 2-х років, з
врахуванням її фінансового становища
та малолітньої дитини. А тому, слід
розстрочити виконання даного рішення
суду на 24 місяці рівними частинами з
суми 17476.46 грн. по 728.18 грн. щомісячно.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.. 509, 510, 526, 530, 536, 549, 559, 610, 611, 626, 629, 1048,
1050, 1054 Цивільного Кодексу України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 217 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
м.Івано-Франківськ, вул.Коновальця, 13,
, заборгованість за
кредитним договором №BL_КГ100091262 від
13.01.2013 року в розмірі 17476,46 грн.
(сімнадцять тисяч чотириста сімдесят
шість гривень 46 копійок).

Розстрочити виконання даного рішення
суду ОСОБА_2 строком на 24 місяці рівними
частинами по 728,18 грн. (сімсот двадцять
вісім гривень 18 копійок) щомісячно з
дня надбання рішення суду законної
сили.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
м.Івано-Франківськ, вул.Коновальця, 13,
, судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 229,40 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя:
Польська
М.В.