УХВАЛА

ІМНЕМ України

03 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Карпенко
С.О., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
споживчого кредиту, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на рішення Лисичанського
міського суду Луганської області від 23
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 01 квітня 2014
року,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтування
посилаючись на те, що 22 травня 2006 року
між закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір шляхом підписання
заяви позивальника № DNH4KP88190934, за
умовами якого відповідач отримала
споживчий кредит у розмірі 7 419 грн 10
коп. зі сплатою 2,09 % в місяць строком на
42 місяці до 20 листопада 2009 року. Банк
зазначав про те, що в заяві
позивальника про отримання кредиту
відповідач зазначила, що ознайомлена з
Умовами надання споживчого кредиту,
якими передбачено п'ятирічний строк
позовної давності. Відповідач належним
чином зобов'язання за кредитним
договором не виконує, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість в розмірі 50
489 грн 89 коп., яку банк просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 23 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 01 квітня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
вказані рішення суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
банком надано Умови надання споживчого
кредиту за 2009 рік, з якими боржник не
була ознайомлена, тоді як кредитний
договір укладено в 2006 році, та не надано
Умов за 2006 рік, які є додатком до заяви
позивальника. Боржник звернулась до
суду із заявою про відмову в позові у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності, оскільки строк дії кредиту
встановлено до 20 листопада 2009 року, а з
позовом банк звернувся в червні 2013
році, тому дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в позові з підстав
пропуску строку позовної давності.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити, рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 01 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

С.О. Карпенко