Справа № 461/3970/14-ц
Провадження №2/461/1396/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 серпня 2014 року
Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого
судді Государського А.В.,

при секретарі
Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди завданої злочином,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди
завданої злочином, покликаючись на те,
що вироком Галицького районного суду
м.Львова від 04.04.2014 року ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2,
15.11.2013 року близько 06 години 00 хвилин,
перебуваючи на вул.Газовій, 4 у м.Львові,
діючи з метою протиправного
збагачення, маючи умисел на відкрите
викрадення чужого майна, шляхом ривка,
відкрито заволодів майном його майном,
а саме - поліетиленовим пакетом,
всередині якого знаходилась куртка з
грошима в сумі 200 доларів США, що згідно
з офіційним курсом НБУ станом на 15.11.2013
року становить 15986 грн., спричинивши
йому матеріальну шкоду на вказану суму.
Оскільки ОСОБА_2 відмовився
добровільно сплатити йому суму
матеріальної шкоди, просить суд
стягнути з ОСОБА_2 23301,80 грн., згідно
офіційного курсу на момент подачі
позову.

Позивача в судове засідання не
з'явився, подавши заяву про розгляд
справи у його відсутності, підтримання
позову в повному обсязі та не
заперечення проти винесення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи. У відповідності до ст.224 ЦПК
України суд вважає за можливе
проводити заочний розгляд справи у
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів, проти чого
позивачі не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що вироком
Галицького районного суду м.Львова від
04.04.2014 року у справі №461/2566/14-к ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.186 КК України та
призначено йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки та 6
місяців (а.с.2-4). Вироком суду
встановлено, що ОСОБА_2, 15.11.2013 року
близько 06 години 00 хвилин, перебуваючи
на вул.Газовій, 4 у м.Львові, діючи з
метою протиправного збагачення, маючи
умисел на відкрите викрадення чужого
майна, шляхом ривка, відкрито заволодів
майном його майном, а саме -
поліетиленовим пакетом, всередині
якого знаходилась куртка з грошима в
сумі 200 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ станом на 15.11.2013
року становить 15986 грн., спричинивши
йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Пунктами 13,15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 31.03.1989
року «Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином і стягнення
безпідставно нажитого майна»
роз'яснено, що Покладаючи на
підсудного обов'язок відшкодувати
матеріальну шкоду, суд має виходити з
установленого законом правила про те,
що шкода, заподіяна злочином,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі. Суд може зменшити розмір
відшкодування заподіяної шкоди лише
з підстав, передбачених
законодавством (ст.137 КЗпП України
або ст.454 ЦК України з наведенням у
вироку відповідних мотивів. Не
підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо
вона заподіяна злочинними діями
засудженого, вчиненими з корисливою
метою.

Пунктом 18 Постанови визначено, що при
розгляді цивільного позову, що
випливає з кримінальної справи, суд
згідно з роз'ясненням, даним у п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976 року «Про судове
рішення» визнає суми, що підлягають
стягненню на відшкодування шкоди, з
урахуванням доказів, як наявних у
кримінальній справі, так і додатково
представлених сторонами цього
цивільного позову або/і зібраних з
ініціативи суду.

З огляду на викладене, оцінюючи докази
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити,
оскільки відповідачем внаслідок його
злочинних дій, встановлених вироком
суду була спричинена матерільна шкода,
яка на момент звернення до суду не була
відшкодована позивачу.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 224, 526, 1054
ЦПК України, ст.ст.177, 1166, 1192, ЦК України,
з урахуванням положень п.п. 13,15,18,21
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 31.03.1989 року «Про практику
застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином і стягнення безпідставно
нажитого майна», суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди завданої злочином
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
23301 (двадцять три тисячі триста одну)
грн. 80 коп. матеріальної шкоди завданої
злочином.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
держави суму судового збору в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
А.В. Государський