Справа № 462/5582/13
Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/3023/14
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - судді: Берези
В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,
за участю секретаря судового
засідання - Брикайло М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 14 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Кредитна
спілка «Християнська злагода» про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином,-

в с т а н о в и л
а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 1109548 (один мільйон сто дев'ять
тисяч п'ятсот сорок вісім) гривень 69
коп. майнової шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в доход держави судовий
збір у розмірі 3441,00 грн., в рівних
частинах, по 1147,00 грн. з кожного.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_6 Просить рішення скасувати та
позовні вимоги відхилити.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає про те, що жодних фінансових
особистих стосунків з позивачем не має
та не є представником кредитної
спілки, тому не може бути відповідачем
у даній справі, окрім того її
повноваження як голови правління
спілки припинено у травні 2009 року, а
тому не може відповідати за
зобов'язаннями кредитної спілки, яку
вважає належним відповідачем.

Заслухавши суддю доповідача, позивача
ОСОБА_3, представника третьої особи КС
«Християнська злагода» - Здрілка Є., у
відсутності апелянта, яка на час
розгляду справи перебуває у
Львівському слідчому ізоляторі та
повідомлена про розгляд справи,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.3, ч.1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_3 є вкладником Кредитної
спілки «Християнська злагода»
відповідно до строкових договорів про
залучення внеску члена кредитної
спілки на депозитний рахунок. Між
позивачем та Кредитною спілкою
«Християнська злагода» укладені
кредитні договорита додаткові
договори відповідно -24.10.2006 року № 368 з
внесенням на депозитний рахунок 250000
грн., від 02.01.2007 року № 1/07 з внесенням
400000 грн. та від 11.01.2008 року № 8/08 з
внесенням 130000 грн.

Строк дії договорів закінчився.
Кредитною спілкою не повернуто
позивачеві після закінчення дії
договорів коштів.

Як видно з матеріалів справи, позов
заявлено 24.07.2013 року .

Вироком Галицького районного суду м.
Львова від 14 червня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 6 квітня 2012
року, засуджено ОСОБА_2 за ст.ст. 70, 72, 191
ч. 5, 209 ч. 3, 358 ч.ч. 2, 3, 366 ч. 2 КК України до 12
років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських
функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією
особистого майна, ОСОБА_5 за ст.ст. 70, 72,
191 ч. 5, 209 ч. 3, 358 ч.ч. 2,3, 366 ч. 2 КК України до
11 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з викоцанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією
особистого майна, ОСОБА_4 за ст.ст. 70, 72,
191 ч, 5, 209 ч. З, 358 ч.ч. 2,3, 366 ч. 2 КК України
до 8 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією
особистого майна.

Вищезазначеним вироком суду було
встановлено, що для здійснення своїх
протиправних намірів підсудна ОСОБА_2,
яка займала посаду голови правління КС
«Християнська злагода», у серпні 2006
року вступила у попередню змову із
ОСОБА_5 та його матір'ю - ОСОБА_4, а також
іншими, невстановленими слідством
особами, та працівниками спілки,
матеріали стосовно яких виділені в
окреме провадження. Усім вказаним
особам підсудна ОСОБА_2 повідомила про
можливість незаконного збагачення за
рахунок коштів спілки, пообіцяла
кожному визначену долю із викраденого,
довела мету створення злочинної групи,
план злочинної діяльності та роль
кожного у ній, на що вони дали свою
згоду і в подальшому стали приймати
активну участь у заволодінні коштами
спілки. Всі вказані особи мали єдиний
намір по відношенню до скоюваних ними
злочинів, тобто їх дії були об'єднані
єдиним умислом та направлені на
заволодіння майном кредитної спілки;
вони брали активну участь у
заволодінні чужим майном, при цьому
діяли з корисливих мотивів у своїх
інтересах та інтересах своїх
спільників, їх корисливі мотиви
полягали у заволодінні коштами,
залученими кредитною спілки на депозит
від їх вкладників, розпорядженні
такими коштами на свій розсуд та
незаконному збагаченні за рахунок
даних коштів. Кожен з вищевказаних осіб
достовірно знав про незаконність своїх
дій та дій своїх спільників, бажав
настання наслідків таких, дій -
зацодіяння кредитній спілці
матеріальної шкоди в особливо великих
розмірах і своїми діями сприяв
настанню таких наслідків, тобто діяв з
прямим умислом. Між ними були чітко
розподілені ролі, узгоджені дії були
направлені на досягнення злочинного
результату - заволодіння чужим майном.

Як встановлено вироком, всього
підсудними викрадено 18 890448,15 грн., з
яких 8070397,35 грн. внесено у касу спілки
як проплати за кредитами /а.с.122/.

Позивач була визнана потерпілою по
кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що
стверджується постановою органу
досудового слідства про визнання особи
потерпілою від 24.07.2009 року /а.с.9/, а також
вироком Галицького районного суду м.
Львова /а.с. 124/ .

Оскільки вироком суду була
встановлена вина відповідачів у
нанесені майнової шкоди вкладникам КС
«Християнської злагоди», серед яких
була ОСОБА_3, яка полягала у заволодінні
коштами позивача, залученими кредитною
спілкою на депозит від позивача,
розпорядженні такими коштами на свій
розсуд та незаконному збагаченні за
рахунок даних коштів, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
заподіяння шкоди саме злочинними діями
відповідачів, діяння яких були
об'єднані спільним злочинним наміром,
що встановлено вироком, тому стягнув
солідарно з відповідачів в користь
позивачки майнову шкоду в розмірі
1109548,69 грн.

З висновком суду про стягнення
майнової шкоди в користь позивача, яка
потерпіла від злочину, в солідарному
порядку з відповідачів, засуджених за
злочин, погоджується і колегія суддів,
однак, вирішуючи про розмір такої
шкоди, суд взяв до уваги довідку
кредитної спілки «Християнська
злагода» від 22 липня 2013 року.

Даною довідкою підтверджено про
заборгованість кредитної спілки
«Християнська злагода» по депозитному
вкладу перед ОСОБА_3 згідно з
договорами про залучення внеску члена
кредитної спілки на депозитний рахунок
№ 368 від 24.10.2006 року, № 1/7 від 02.01.2007 року
та № 8/08 від 11.01.2008 року, яка станом
на 22.07.2013 року становить 1109548,69 грн.
/а.с.11/.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦК України, вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Зі змісту п. 13 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна» від 31.03.89 р., покладаючи
на підсудного обов'язок відшкодувати
матеріальну шкоду, суд має виходити з
установленого законом правила про те,
що шкода, заподіяна злочином, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі. Суд
може зменшити розмір відшкодування
заподіяної шкоди лише з підстав,
передбачених законодавством, з
наведенням у вироку відповідних
мотивів. Не підлягає зменшенню розмір
шкоди, якщо вона заподіяна злочинними
діями засудженого, вчиненими з
корисливою метою. Солідарну
відповідальність по відшкодуванню
шкоди несуть особи, діяння яких були
об'єднані спільним злочинним наміром, а
заподіяна ними шкода стала наслідком
їх спільних дій.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, наявним у справі вироком
встановлено, що злочинні дії ОСОБА_2 за
попередньою змовою з групою осіб з
ОСОБА_5 та ОСОБА_8, а також
невстановленими особами з
привласнення коштів кредитної спілки
«Християнська злагода», залучених на
депозит від її вкладників,
охоплюється періодом з серпня 2006 до
жовтня 2008 року.

Саме в межах зазначеного періоду
укладено договори про залучення внеску
від позивача ОСОБА_3 в сумі 780000 грн.,
чого не заперечує позивач та
встановлено вироком суду.

Як видно з матеріалів справи, 10.05.2009
року повноваження ОСОБА_2 припинені як
голови КС та обрано новий склад
правління спілки .

Як видно з довідки КС «Християнська
злагода» /а.с.11/, яку суд взяв за основу
визначаючи розмір відшкодування
заподіяної злочином шкоди, така вказує
на суму заборгованості -1109548,69грн.
станом на 22.07.2013 року, що виходить за
межі встановлених вироком суду
майнової шкоди на час винесення вироку
- 14.06.2011 року.

Окрім того, вироком суду встановлено
про залучення внеску від потерпілої
ОСОБА_3 в розмірі 780000 грн., а тому
визначений у довідці кредитною спілкою
розмір заборгованості станом на 22.07.2013
року за внесками ОСОБА_3 у більшому
розмірі, ніж встановлено вироком, до
уваги братись не може, оскільки
стосується невиконання договірних
зобов'язань, які виникли між кредитором
та боржником, а не відносин з
відшкодування шкоди, заподіяної
злочином та встановленим вироком суду.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув, відтак,
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
в частині розміру стягуваної шкоди -
зміні з визначенням стягуваної суми в
розмірі 780000 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.ст.
313,319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 14 листопада 2013 року
змінити в частині стягнення розміру
майнової шкоди.

Визначити стягувану суму в розмірі
780000 грн., яку стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскарженим до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.