Справа № 161/5709/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Присяжнюк Л.М. Провадження №
22-ц/773/1349/14 Категорія: 52 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Янко О.А.,

з участю:

представника позивача - Шульгана Ф.П.,

прокурора - Супрунюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом виконавчого комітету
Луцької міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав, за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 липня 2014 року
позов виконкому Луцької міської ради
про позбавлення батьківських прав
задоволено.

Постановлено позбавити ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 батьківських прав відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Неповнолітню дитину передано на
опікування органу опіки та піклування
Луцької міської ради.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на зазначене рішення суду.
Вважає, що судове рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, докази по справі
не були належним чином оцінені судом, а
тому просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині позбавлення
її батьківських прав та ухвалити в цій
частині нове про відмову в позові.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу на
постановлене судове рішення не
подавав.

В судовому засіданні представник
позивача та прокурор апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_2 заперечили та
просили її відхилити, відповідачі в
судове засідання не з'явилися, хоча у
встановленому порядку були
повідомлені про час та місце судового
розгляду, а тому апеляційний суд
розглядав справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи позов виконавчого
комітету про позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від
виконання своїх обов'язків щодо
виховання і утримання малолітнього
дочки ОСОБА_4, а тому прийшов до
висновку про необхідність позбавлення
відповідачки батьківських прав.

Такий висновок суду відповідає
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до частини 1 статті 164
Сімейного кодексу України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Судом першої інстанції установлено і
це відповідає наявним в матеріалах
справи доказам, яким суд дав правильну
правову оцінку, що відповідачка ОСОБА_2
є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження останньої
(а.с.12).

В результаті соціальних інспектувань
фахівцями із соціальної роботи
Луцького міського центру соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді
встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4
навчається в 7 класі Луцького
навчально-виховного комплексу «ЗОШ -
інтернат 1-111 ступеня - правознавчий
ліцей з посиленою фізичною
підготовкою», мати дитини зловживає
спиртними напоями, що негативно
впливає на виховання та навчання
дитини, між дочкою та її матір'ю
конфліктні, неврегульовані відносини,
в житловому приміщення, де проживає
дитина, порушені санітарно-гігієнічні
норми, незадовільні умови для розвитку
та виховання дитини, з матір'ю дитини
неодноразово проводилися
профілактичні бесіди щодо належного
виконання нею обов'язків по вихованню
дитини. Проте належних висновків
ОСОБА_2 не зробила(а.с.5).

Також в судовому засіданні
установлено, що протягом останнього
часу неповнолітня ОСОБА_4 проживає в
іншій сім'ї із ОСОБА_6, яка опікується
дитиною.

Орган опіки і піклування Луцької
міської ради у своєму висновку від 18
березня 2014 року вважає за доцільне
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно її неповнолітньої дочки
ОСОБА_4 (а.с.3).

Пленум Верховного Суду України в
пунктах 15, 16 своєї Постанови від 30
березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснив, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей; особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
статтею 164 СК України. Ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі на те, що вона бажає
виховувати свою дочку, але не в змозі це
робити в зв'язку з тим, що вона
являється інвалідом 3 групи і отримує
пенсію в розмірі 1049,00грн., не можуть
свідчити про те, що відповідач належним
чином виконує свої обов'язки по
вихованню і утриманню своєї дитини.

Також не заслуговують на увагу колегії
суддів доводи апеляційної скарги про
те, що ОСОБА_6, яка опікується дочкою
відповідачки, перешкоджає їй у
спілкуванні з дитиною, оскільки такі
доводи всупереч статті 61 ЦПК України не
підтвердженні належними доказами.

З'ясувавши фактичні обставини справи
та давши правильну оцінку всім
зібраним у справі доказам, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду.

Рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 липня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: