Справа № 712/6678/14ц
Провадження 2/712/1710/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді -
МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі - Снігурській
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності та звільнення квартири з-під
арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
18.12.2009р. між нею та ОСОБА_3 був укладений
іпотечний договір, згідно з умовами
якого в забезпечення виконання
договору позики від 18.12.2009р. позивачці
в іпотеку була передана квартира
АДРЕСА_1. Шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки рішенням Соснівського
районного суду м.Черкаси від 05.10.2011р. за
позивачкою було визнано право
власності на вказану квартиру,
здійснена його державна реєстрація
06.01.2012р., яка не є скасованою по даний
час. Після скасування заочного рішення
суду від 05.10.2011р. було постановлене
рішення Соснівського районного суду
м.Черкаси від 05.03.2013р. про визнання
права власності позивачки на зазначену
квартиру, яке набрало законної сили.
Після ухвалення даного рішення були
зареєстровані обтяження на зазначену
квартиру на підставі постанов
державних виконавців у виконавчому
проваджені про стягнення боргу з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, КС «Фінансова
Русь» та на підставі ухвали
слідчого-судді в забезпечення
цивільного позову ОСОБА_2 у
кримінальному провадженні по
обвинуваченню ОСОБА_3 В зв'язку з
наявністю вказаних обтяжень у квітні
2014 року позивачці державним
реєстратором відмовлено у реєстрації
рішення суду від 05.03.2013р., чим порушені
права та законні інтереси позивачки.
Вказує, що при реєстрації даних
обтяжень відомості про ОСОБА_3 як
власника внесені без законних підстав,
оскільки зазначена квартира не
відноситься до об'єктів права
власності ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що
реєстрація права власності ОСОБА_1 на
дану квартиру не скасована, підставою
передачі у власність квартири є
рішенння суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки, яким встановлено,
що як іпотекодержатель позивачка мала
переважне право на це перед іншими
кредиторами. Просить суд виключити
квартиру з переліку майна ОСОБА_3,
звільнити квартиру з-під арештів,
накладених постановами від 21.03.2013 року
у ВП № 37161646 в інтересах КС "Фінансова
Русь", 06.06.2013 року у ВП № 38057825, 06.06.2013 року
у ВП № 38057710 в інтересах ОСОБА_2 а також
накладеного ухвалою слідчого судді від
24.12.2013 року у кримінальному провадженні
по обвинуваченню ОСОБА_3 в забезпечення
цивільного позову ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_4 позов підтримав та
просив задоволити. Вказував, що
державна реєстрація права власності
позивачки була здійснена в 2012 році
згідно існуючого на той порядку в
Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, ці дані є чинними і
рішення про скасування реєстрації
права власності ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 не приймалось, отже право
власності позивачки не є припиненим.
Просив суд позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала, вказувала,
що позивачка була зареєстрована
власником вказаної квартири на
підставі заочного рішення від 05.10.2011р.,
яке скасоване, а нове рішення позивач
не зареєструвала, отже власником
квартири є ОСОБА_3 Також вказувала, що
рішенням суду від 05.03.2013р. було
незаконно визнано за ОСОБА_1 право
власності на квартиру шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, так як не
були враховані зареєстровані в 2013 році
обтяження на користь ОСОБА_2 по боргах
ОСОБА_3 тому просила відмовити у
задоволенні позову.

Представник відповідача КС
«Фінансова Русь» Шахов О.М. в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Встановлено, що 18.12.2009р. між ОСОБА_3
(іпотекодавець) та ОСОБА_1
(іпотекодержатель) був укладений
іпотечний договір, згідно з яким
позивачці в забезпечення виконання
ОСОБА_3 умов договору позики від
18.12.2009р. на суму 256 000 грн., що
еквівалентно 32 000 доларів США в іпотеку
була передана квартира АДРЕСА_1
вартістю 256 000 грн., обтяження іпотекою
зареєстроване нотаріусом 18.12.2009р.

Рішенням Соснівського суду
м.Черкаси 05.10.2011р. за ОСОБА_1 визнано
право власності на квартиру в порядку
звернення стягнення на предмет
іпотеки, на підставі даного рішення
06.01.2012р. здійснена державна реєстрація
права власності позивачки в
Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, після чого квартира
фактично була передана у володіння
позивачки, яка несе витрати по
утриманню житла та оплаті комунальних
послуг.

25.09.2012р. ухвалою суду скасоване
заочне рішення Соснівського районного
суду від 05.10.2011р., після чого судом
розглядався позов ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору іпотеки від 18.12.2009р.,
ухвалою Соснівського райсуду від
14.02.2013р. провадженя у справі закрите в
зв'язку з відмовою ОСОБА_3 від вказаного
позову.

Рішенням Соснівського районного
суду м.Черкаси від 05.03.2013 року за ОСОБА_1
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки визнане право власності на
квартиру АДРЕСА_1. Вказане рішення
набрало законної сили. Позивачка
звернулась до реєстраційної служби з
заявою про реєстрацію даного рішення, в
чому реєстратором було відмовлено в
зв'язку з наявністю наступних обтяжень
щодо квартири.

28.03.2013р. зареєстрована постанова
державного виконавця від 21.03.2013р. про
накладення арешту у ВП № 37161646 по
ухвалі № 2-3229 від 25.02.2013р. Соснівського
районного суду м.Черкаси для
забезпечення позову КС «Фінансова
Русь» до ОСОБА_3 про стягнення боргу.
12.04.2013р. постановлене рішення суду про
стягенння боргу з ОСОБА_3 60 321,54 грн.,
згідно пояснень представника
кредитної спілки дане рішення не
виконане, однак після вирішення справи
по суті спілка з заявою про видачу
виконавчих листів не зверталась, при
цьому заходи забезпечення позову
залишаються не скасованими. Ухвалою
суду апеляційної інстанції від 04.07.2013р.
відхилена скарга ОСОБА_1 на ухвалу від
25.02.2013р. та роз'яснено, що своє право
власності остання вправі захистити в
інший передбачений законом спосіб.

10.06.2013р. зареєстровані постанови
державного виконавця від 06.06.2013р. про
накладення арешту та оголошення
заборони відчуження по ВП № 38057825
Центрального ВДВС за в/л № 2-3525
Соснівського райсуду м.Черкаси від
18.05.2013р. про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 281 380,14 грн. та по ВП №
38057710 за в/л № 2-3525 Соснівського райсуду
м.Черкаси від 18.05.2013р. про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 293343,10 грн.

13.02.2014р. зареєстроване обтяження
на вказану квартиру на підставі ухвали
слідчого судді 24.12.2013р. про накладення
арешту по кримінальному провадженню по
обвинуваченню ОСОБА_3, за 190 ч.1 КК
України, в забезпечення цивільного
позову ОСОБА_2 По вказаному провадженню
вироком Соснівського районного суду
м.Черкаси від 01.04.2013р. ОСОБА_3 визнана
винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.190 ЦК України,
встановлено, що 18.12.2009р. для укладання
договору іпотеки використала
підробний документ, також маючи умисел
на заволодіння чужим майном внаслідок
шахрайства отримала позику 256 000 грн. у
ОСОБА_1 Цивільний позов ОСОБА_1
залишений без розгляду в зв'язку з
повним відшкодуванням завданої шкоди,
з урахуванням посилання потерпілої про
передання позичальнику у власність
квартири в порядку звернення стягнення
на предмет іпотеки. ОСОБА_2 по даній
справі судом було відмовлено у
визнанні потерпілою, цивільний позов
останньої вироком суду не вирішувався.

Відповідно до ст.3 Закону «Про іпотеку»
у разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки.

Згідно з ст.12 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», на підставі
реєстрації встановлюється пріоритет
обтяження. Пріоритет зареєстрованих
обтяжень визначається у черговості їх
реєстрації.

Згідно з ст.54 Закону «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не
є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Відповідно до витягу від 06.01.2012р.
про державну реєстрацію (а.с.14),
інформаційної довідки № 26116174 від
28.08.2014р. з Реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с.211,212) власником
квартири АДРЕСА_1 є зареєстрованою
ОСОБА_1 з 06.01.2012р. Рішення про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_1 на вказану квартиру не
реєструвалось.

Згідно з інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно № 23092519 від 17.06.2014р.
обтяження 28.03.2013р., 10.06.2013р., 13.02.2014р.
зареєстровані з зазначенням - суб'єкт,
майно/права якого обтяжуються (власник)
- ОСОБА_3 (а.с.174,175).

Тобто у витребуваних судом
довідках з двох державних реєстрів
щодо прав на нерухоме майно є посилання
на актуальність відомостей про право
власності різних суб'єктів на один
об'єкт, в зв'язку з чим виник спір між
сторонами.

Вирішуючи даний спір, суд
виходить з того, що відомості
зазначених державних реєстрів не
можуть суперечити один одному, також
на даний час може бути чинною
реєстрація права власності на
квартиру АДРЕСА_1 лише у однієї з сторін
спірних відносин.

Реєстр прав власності на нерухоме
майно є єдиною державною інформаційною
системою, що містить відомості про
зареєстровані права, суб'єктів прав,
об'єкти нерухомого майна, права щодо
яких підлягають державній реєстрації,
правовстановлювальні документи та
документи, на підставі яких проведено
державну реєстрацію права власності.
Ведення реєстру здійснювалось на
підставі Порядку ведення Реєстру прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 28.01.2003 № 7/5 (у
редакції наказу Міністерства юстиції
України від 12.10.2010 № 2480/5), даний Порядок
втратив чинність згідно з наказом від
14.12.2012р.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»
передбачено, що з 01.01.2013 державна
реєстрація прав на нерухоме майно та їх
обтяжень здійснюється в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до постанови КМУ № 868 від
17.10.2013р. «Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно»
передбачено використання
реєстраційних даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна та встановлено, що під
час проведення державної реєстрації
прав державний реєстратор
використовує ці дані для перенесення
відомостей із зазначених реєстрів до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Право власності у набувача
виникає з урахуванням положення про
дію закону в часі на момент виникнення
спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі рішення суду на законних
підставах 06.01.2012р. зареєструвала своє
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
на підставі рішення суду від 05.10.2011р., що
набрало законної сили, також квартира
була фактично передана у володіння
позивачки. Після скасування заочного
рішення суду від 05.10.2011р. жодною
стороною не ставилось питання про
поворот виконання та скасування
державної реєстрації права власності
позивачки.

Внесення державним реєстратором
при реєстрації обтяжень на вказану
квартиру в 2013 році до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
відомостей про суб'єкта обтяження
ОСОБА_3 як власника квартири не може
вважатись вчиненим на законних
підставах, оскільки відповідно до п.2.6
Порядку прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до запису та заяв про
скасування запису Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, для
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
однак будь-якого рішення стосовно
скасування права власності ОСОБА_1 не
виносилось.

Крім того, такі відомості
суперечать наданій суду інформаційній
довідці з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 28.08.2014р. про чинність
в даному державному реєстрі запису про
реєстрацію права власності ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1, а відповідно до
постанови КМУ № 868 від 17.10.2013р. дані
Реєстру прав власності на нерухоме
майно підлягають перенесенню із
зазначеного реєстру до Державного
реєстру речових прав для приведення у
відповідність до нормативно-правових
вимог, оскільки поновлення права
власності на квартиру ОСОБА_3 може мати
місце лише після скасування державної
реєстрації ОСОБА_1 на дане майно з
06.01.2012р.

Таким чином, оскільки закон
пов'язує припинення права власності з
моментом скасування державної
реєстрації права власності, а стосовно
скасування запису державної
реєстрації права власності ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1 ні державним
реєстратором, ні судом не приймалось,
до державного реєстру не вносився
запис про припинення права власності
позивачці чи скасування рішення про
реєстрацію її власником, тому суд
вважає обґрунтованими доводи позову,
що з дати реєстрації 06.01.2012р. право
власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1
не є припиненим.

Відповідно до ст.60 Закону «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

За позовом ОСОБА_1 рішенням
Соснівського районного суду м.Черкаси
від 05.03.2013р. визнане її право власності
на квартиру АДРЕСА_1 шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, однак
внаслідок реєстрації обтяжень на
предмет іпотеки по боргах іпотекодавця
перед іншиим кредиторами позивачка
позбавлена можливості внести зміни до
запису державного реєстру даних про
вказане рішення як чинийе на даний час
правовстановлюючий документ про її
право власності, внаслідок чого без
законних підстав обмежуються права
позивачки як власника та законного
володільця квартири АДРЕСА_1, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення в частині звільнення
вказаної квартири з-під арешту .

У задоволенні інших вимог слід
відмовити, оскільки належність чи
відсутність права власності фізичної
особи на конкретне нерухоме майно
визначається за даними державних
реєстрів і додаткового винесення
рішення суду щодо віднесення певного
майна до переліку об'єктів права
власності особи не потребується.

Доводи ОСОБА_2 суд вважає такими,
що не обґрунтовують заперечення проти
позову, виходячи з наступного.

Доводами позову обґрунтувані
посилання про те, що при зверненні до
суду з даним позовом спосіб захисту
позивачкою обраний таким чином, як їй
було роз'яснено у рішеннях суду про
відмову у попередніх позовах, в тому
числі позивач посилається на
відсутність законних підстав для
внесення до даних державного реєстру в
2013 році інформації про суб'єкта
обтяження ОСОБА_3 як власника квартири,
тобто даний позов пред'явлений з інших
підстав, нід попередні звернення
позивачки до суду.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на
те, що рішення від 05.03.2013р. є незаконним,
оскільки не були врахувані обтяження
на квартиру в її інтересах по боргах
ОСОБА_3, даним доводам дана оцінка
судами апеляційної та касаційної
інстанції при відхиленні скарг ОСОБА_2
на вказане рішення. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України по
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22.01.2014р. вказано, що даним
рішенням не вирішувались питання про
права ОСОБА_2, крім того, рішення суду
від 20.03.2013р. про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 боргу за договором
позиви ухвалено після ухвалення
судового рішення за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання права
власності та зняття з реєстрації.

Суд також бере до уваги, що на
момент укладення договору іпотеки
18.12.2009р. квартири АДРЕСА_1 та реєстрації
вказаного обтяження 18.12.2009р. не
існувало жодних інших зареєстрованих
обтяжень відносно предмету іпотеки,
отже право позивачки як
іпотекодержателя на одержання
задоволення за рахунок переданого в
іпотеку майна є переважним перед
іншими кредиторами і першочерговим в
силу Закону «Про іпотеку».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 88, 212, 213-215
ЦПК України, на підставі ст. 60 Закону
«Про виконавче провадження», Законів
«Про іпотеку», «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
ст.ст. 16,317, 319, 321, 328, 346, 386, 391, 392, 393 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Звільнити квартиру АДРЕСА_1,
право власності на яку зареєстровано
за ОСОБА_1 у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно з-під зареєстрованого у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно арешту, накладеного
постановою державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про арешт
майна та оголошення заборони його
відчуження від 21 березня 2013 року у
виконавчому провадженні ВП № 37161646 в
інтересах Кредитної спілки "Фінансова
Русь", постановою державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про арешт
майна та оголошення заборони його
відчуження від 06 червня 2013 року у
виконавчому провадженні ВП № 38057825,
постановою державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про арешт
майна та оголошення заборони його
відчуження від 06 червня 2013 року у
виконавчому провадженні ВП № 38057710 в
інтересах ОСОБА_2, по виконавчих
документах боржника ОСОБА_3, ухвалою
слідчого судді від 24 грудня 2013 року у
кримінальному провадженні по
обвинуваченню ОСОБА_3 в забезпечення
вимог ОСОБА_2.

В задоволенні решти вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення, особами, які
брали участь в розгляді справи та не
були присутніми під час проголошення
рішення - з моменту вручення його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ: