У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_5, яка діяла від
імені ОСОБА_3, звернулася до суду з
указаним позовом. Зазначала, що ОСОБА_3
перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 Оскільки
спільне життя в них не склалося, на
даний час ведення між сторонами
спільного господарства та сумісне
проживання припинено, просила суд
розірвати шлюб.

Рішенням Ірпінського міського суду від
2 квітня 2014 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
зареєстрований 16 вересня 2000 року у
відділі реєстрації одружень м.
Миколаєва, актовий запис № 828.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 18 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що сімейне
законодавство не передбачає
можливості розірвання шлюбу
представником одного з подружжя, або їх
обох за довіреністю останніх, а правила
ЦК про представництво, довіреність і
доручення на ці правовідносини не
поширюються.

Однак, погодитись з такими висновками
неможливо.

Як встановлено судами, сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16
вересня 2000 році у відділі реєстрації
одружень м. Миколаєва, актовий запис №
828.

Представником позивача ОСОБА_5 подано
до суду позов про розірвання шлюбу,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен
з подружжя має право припинити шлюбні
відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК
України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України
представник, який має повноваження на
ведення справи в суді, може вчиняти від
імені особи, яку він представляє, усі
процесуальні дії, що їх має право
вчиняти ця особа. Обмеження
повноважень представника на вчинення
певної процесуальної дії мають бути
застережені у виданій йому
довіреності.

При вирішенні спору апеляційний суд на
наведене уваги не звернув, не врахував
того, що Цивільний процесуальний
кодекс України не містить норм щодо
обмежень права на подання позову
представником, в т. ч. про розірвання
шлюбу, а особиста участь особи
вимагається при реєстрації розірвання
шлюбу у державному органі реєстрації
актів цивільного стану (ст. 115 СК
України).

Допущені апеляційним судом порушення
ст. ст. 10, 60, 179, 303, 304 ЦПК України
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню, справа направленню на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 18 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук