Справа № 739/1008/14-ц
Номер провадження 2/739/244/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський pайонний суд
Чеpнiгiвської областi в складi:

головуючого - суддi
Іващенка А.І.

секретаря Шевкун О.Є.

за
участю сторін,
розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Новгород-Сіверський Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням в зв'язку з
відсутністю в ньому понад шість
місяців,

В С Т А Н О В И В :

25.06. 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням в зв'язку з
відсутністю в ньому понад шість
місяців. Позов мотивує тим, що вона є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями, що розташований
в АДРЕСА_1. В житловому будинку вона
проживала зі своїм сином ОСОБА_4 та
невісткою ОСОБА_3. 04 серпня 2011 року,
рішенням Новгород-Сіверського
районного суду шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 був розірваний. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_3 проживала
окремо. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Відповідачка до цього часу
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, хоча
фактично за місцем реєстрації не
проживає. За період 04.08. 2011 року по 25.06.2014
року, відповідачка жодного разу не
з'являлася в будинку, обов'язки, які
випливають з утримання будинку не
виконувала. В добровільному порядку
відповідач не знімається з
реєстраційного обліку, в зв'язку з цим
змушена звернутися до суду. Просить
визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
на користування житлом за адресою
АДРЕСА_2, у зв'язку з відсутністю в ньому
понад 6 місяців. У
судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві.

Відповідачка
в судовому засіданні позовні вимоги
визнала в повному обсязі і не
заперечувала проти їх задоволення..

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача та дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини,
які регулюються цивільним і житловим
законодавством України.

Відповідно до вимог ст.9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування
жилим приміщенням інакше як з
підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої України приєдналась 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року. Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватись і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Судом встановлено, що власником
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2 (а.с.8).

В житловому будинку за адресою АДРЕСА_1
згідно довідки Новгород-Сіверської
міської ради зареєстровані: ОСОБА_2,
ОСОБА_5, та ОСОБА_3.

Чинним законодавством передбачено, що
якщо власник своїми діями буде
заважати праву проживання і особа
змушена буде залишити житлове
приміщення і переїхати, то таку
відсутність не можна визначити як
відсутність без поважних причин. Дії
власника слід визначити як поважну
причину відсутності суб'єкта права
проживання і його право припиненим не
буде.
Відповідачкою не надано доказів, які
підтверджували, що позивач створює
перешкоди її проживання в
зареєстрованій квартирі.

Частиною 2 статті 405 ЦК України
передбачено, що член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік.

Оскільки відповідачка не проживає в
спірній квартирі з 04.08.2011 року, тому на
час розгляду справи в суді річний
термін її відсутності сплив.

Статтею 155 ЖК України визначено, що
жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків встановлених законодавством.
Тобто, обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або у судовому
порядку. Приймаючи рішення про
задоволення позовних вимог позивача,
суд вважає необхідним застосувати
примусове виселення відповідачки,
оскільки це завдає шкоди майновим
інтересам позивача.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідач виїхала в інше місце
проживання, не є членом сім'ї позивача,
не бажає в добровільному порядку
знятися з реєстраційного обліку, суд,
вважає за можливе визнати
відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила
право користуванням жилим приміщенням,
що розташоване АДРЕСА_1, так як не
проживає в ньому більше 6 місяців без
поважних причин.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача в
порядку встановленому ч. 1 ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 319, 383, 386, 391, 405 ЦК
України, ст. 109, 150, 155 ЖК України, ст. 10, 11,
88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
зв'язку з відсутністю в ньому понад
шість місяців - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, розташованого в АДРЕСА_1,
внаслідок її відсутності в ньому
понад шести місяців без поважних
причин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Головуючий:
Іващенко А.І.