Справа № 343/1146/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1743/2014
Головуючий у 1 інстанції Пулик В. В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - судді Фединяка В.Д.

суддів:
Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря
Драганчук У.М.

з участю
ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне
рішення Долинського районного суду від
23 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся в
суд з указаним позовом, з урахуванням
уточнених позовних вимог, зазначав, що
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 в
сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_7. Рішенням суду від 15.02.2011 року
шлюб між сторонами розірваний,
неповнолітнього сина залишено
проживати з ним. Посилаючись на те, що
ОСОБА_4 працює в Італії, про її
заробіток офіційно не відомо, в
добровільному порядку коштів на
утримання неповнолітнього сина, який
часто хворіє не надає, просив
стягнути з відповідачки аліменти на
утримання неповнолітнього сина у
розмірі 4800 грн. щомісячно та судові
витрати.

Заочним рішенням Долинського
районного суду від 23 червня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти у
твердій грошовій сумі в розмірі 700
грн. щомісячно на утримання
неповнолітнього сини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнення аліментів розпочато з
05 травня 2014 року до досягнення сином
повноліття.

Цим же рішенням стягнуто з
ОСОБА_4 в користь держави 243 грн.60 коп.
судового збору, на користь ОСОБА_6 1450
грн. за надання адвокатом правової
допомоги та 120 грн. за розміщення
оголошення в газеті «Галичина» згідно
квитанції.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення в частині
стягнення аліментів у розмірі 700 грн.
щомісячно з ухвалення нового про
стягнення аліментів у розмірі 4800
грн.. щомісячно на утримання
неповнолітнього сина, вказуючи на те,
що суд неповно з'ясував обставини
справи, допустив порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалив незаконне рішення. На думку
апелянта, суд не врахував того, що
неповнолітній син часто хворіє,
потребує значних витрат на лікування,
відповідачка має високий заробіток та
можливість надавати кошти на
утримання неповнолітнього сина у
більшому розмірі ніж визначив суд.

У судовому засіданні ОСОБА_6
підтримав доводи апеляційної скарги,
просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_4 апеляційну
скаргу визнав, погоджується на
стягнення аліментів у розмірі 1000 грн.
щомісячно і не заперечує щодо
стягнення судових витрат у справі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_9 , суд першої інстанції виходив з
того, що згідно із ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, які
присуджуються у твердій грошовій
сумі, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід.

Висновок суду не повністю відповідає
вимогам закону і матеріалам справи.

Судом установлено, що в ОСОБА_6 і ОСОБА_4
у зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_7. Рішенням суду
від 15.02.2011 року шлюб між сторонами
розірваний, неповнолітнього сина
залишено проживати з позивачем.
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 часто хворіє і
потребує додаткових затрат на
необхідного догляду на своє
утримання. Зазначених обставин
сторони не заперечують.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
року N 789-XII та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини.

У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При цьому підстави визначення розміру
аліментів у частках до заробітку
(доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.
183, 184 СК України.

Перевіряючи доводи позивача щодо
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, суд належним чином
врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України
щодо визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі, так як у разі
наявності нерегулярного, мінливого
доходу платника, представником якого
не заперечувався.

Разом з тим, при визначенні розміру
аліментів суд першої інстанції,
відповідно до ст. 182 СК України не у
повній мірі ураховував матеріальне
положення платника аліментів,
стягувача аліментів і не звернув
уваги на те, що відповідачка є молодою
працездатною особою, тривалий час
перебуває за кордоном, зобов'язана і
має можливість платити аліменти на
утримання неповнолітньої дитини у
більшому розмірі ніж визначив суд.

За таких обставин, згідно
п.1ч.1ст.309 ЦПК України оскаржуване
рішення суду в частині стягнення
аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно
на утримання неповнолітньої дитини
слід скасувати і стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 1200 грн.
щомісячно на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті рішення суду залишити
без змін.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити частково. Заочне
рішення Долинського районного суду від
23 червня 2014 року в частині стягнення
аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно
на утримання неповнолітньої дитини
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій
сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на
утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з часу набрання законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
А.Ю.Малєєв

В.А.Девляшевський