печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Середи К.О.,

при секретарях - Шалапуді
В.П., Герасименко М.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача ДУС -
Любавської І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Державного управління справами та
керівника Державного управління
справами Березенка Сергія Івановича
про визнання незаконним та скасування
розпорядження про відсторонення від
роботи № 237-К від 03.07.2014,

В С Т А Н О В И В :

17.07.2014 ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до Державного управління
справами, керівника державного
управління справами Березенко Сергія
Івановича про визнання незаконним та
скасування розпорядження про
відсторонення від роботи № 237-к від
03.07.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 07.07.2014 року їй стало відомо,
що розпорядженням керівника
Державного управління справами від
03.07.2014 року за № 237-к її було
відсторонено від виконання обов'язків
за займаною посадою з 03.07.2014р. на час
перевірки фінансово-господарської
діяльності підприємства. Підставою
видання розпорядження стала доповідна
записка начальника Управління з питань
економіки, діяльності підприємств та
державних закупівель від 03.07.2014р. за №
16/1-107. Вищезазначене розпорядження
вважає незаконним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки позивача було
відсторонено від виконання обов'язків
за займаною посадою, особою, яка не мала
на те повноважень та без зазначення
правової підстави, передбаченої ст. 46
КЗпП України, оскільки таку підставу як
проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності ця
норма не містить.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги про визнання
розпорядження незаконним підтримав з
викладених у позові підстав. Просив
допустити негайне виконання рішення.

Представник відповідача просила в
позові відмовити, посилаючись на те, що
оскаржуване розпорядження втратило
чинність на підставі розпорядження від
08.09.2014р. за №484-к, у зв'язку з чим
відсутній предмет спору.

Представник позивача, враховуючи
зазначене, уточнив позовні вимоги та
просив суд визнати незаконним дане
розпорядження про відсторонення від
роботи від 03.07.2014 року за № 237-к, як таке,
що прийнято з порушенням норм чинного
законодавства, в частині скасування
розпорядження від позовних вимог
відмовився.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16.04.2014р. між
ОСОБА_3 та Державним управлінням
справами було укладено контракт
№07.3-2-15, відповідно до якого ОСОБА_3 була
призначена на посаду генерального
директора - художнього керівника
Державного підприємства "Національний
палац мистецтв "Україна" на термін з 16
квітня 2014 року по 17 квітня 2017 року, з
випробувальним терміном три місяці
(а.с. 6-13).

Розпорядженням керівника державного
управління справами від 16.04.2014р. за №
107-к ОСОБА_3 було призначено на посаду
генерального директора - художнього
керівника Державного підприємства
"Національний палац мистецтв "Україна"
на умовах укладеного контракту (а.с. 14).

Відповідно до Наказу № 43-к від 16 квітня
2014 року ОСОБА_3 приступила до виконання
обов'язків на посаді генерального
директора - художнього керівника
Державного підприємства «Національний
палац мистецтв «Україна» (а.с. 26).

Розпорядженням керівника Державного
управління справами Березенка С. від
03.07.2014 року за № 237-к ОСОБА_3 було
відсторонено від виконання обов'язків
за посадою генерального директора -
художнього керівника Державного
підприємства «Національний палац
мистецтв «Україна» з 03.07.2014р. на час
перевірки фінансово-господарської
діяльності підприємства та тимчасово
покладено виконання обов'язків за
посадою на ОСОБА_5 (а.с. 28).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
розпорядження, підставою видання
розпорядження стала доповідна записка
начальника Управління з питань
економіки, діяльності підприємств та
державних закупівель від 03.07.2014р. за №
16/1-107.

На момент видання оскаржуваного
розпорядження, а саме 03.07.2014р. ОСОБА_3
перебувала на лікарняному, що
підтверджується листом
непрацездатності серії АГІ № 908052,
виданий 26.06.2014р. (а.с. 27).

Позивач двічі зверталась до Державного
управління справами з проханням
скасувати оскаржуване розпорядження,
що підтверджується телеграмою, яка
була направлена на адресу керівника
ДУС 08.07.2014р. (а.с.29-30) та листом від
07.07.2014р., яке було направлено поштою на
адресу керівника ДУС 08.07.2014р. (а.с.31-33),
але на час звернення позивача з позовом
розпорядження скасовано не було.

Представник відповідача в судовому
засідання надала копію розпорядження
керівника державного управління
справами від 08.09.2014р. за № 484-к про
втрату чинності розпорядження
керівника Державного управління
справами від 03.07.2014 року за № 237-к у
зв'язку із закінченням перевірки
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Національний
палац мистецтв «Україна» (а.с. 79).

З контракту № 07.3-2-15 від 16.04.2014р.,
укладеного між ОСОБА_3 та Державним
управлінням справами, вбачається, що у
сторін виникли трудові відносини.

Відповідно до п. п. 4, 5 контракту
керівник діє на засадах
єдиноначальності та підзвітний Органу
управління майном у межах,
встановлених законодавством, Статутом
підприємства та цим контрактом.

Пункт 26 Контракту містить підстави за
якими Керівник може бути звільнений з
посади до закінчення терміну його дії.
Відповідно до п. 26. і)Керівник може бути
звільнений з посади, до закінчення
терміну його діїу разі виявлення
Органом управління майном під час
перевірок (ревізій) порушень у
фінансово-господарській діяльності
підприємства або порушення термінів
усунення недоліків у
фінансово-господарській діяльності,
виявлених ревізіями та перевірками,
проведеними контролюючими органами та
представниками Органу управління
майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України
контракт є особливою формою трудового
договору, в якому визначається строк
його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового.

Вищезазначений контракт передбачає
звільнення з посади керівника до
закінчення терміну його дії у разі
виявлення Органом управління майном
порушень фінансово-господарській
діяльності підприємства саме під час
перевірок (ревізій). Тобто обов'язковою
умовою звільнення або за аналогією
відсторонення від виконання службових
обов'язків є виявлення вищезазначених
порушень під час перевірок (ревізій), а
не перед перевіркою (ревізією).

Відповідно до статті 46 КЗпП
відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння;
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони; в інших випадках, передбачених
законодавством.

Відсторонення працівника від роботи -
це призупинення виконання ним своїх
трудових обов'язків за рішенням
уповноважених на це компетентних
органів з підстав, передбачених
законодавством.

Таким чином, ані умовами контракту, ані
іншими нормативно-правовими актами (в
розпорядженні відсутнє посилання на
положення чинного законодавства, що
стали підставою для відсторонення
позивача від роботи), дія яких
поширюється на спірні правовідносини
між сторонами, не передбачено інших
випадків, які б допускали
відсторонення позивача від роботи
власником або уповноваженим ним
органом.

У судовому засіданні представник
відповідача не навів доводів щодо
наявності правових підстав для
відсторонення позивача від займаної
посади в порядку, передбаченому ст. 46
КЗпП України, або відповідно до інших
норм чинного законодавства.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги про визнання незаконним
розпорядження про відсторонення від
роботи № 237-к від 03.07.2014р.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Заперечення представника відповідача
стосовно того, що керівник Державного
управління справами при видачі
розпорядження керувався Положенням
про Державне управління справами, яке
наділяє його повноваженнями на видачу
розпоряджень, в тому числі і про
відсторонення від роботи керівника
підприємства ДУС, суд не приймає до
уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до Положення про Державне
управління справами, затверджене
Указом Президента України від 17.12.2002
року № 1180/2002, Державне управління
справами, зокрема, відповідно до
переданих йому повноважень щодо
управління державним майном:

укладає і розриває контракти з
керівниками підприємств Державного
управління справами; здійснює контроль
за ефективністю використання і
збереженням державного майна,
закріпленого за підприємствами
Державного управління справами.

Керівник Державного управління
справами: видає в межах повноважень,
наданих Управлінню, на основі і на
виконання актів законодавства
розпорядження, організовує та
контролює їх виконання; призначає на
посади та звільняє з посад керівників
підприємств Державного управління
справами відповідно до укладених з
ними контрактів; вирішує інші питання,
віднесені законодавством до
компетенції Керівника Державного
управління справами. (п.п. 3, 8, 12 п. 10
Положення).

Тобто, даним Положенням передбачено, що
керівник ДУС видає в межах повноважень,
на основі і на виконання актів
законодавства розпорядження, а отже
керівник ДУС повинен, по-перше, мати в
даному випадку повноваження на
відсторонення керівника підприємства
ДУС від роботи, і, по-друге, підстави для
відсторонення повинні бути обумовлені
положеннями чинного законодавства,
чого під час судового розгляду даного
спору встановлено не було.

Надане представником відповідача
розпорядження керівника ДУС Березенка
С. від 08.09.2014 № 484-к, відповідно до якого
оскаржуване розпорядження втратило
свою чинність, не може бути підставою
для відмови у позові, оскільки
позивачем ставиться вимога саме про
визнання даного розпорядження
незаконним, тобто таким, що було видане
керівником поза межами його
повноважень та без необхідної на те
правової підстави, передбаченої
законодавством.

Водночас клопотання представника
позивача про негайне виконання рішення
не підлягає задоволенню, оскільки
положення статті 367 ЦПК України містять
вичерпний перелік справ, по яких суд
допускає негайне виконання рішень,
серед яких справи про присудження
працівникові виплати заробітної плати,
але не більше ніж за один місяць та
справи про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, що не є предметом розгляду
даного спору.

Керуючись ст. 46 КЗпП України, ст. ст. 1, 4,
5, 10, 57, 60, 61, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Державного управління
справами, керівника Державного
управління справами Березенка Сергія
Івановича про визнання незаконним
розпорядження про відсторонення від
роботи - задовольнити.

Визнати незаконним розпорядження
керівника Державного управління
справами Березенка С.І. про
відсторонення від роботи № 237-К від
03.07.2014 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
К.О. Середа