Справа № 667/386/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді:
Котьо І.В.

при секретарі:
Яворській А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Херсонської
міської ради ,ОСОБА_2 , треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування
рішення Херсонської міської ради №193
від 27 грудня 2002 року , та про визнання
недійсним державного ату про право
власності на земельну ділянку від 28
травня 2003 року,

встановив:

Позивач звернулась до суду з
вказаним позовом посилаючись на ту
обставину , що Херсонською міською
радою рішенням від 27 грудня 2002 року
за № 193 було передано у власність
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.0421 га
яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та
видано державний акт від 28 травня 2003
року про передачу у власність
вказаної земельної ділянки . Оскільки
вказане рішення було прийнято без
урахування її прав та в порушення
законодавства що регулює порядок
передачі земельних ділянок у
власність, просила суд скасувати
вказане рішення та визнати державний
акт на землю недійсним.

Так як про порушене право вона
дізналась в жовтні 2012 року під час
розгляду цивільної справи за її
позовом про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
просила суд поновити строк на
звернення до суду з вказаним позовом.

Позивач до судового засідання
не з'явилась, про дату час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином , в порядку ст.ст. 74-76
ЦПК України.

Представники позивача за
довіреністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
судовому засіданні підтримали позов
і просила суд задовольнити його
посилаючись на підстави викладені в
ньому.

Представник відповідача від
Херсонської міської ради до судового
засідання не з'явився. Відповідно до
заяви від 18 червня 2014 року поданої
представником , за довіреністю ОСОБА_8,
проти задоволення позову не
заперечував, просив суд розглянути
справу за відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явилась, про дату час та
місце розгляду справи була повідомлена
належним чином , відповідно до
положень ст.ст. 74-76 ЦПК України.

Представник відповідача, за
договором ОСОБА_9 в судовому засіданні
позов не визнав і просив відмовити в
його задоволенні за
необґрунтованістю. Крім того подав
заяву про застосування строків
позовної давності.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 до судового засідання не
з'явились, про дату час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним , про причини неявки суд не
повідомили.

Вислухавши представників сторін ,
дослідивши матеріали справи та
матеріли цивільних справи № 2-321/01 та
№667/988/13-ц суд встановив, що рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсоні від 31 липня 2001 року було
проведено реальний розділ
домоволодіння АДРЕСА_1 та визначено
порядок користування земельною
ділянкою між співвласниками ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4
та ОСОБА_1 За основу рішення було
прийнято висновок судово-технічної
експертизи від 19 травня 2001 року
складений експертом ОСОБА_16, висновки
та графічне зображення до варіанту
визначення порядку користування
земельною ділянкою якої містяться в
матеріалах цивільної справи № 2-321/01
(а.с.133-135).

При встановленні (відновленні)
зовнішніх меж земельної ділянки ,
відповідно до акту від листопада 2002
року який було складено на виконання
ст. 118 ЗК України (в редакції яка діяла
на 27 грудня 2002 року) ОСОБА_1 відмовилась
погоджувати межі, де відповідно до
графічного зображення спірна межа
земельної ділянки не була позначена.

Рішенням від 27 грудня 2002 року за № 193
Херсонською міською радою було
передано у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0.0421 га яка розташована
за адресою АДРЕСА_1 та видано
державний акт від 28 травня 2003 року
про передачу у власність вказаної
земельної ділянки.

Рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 04 квітня
2013 року в справі №667/988/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю , та
ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 17 червня 2013
року , на підставі якої зазначене
рішення набрало законної сили , було
встановлено що план меж земельної
ділянки , вказаної у державному акті
від 28 травня 2003 року про передачу
ОСОБА_2 у власність земельної ділянки ,
повністю співпадає з планом ,
визначеним в ході виконання судового
рішення за згодою сторін , який також
був предметом дослідження як суду
першої та і суду апеляційної
інстанції під час розгляду
зазначеної справи, в частині його
справжності.

Судами було встановлено що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 залишено полощу встановлену
рішенням суду , проте конфігурацію
земельних ділянок за їх згодою
змінено таким чином , що частина межі
співпадає за стінами гаражу «Ф»
розташованого на земельній ділянці
ОСОБА_2 І конфігурація земельної
ділянки ОСОБА_2 співпадає за схемою
складено експертом Гуральською В.М.
під час виконання рішення суду.

Положеннями ст. 352 ЦПК України ( в
редакції 1963 року яка діяла на час
виконання рішення суду від 31 липня 2001
року , а саме 27 травня 2002 року )
передбачалось що мирова угода,
укладена між сторонами, або відмова
стягувача від примусового виконання в
процесі виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення на
затвердження. Суд має право перевірити
і не затвердити мирову угоду або не
прийняти відмови стягувача від
примусового виконання, якщо це
суперечить закону або порушує права чи
свободи інших осіб.

За результатами розгляду мирової угоди
або відмови від примусового виконання
суд постановляє ухвалу відповідно до
правил ст. 179 Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи №
2-321/01 та довідки виданої архіваріусом
Комсомольського районного суду м.
Херсона як подання ДВС так і заяви
від сторін про затвердження мирової
угоди при виконання рішення суду по
справі за № 2-321/01 на адресу суду не
надходило.

Оскільки предметом дослідження
суду по справі №667/988/13-ц, була
справжність схеми складеної
експертом Гуральською В.М. , а не її
законність суд вважає , що доводи
представника відповідача ОСОБА_2 в
частині того що обставини
встановлені судовим рішенням не
доказуються при розгляді іншої справи
, судом визнаються не переконливими і
такими що суперечать нормам діючого
на час виконання рішення суду по
справі за № 2-321/01 законодавства .

При постановленні рішення 31 липня 2001
року судом було враховано інтереси та
права всіх співвласників , як при
позову в частині розділу
домоволодіння так і в частині
визначення порядку користування
земельною ділянкою а саме з
урахуванням можливість нормального
користування будинком та здійснення
догляду за ним, розташування
господарських будівель, споруд,
необхідність зведення будівель,
розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я також
враховувались вимоги санітарних
правил і правил протипожежної
безпеки. Аналогічні питання
підлягали в рахуванню судом при
перевірці мирової угоди, в порядку
визначеному ст.352 ЦПК України , в разі
її укладання між співвласниками при
виконання рішення суду.

Крім того, як було встановлено судом ,
та проти чого не заперечував
представник відповідача ОСОБА_2 ,
рішення суду від 31 липня 2001 року по
справі № 2-321/01 було виконано 27 травня
2002 року в присутності всіх
співвласників, про що було складено
відповідний акт державним виконавцем
. Однак в зазначеному аті не йшлась
мова про укладення мирової угоди при
його виконанні.

Як встановлено судом , відповідач
ОСОБА_2 в лютому 2012 року побудувала
паркан який відповідає конфігурації
земельної ділянки зазначеній в
державному акті . У зв'язку з чим
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
про захист порушеного права в части
неможливості користуватись земельною
ділянкою яка до того часу перебувала
в її користуванні , а також в частині
не можливості обслуговувати територію
яка прилягає до її гаражу. У зв'язку з
чим доводи представника відповідача
ОСОБА_2 про застосування строків
позовної давності до позовних вимог
заявлених позивачем , є не
обґрунтованими з урахуванням вимог
ч.1 ст. 261 ЦК України, оскільки позивач
не пропустила строк у межах якого
вона могла звернутись до суду з
вимогою про захист порушеного права.

Положеннями ст. 116 ЗК України ,в
редакції яка діяла на 27 грудня 2002 року
час прийняття рішення Херсонською
міською радою про передачу у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
визначено що, громадяни набувають
право власності на земельні ділянки на
підставі рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх
повноважень. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі
приватизації земельних ділянок які
перебувають у користуванні громадян.

Оскільки , як встановлено судом
земельна ділянка яка передана у
власність ОСОБА_2 , на час прийняття
оскаржуваного рішення , перебувала у
користуванні ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2, і
передача вказаної земельної ділянки
позбавила на теперішній час ОСОБА_1
можливості користуватись земельною
ділянкою яка до того часу перебувала
в її користуванні , а також можливості
обслуговувати гараж який перебуває у
її власності , так як вона не має
доступу до прилеглої до нього
території , суд вважає що позовні
вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення
Херсонської міської ради №193 від 27
грудня 2002 року , а саме п.1 ( п.12додатку ) в
частині передачі у приватну власність
ОСОБА_2 земельної ділянки площею 421м. кв.
по АДРЕСА_1 , та про визнання недійсним
державного акту про право власності на
вказану земельну ділянку від 28 травня
2003 року є обґрунтованими і такими що
підлягають задоволенню , так як вказане
рішення було прийнято без врахування
інтересів ОСОБА_1 , що в подальшому
плинуло на порушення її прав
землекористувача визначені ст.95 ЗК
України , в редакції яка діяла на час
прийняття оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 10,11 ,88, 209 ЦПК України ,
ст. ст.116,118 ЗК України (в редакції яка
діяла на 27 грудня 2002 року), ст. 352 ЦПК
України ( в редакції 1963 року), ст.ст. 16
,261,267 ЦК України , суд, -

вирішив:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Херсонської
міської ради , ОСОБА_2 , треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування
рішення Херсонської міської ради №193
від 27 грудня 2002 року , та про визнання
недійсним державного акту про право
власності на земельну ділянку від 28
травня 2003 року - задовольнити .

Визнати рішення Херсонської міської
ради від 27 грудня 2002 року за №193 п.1
( п.12додатку ) в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_2
земельну ділянку площею 421м. кв. по
АДРЕСА_1 незаконним та скасувати.

Визнати державний акт про право
власності на земельну ділянку ОСОБА_2
яка проживає за адресою АДРЕСА_1
виданий на підставі рішення
Херсонської міської ради від 27 грудня
2002 року за №193 на земельну ділянку
площею 0.0421 га.-недійсним.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції, яким є
Комсомольський районний суд м. Херсона,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії і цього рішення.

З мотивованим рішенням суду сторони
мають право ознайомитись з 23 липня
2014року.

Суддя:
І.В. Котьо