Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Ступак О.В.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення часток у майні, що перебуває
у спільній сумісній власності
подружжя, припинення права власності
на Ѕ частину квартири й стягнення
грошової компенсації, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 06 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він перебував у
шлюбі з відповідачкою з 28
грудня 1990 року по 15 жовтня 2012 року. За
час спільного проживання вони придбали
квартиру АДРЕСА_1. Зазначає, що після
розірвання шлюбу спільне проживання з
відповідачкою у спірній квартирі стало
неможливим. На пропозиції ОСОБА_3 в
добровільному порядку продати спірну
квартиру і поділити кошти ОСОБА_4 не
реагує. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3
просив задовольнити його позовні
вимоги і визначити, що йому належить Ѕ
частина спірної квартири, ОСОБА_4 - Ѕ
частині квартири, припинити його право
власності на Ѕ частину квартири,
визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину квартири, яка йому належить,
стягнути з нього на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію вартості Ѕ частини
квартири у розмірі половини її
ринкової вартості, а саме 144 550 грн., а
також стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 06
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 12 березня 2014 року, позов
задоволено. Визначено частки у
спільній частковій власності на
квартиру АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_3
належить на праві власності Ѕ частина
квартири, ОСОБА_4 - Ѕ частина квартири.
Припинено право власності ОСОБА_3 на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину
спірної квартири, яка належить на праві
власності ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 компенсацію вартості Ѕ
частини квартири у розмірі 144 550 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про задоволення позову
ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції
погодився з його висновками, що
квартира АДРЕСА_1 є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Оскільки ОСОБА_3 бажає виділу у натурі
його частки у спільному сумісному
майні, яка складає Ѕ частину, однак
такий виділ є неможливим, то він має
право на одержання від ОСОБА_4 грошової
компенсації вартості його частки у
розмірі, який визначений з дійсної
вартості майна на час розгляду справи.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що з 28 грудня 1990 року по 15
жовтня 2012 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі договору купівлі-продажу
від 23 серпня 2001 року вони придбали
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 15 жовтня 2012 року шлюб,
зареєстрований 28 грудня 1990 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, розірвано.

В силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України та статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Правовий режим спільної часткової
власності визначається главою 26 ЦК
України з урахуванням інтересів усіх
її учасників. Володіння, користування і
розпорядження спільною частковою
власністю здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом.

Незалежно від розміру часток,
співвласники при здійсненні
зазначених правомочностей мають рівні
права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 364 ЦК
України кожен із співвласників
спільної часткової власності має право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК
України), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

З огляду на викладене право
співвласника на виділ частки зі
спільного майна шляхом отримання
грошової компенсації вартості частки в
майні не може бути обмежене іншими
співвласниками і такому праву
співвласника, що виділяється,
кореспондується обов'язок інших
співвласників сплатити грошову
компенсацію частки, розмір якої
визначається з дійсної вартості майна
на час розгляду судом справи.

При цьому, зазначеною нормою
передбачено, що обов'язковою умовою
призначення грошової компенсації є
лише згода співвласника, який заявив
вимоги про виділ частки, і не
передбачається обов'язковість згоди
інших співвласників на такий виділ та
не ставиться право співвласника на
виділ у залежність до згоди інших
співвласників і мотивів, з яких власник
має намір реалізувати своє право на
виділ.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції в частині розміру грошової
компенсації частки, суд апеляційної
інстанції не звернув уваги, що такий
розмір визначається з дійсної вартості
майна на момент розгляду судом справи,
однак ринкова вартість квартири у
розмірі 289 100 грн. встановлена звітом
про оцінку майна, складеним 15 квітня 2013
року ТОВ «Кремінь-експерт», тобто
задовго до звернення позивача до суду з
зазначеним позовом, при цьому всупереч
вимогам статей 10, 143 ЦПК України не
встановив ринкової вартості квартири
на момент розгляду справи; не взяв до
уваги заперечення ОСОБА_4, в якому вона
спростовує розмір ринкової вартості
спірної квартири в сумі 289 100 грн.

Посилаючись на висновок експертного
будівельно-технічного дослідження,
складеного 03 липня 2013 року на підставі
її заяви, і зазначаючи у рішенні, що
вказаний висновок наданий ОСОБА_4 лише
для відома суду, а не як доказ, суд не
звернув уваги, що зазначений висновок
долучено до матеріалів справи, тому він
є належним доказом і повинен
оцінюватись згідно з вимогами
процесуального законодавства.

Крім того, зобов'язуючи ОСОБА_4 сплатити
грошову компенсацію ОСОБА_3 вартості
його Ѕ частки у спільному майні
подружжя у розмірі 144 550 грн., суд
виходив з дійсної вартості всього
майна, однак суд апеляційної інстанції
не звернув уваги, що грошова
компенсація частки у спільному майні
визначається не з вартості всього
майна, а встановлюється ринкова
вартість саме тієї частки, за яку
підлягає сплаті грошова компенсація.

Отже, суд апеляційної інстанції не
з'ясував всі обставини у справі, не
дослідив докази та не надав їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, ухвала
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 12 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.С. Висоцька

Судді:
О.В. Кафідова

О.В.
Ступак

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська