Справа № 426/2469/12
Провадження № 2/0182/1208/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді
Шестакової З.С.

при секретарі -
Пометій Е.Т.

за участю: представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, та зустрічному позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя, суд

встановив:

Спочатку ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом про поділ спільного
майна подружжя.

Свої вимоги мотивувала тим, що
вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 14
жовтня 2006 року по 24 листопада 2011 року.
Від шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час шлюбу вони придбали автомобіль
„CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1,
2005 року випуску, який був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4

09 вересня 2011 року через погрози та тиск
з боку ОСОБА_3 позивач змушена була
зняти з реєстрації даний автомобіль,
оскільки відповідач вирішив його
продати ОСОБА_6 за ціною 10 000 доларів
США. Всі гроші від продажу автомобіля
ОСОБА_3 забрав собі, тому ОСОБА_4 просила
суд стягнути з відповідача на її
користь вартість 1/2 частини автомобіля
„CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1,
в сумі 29 808,60 грн.

Крім того, за час шлюбу подружжя мали
заощадження у валюті США, які
знаходились на депозитних рахунках №
НОМЕР_2 і № НОМЕР_3, відкритих у ПАТ КБ
„ПриватБанк" на ім'я відповідача
ОСОБА_3 та які були знятв відповідачем
після того, як позивач звернулась до
суду з позовом про розірвання шлюбу.

Так, на особовому рахунку відповідача
№ НОМЕР_2 знаходилось 5 842,30 доларів
США, що по курсу НБУ станом на 04 липня 2014
року складає 69 172,83 грн.

На особовому рахунку відповідача №
НОМЕР_3 знаходилось 3 594,74 доларів США, що
по курсу НБУ станом на 04 липня 2014 року
складає 42 561,72 грн.

У рахунок розподілу майна між
подружжям ОСОБА_4 позивач просила суд
стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2
частину вкладів, відкритих у ПАТ КБ
„ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_3, загальною
сумою 55 867,28 грн.

Також, ОСОБА_4 просила провести поділ
іншого майна подружжя, що залишилось у
відповідача в квартирі АДРЕСА_1.

Під час судового засідання ОСОБА_4
неодноразово уточняла свої позовні
вимоги та остаточно просила суд
стягнути з відповідача на її користь
вартість 1/2 частини автомобіля „CHEVROLET
LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, в сумі
5 000 доларів США, що по курсу НБУ
складає 118 400 грн. та 1/2 частину вкладів,
відкритих у ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я
ОСОБА_3, загальною сумою 55 867,28
грн. На поділі іншого майна
подружжя, що залишилось у відповідача
в квартирі АДРЕСА_1, не наполягала.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_4 не визнав та звернувся до суду
із зустрічним позовом про поділ
спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивував тим, що під час
шлюбу з позивачем вони придбали
наступне майно: автомобіль „CHEVROLET LACETTI
NF196” державний номер НОМЕР_1, 2005 року
випуску; холодильник „LG", хлібопіч
„Оріон", кухонний комбайн,
мікрохвильову піч, телевізор 2 одиниці,
CD програвач 2 одиниці, відеокамеру „Sony",
фотоапарат „Sony", навігатор,
багатофункціональний пристрій,
ноутбук „Dell" 2 одиниці, обігрівач, утюг,
прасувальну дошку, зволожувач повітря,
набір бокалів 3 одиниці, набір чайний 2
одиниці, набір кофейний 2 одиниці,
пилосос „LG", вентилятор, електролобзик,
килим 2 одиниці, люстру, столик з
дзеркалом, ялинку штучну з іграшками,
батареї опалення, набір штор, стенди
настінні.

Крім того, відповідач мав особисті
заощадження, які знаходились на
депозитних рахунках, відкритих у ПАТ КБ
„ПриватБанк" на його ім'я. До
припинення шлюбних стосунків, а саме, 16
серпня та 18 серпня 2011 року, він за
проханням дружини ОСОБА_4 достроково
закрив дані вклади, а гроши передав
позивачу для її матері ОСОБА_2 на
придбання житла. Враховуючи те, що
гроши з депозитних рахунків були
потрачені подружжям ОСОБА_4 під час
шлюбних стосунків, ОСОБА_3 просив суд
відмовити позивачу в частині їх
розподілу.

09 вересня 2011 року за взаємною згодою
подружжя ОСОБА_4 продали належний їм
автомобіль „CHEVROLET LACETTI NF196", державний
номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу № 756670 від
09.09.2011 за 10 000 доларів США, що по курсу
НБУ на той час складало 59 617,19 грн., які
були передані покупцем ОСОБА_4 в
присутності її брата ОСОБА_7. Подружжя
добровільно поділили виручені за
автомобіль гроші, з яких 7 000 доларів
США були передані позивачем
відповідачу для погашення сімейних
боргових зобов'язань, а 3 000 доларів
США залишились ОСОБА_4 в рахунок
аліментних зобов'язань, про що позивач
власноручно написала розписку. Однак,
ОСОБА_3 вважає, що 1/2 частина коштів від 3
000 доларів США, що залишились у
позивача від продажу автомобіля,
належить йому як подружжю, тому він
просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його
користь 17 850 грн. (по курсу НБУ
становить 1 500 доларів США).

Також, ОСОБА_3 вважає, що під час
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
судом було встановлено, що сторони
припинили шлюбні стосунки 24 серпня 2011
року. Тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61
ЦПК України, факт припинення шлюбних
стосунків не потребує доказуванню при
розгляді даної справи.

Так, після сварки 24 серпня 2011 року
відповідач пішов проживати до батька.
За час його відсутності позивач ОСОБА_4
вивезла із квартири АДРЕСА_1, все майно,
яке було придбано подружжям під час
шлюбу, за винятком холодильника „LG",
який в подальшому відповідач продав за
1 000 грн., двох килимів, одного
ноутбука „Dell" та пральної машини
„Zanussi".

Тому ОСОБА_3 просив суд провести поділ
майна наступних чином.

Виділити йому 1/2 частину майна на
загальну суму 9 325 грн. (з урахуванням
вартості проданого ним холодильника
„LG" за 1 000 грн.), а саме:

- хлібопіч „Оріон" - 400 грн.;

- кухонний комбайн - 250 грн.;

- відеокамеру „Sony" - 1 250 грн.;

- багатофункціональний пристрій - 1
200 грн.;

- ноутбук „Dell" - 3 300 грн.;

- прасувальну дошку - 50 грн.;

- набір бокалів для вина - 100 грн.;

- набір чайний - 50 грн.;

- набір кофейний - 50 грн.;

- пилосос „LG" - 400 грн.;

- люстру - 125 грн.;

- телевізор з підставкою - 1 000
грн.;

- стенди настінні 3 одиниці - 150
грн.

В разі відсутності цього майна, просив
суд стягнути з ОСОБА_4 на його
користь

грошову компенсацію вартості цього
майна в сумі 8 325,00 грн. (без урахування
вартості проданого холодильника „LG" за
1 000 грн.).

Виділити ОСОБА_4 1/2 частину майна на
загальну суму 9 458 грн., а саме:

- пральну машину „Zanussi" - 825 грн.;

- мікрохвильову піч - 500 грн.;

- телевізор з підставкою - 300
грн.;

- CD програвач 2 одиниці - 500 грн.;

- фотоапарат „Sony" - 700 грн.;

- навігатор - 400 грн.;

- ноутбук „Dell" - 3 300 грн.;

- обігрівач - 125 грн.;

- утюг - 100 грн.;

- зволожувач повітря - 75 грн.;

- набір бокалів для коньяку - 100
грн.;

- набір бокалів для
шампанського - 100 грн.;

- набір чайний - 50 грн.;

- набір кофейний - 50 грн.;

- вентилятор - 50 грн.;

- електролобзик - 85 грн.;

- килим - 225 грн.;

- килим - 225 грн.;

- столик з дзеркалом - 500 грн.;

- ялинку з іграшками - 200 грн.;

- батареї опалення - 400 грн.;

- набір штор - 300 грн.;

- тумбу під телевізор - 348 грн.

Крім того, на підставі акту страхового
відшкодування № И-4722 від 25 жовтня 2011
року за пошкодження переднього бамперу
автомобіля „CHEVROLET LACETTI NF196", державний
номер НОМЕР_1, ПАТ „Страхова компанія
„ІНГОССТРАХ" перерахувала на
картковий рахунок ОСОБА_4, відкритий в
ПАТ КБ „ПриватБанк", кошти в сумі 3 067,15
грн. Оскільки дана сума була
перерахована після припинення шлюбних
стосунків подружжям, ОСОБА_3 вважає, що
він має право на 1/2 частину страхового
відшкодування в сумі 1 533,75 грн., яку
просив стягнути на його користь з
ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_4 та її представники
позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним
позовом визнали частково та суду
показали, що ОСОБА_4 спільно нажите під
час шлюбу майно з квартири не забирала,
оскільки відповідач вигнав її разом з
малолітньою дитиною з дому, не давши
можливості взяти будь-які речі, в тому
числі дитячі. Де знаходиться майно
подружжя позивачу не відомо. До того ж,
ОСОБА_3 указав речи, які взагалі не
належать їм на праві спільної сумісної
власності. Так, телевізор „Dex" був
придбаний за гроші батьків учнів та
знаходиться в класі. Стенди настінні
були отримані безкоштовно на потреби
класу, де зараз вони знаходяться. Крім
того, CD програвач був один, ноутбук „Dell"
згорів та взамін ОСОБА_3 придбав новий,
який знаходиться у нього. Наборів
кофейних не було. Також був лише один
чайних набір, який був подарований
подружжям на весілля. Батареї опалення
були демонтовані ОСОБА_3 вже після
припинення шлюбних стосунків и де вони
знаходяться позивачу невідомо.

Представники ОСОБА_4 визнали
позовні вимоги відповідача щодо
компенсації йому 1/2 частини страхового
відшкодування в сумі 1 533,75 грн., яку не
заперечують йому повернути.

Заслухавши сторони, допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи,
оглянувши цивільну справу № 2-5153/11 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, суд приходить до
наступного.

Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60, 69 СК
України, ч. 3 ст. 368 ЦК України),
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного

обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими

коштами, якщо інше не встановлено
шлюбним договором чи законом (п. 23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя").

Поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України.

Так, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом встановлено, що з 14 жовтня 2006 року
по 24 листопада 2011 року подружжя ОСОБА_4
перебували у шлюбі, від якого мають
неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду від 24 листопада 2011
року шлюб між сторонами розірвано. Цим
рішенням встановлено, що шлюбні
відносини сторони припинили з серпня
2011 року (а.с.36).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що
сторони припинили шлюбні відносини з
серпня 2011 року.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" визначено, що
до складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Отже, вирішуючи спір між подружжям
ОСОБА_4 про майно, судом встановлений
обсяг спільного нажитого ними майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, однак до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у
ОСОБА_4 на час розгляду справи, а саме:
пральна машинка „Zanussi" вартістю 825 грн.
00 коп.; ноутбук „Dell" вартістю 3 300 грн.
00 коп.; два килима вартістю по 250 грн. 00
коп. кожен; тумба під телевізор
вартістю 348 грн. 00 коп.; вклади, відкриті
у ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_3,
які знаходились на особових рахунках №
НОМЕР_2 в сумі 5 842,30 доларів США, що по
курсу НБУ станом на 04.07.2014 року складає
69 172,83 грн.; № НОМЕР_3 в сумі 3 594,74
доларів США, що по курсу НБУ станом на
04.07.2014 року складає 42 561,72 грн.; страхове
відшкодування на підставі акту № И-4722
від 25 жовтня 2011 року за пошкодження
переднього бамперу автомобіля „CHEVROLET
LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, в сумі
3 067,15 грн., яка була перерахована ПАТ
„Страхова компанія „ІНГОССТРАХ" на
картковий рахунок ОСОБА_4, відкритий в
ПАТ КБ „ПриватБанк".

Вартість майна, що підлягає поділу,
була визначена за погодженням між
подружжям ОСОБА_4, що відповідає
положенням п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя".

Враховуючи те, що під час розгляду
справи було встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 здійснив відчуження
холодильника „LG" вартістю 1 000 грн.
після припинення спільного ведення
господарства подружжям, суд враховує
його вартість при поділі майна.

Також, судом встановлено, що подружжям
під час шлюбу був придбаний автомобіль
„CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1,
2005 року випуску, вартістю 59 617,19 грн.,
який був зареєстрований у
Нікопольському ВРЕВ ДАІ УМВС Україні в
Дніпропетровській області на ім'я
ОСОБА_4 (а.с.8).

За погодженням між подружжям
ОСОБА_4, 09 вересня 2011 року автомобіль,
був

проданий ОСОБА_6 за ціною 59 617,19 грн., що
підтверджується договором № 756670
купівлі-продажу транспортного засобу
від 09.09.2011(а.с.7-8). Даний факт сторони в
судовому

засіданні не спростовували та
підтвердив його свідок ОСОБА_6

Гроші від продажу автомобіля „CHEVROLET
LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, були
добровільно поділені між подружжям
ОСОБА_4, що підтверджується їх
власноручно написаними розписками від
09 вересня 2011 року з урахуванням боргів
подружжя, що виникли в інтересах сім'ї
(а.с.95,96). Тому, суд не може врахувати
його вартість при поділі майна
подружжя.

Доводи позивача ОСОБА_4 про те, що вона
через погрози та тиск з боку
відповідача ОСОБА_3 змушена була зняти
з реєстрації автомобіль „CHEVROLET LACETTI NF196"
та всі кошти від продажу автомобіля
ОСОБА_3 забрав собі, не можуть бути
прийняти судом до уваги з наступних
підстав.

Так, спірний автомобіль був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, яка
особисто знімала його з реєстраційного
обліку в Нікопольському ВРЕВ ДАІ УМВС
Україні в Дніпропетровській області та
укладала договір № 756670 купівлі-продажу
транспортного засобу від 09.09.2011 з
ОСОБА_6.

Під час укладання договору
купівлі-продажу разом з ОСОБА_4 був
присутній її брат ОСОБА_7, який в
судовому засіданні був допитаний в
якості свідка та підтвердив факт
продажу автомобіля позивачем. При
цьому показав, що йому не відомо як
проводився розподіл коштів між
подружжям, але на його питання ОСОБА_4
відповіла, що угода була проведена
нормально.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що під час
підписання договору купівлі-продажу
автомобіля ОСОБА_4 була спокійна, з боку
ОСОБА_3 ніякого тиску на неї не було.
Гроші за придбаний автомобіль він
передав брату позивача ОСОБА_7

Також, ОСОБА_4 не зверталась до
правоохоронних органів з приводу
погроз та тиску чоловіка під час
продажу автомобіля „CHEVROLET LACETTI NF196".

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б доводили
пояснення позивача в цій частині та
спростовували заперечення
відповідача, ОСОБА_4 суду не надано.

З цих самих підстав суд не може взяти до
уваги пояснення свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 в частині продажу автомобіля
ОСОБА_3 та привласнення грошів від його
продажу. До того ж, як показали дані
свідки, про продаж автомобіля їм відомо
зі слів ОСОБА_4

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 також
не надав суду доказів щодо наявності у
подружжя на час розгляду справи
наступного майна: хлібопечі „Оріон",
кухонного комбайна, мікрохвильової
печі, телевізора, CD програвача 2
одиниці, відеокамери „Sony", фотоапарата
„Sony", навігатора,
багатофункціонального пристрою,
другого ноутбука „Dell", обігрівача,
утюга, прасувальної дошки, зволожувача
повітря, наборів бокалів 3 одиниці,
наборів чайних 2 одиниці, наборів
кофейних 2 одиниці, пилососа „LG",
вентилятора, електролобзика, люстри,
ялинки штучної з іграшками, батареї
опалення, набору штор. Та не довів той
факт, що ОСОБА_4 вивезла дане майно з їх
спільної квартири АДРЕСА_1, те, що воно
знаходиться у матері ОСОБА_4

Під час судового засідання ОСОБА_4
показала, що ОСОБА_3 вигнав її разом з
малолітньою дитиною з дому, не давши
можливості взяти будь-які речі, в тому
числі дитячі, та вона змушена була з
цього приводу звертатися до
правоохоронних органів та до суду.

Інших доказів, які б доводили ті
обставини, що ОСОБА_4 вивезла дане майно
до своєї матері ОСОБА_2, судом не добуто.

Також судом встановлено, що батареї
опалення були демонтовані ОСОБА_3 під
час демонтажу системи опалення, що
підтверджується довідкою ОСББ
„Лаванда - Н" від 02 листопада 2012 року.

Судом не можуть бути взяти до уваги
доводи відповідача ОСОБА_3 в тій
частині, що 16 серпня 2011 року та 18 серпня
2011 року він за проханням дружини ОСОБА_4
достроково закрив вклади, що
знаходились в ПАТ КБ „ПриватБанк" на
його особових рахунках № НОМЕР_2 на
суму 5 842,30 доларів США та № НОМЕР_3 на
суму 3 594,74 доларів

США, а гроші передав позивачу для її
матері ОСОБА_2 на придбання житла.

Так судом встановлено, що особовий
рахунок № НОМЕР_2 на суму 5 830
доларів США був відкритий в ПАТ КБ
„ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_3 на підставі
договору № SAMDN9290 (вклад
„Стандарт" з щомісячною виплатою) від 01
червня 2011 року (а.с.82), гроші з даного
рахунку в сумі 5 847,30 доларів США були
зняті ОСОБА_3 18 серпня 2011 року (а.с.85 об.).

Особовий рахунок № НОМЕР_3 був
відкритий в ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я
ОСОБА_3 на підставі договору №
SAMDN4777 (вклад „Скарбничка") від 01
червня 2009 року і додаткової угоди до
договору від 01 червня 2009 року (а.с.83,84),
гроші з даного рахунку в сумі 3 594,74
доларів США були зняті ОСОБА_3 16 серпня
2011 року (а.с.85).

Яких-небудь доказів згідно ст. 10 ЦПК
України на підтвердження того, що дані
вклади були закрити ОСОБА_3 за
проханням дружини ОСОБА_4 та кошти
передані їй для її матері, відповідачем
суду не надано. Сама позивач цей факт
спростовує, тому суд приходить
висновку, що дані твердження
відповідача ґрунтуються на
припущеннях.

Не доведений відповідачем і той факт,
що дані кошти йому належали ще до шлюбу
з ОСОБА_4. До кого ж, особовий рахунок №
НОМЕР_3 був відкритий під час шлюбних
стосунків як вклад „Скарбничка" з
щомісячним поповненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що
сторони розпорядилися своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючі те, що відповідно до вимог ч.
4 ст. 60 ЦПК України доказування не
можуть ґрунтуватися на припущеннях,
суд приходить висновку, що поділу між
подружжям ОСОБА_4 підлягає лише майно,
наявне у ОСОБА_4 на час розгляду справи
на загальну суму 5 973 грн. (з урахуванням
вартості холодильника „LG" 1 000 грн.);
страхове відшкодування за договором
добровільного страхування наземного
транспорту № IN88CDS113655 від 27 травня 2011
року за пошкоджений бампер автомобіля
в сумі 3 067,15 грн.; гроші в сумі 69 172,83
грн., які були зняті ОСОБА_3 з його
особового рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ КБ
„ПриватБанк", та гроші в сумі 42 561,72
грн., які були зняті ОСОБА_3 з його
особового рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ КБ
„ПриватБанк".

В той же час, суд вважає, що телевізор DEX,
стенди настінні - 3 одиниці, які
знаходяться в класі КЗ „НСЗШ № 13", не
належать до спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_4, оскільки
телевізор DEX був придбаний на потреби
класу за гроші батьків учнів, що
підтверджується витягом з протоколу №
9 засідання батьківського комітету 1-В
класу КЗ „НСЗШ № 13" від 01 березня 2011
року, а стенди настінні були отримані
на потреби класу безкоштовно.

Суд проводить поділ майна в натурі
наступним чином:

- ОСОБА_3 виділяється у рахунок
поділу майна подружжя ноутбук „Dell"
вартістю 3 300 грн. 00 коп., килим
вартістю 250 грн. 00 коп., вартість
холодильника „LG" 1 000 грн., а всього на
суму 4 550 грн.;

- ОСОБА_4 виділяється у рахунок
поділу майна подружжя пральна машинка
„Zanussi" вартістю 825 грн. 00 коп., килим
вартістю 250 грн. 00 коп., тумба під
телевізор вартістю 348 грн. 00 коп., а
всього на суму 1 423 грн.

Вартість 1/2 частки майна, яке підлягає
виділу кожному подружжю повинна
складати 2 986,50 грн.

В той же час, вартість майна, яке
виділяється ОСОБА_3 у рахунок розподілу
майна подружжя, перевищує вартість
належної йому 1/2 частки на 1 563,50 грн. (4
550 грн. - 2 986,50 грн. = 1 563,50 грн.).

Вартість майна, яке виділяється ОСОБА_4
у рахунок розподілу майна подружжя,
менше вартості належної їй 1/2 частки на
1 563,50 грн. (2 986,50 грн. - 1 423 грн. = 1
563,50 грн.).

Враховуючи те, що кожному із подружжя
належить по 1/2 частка страхового
відшкодування за договором
добровільного страхування наземного
транспорту № IN88CDS113655 від 27 травня 2011
року за пошкоджений бампер автомобіля,
що складає 1 533,58 грн., та приймаючи до
уваги те, що сума страхового
відшкодування в розмірі 3 067,15 грн.
перерахована

на картковий рахунок ОСОБА_4, суд вважає
доцільним зарахувати 1/2 частку
страхового відшкодування, яка повинна
належати ОСОБА_3, в рахунок грошової
компенсації, яка підлягає стягненню
з нього на користь позивача за
перевищення вартості належної йому 1/2

частки в майні. Отже, залишкова
вартість компенсації становить 29 грн. 75
коп. (1 563,50 грн. -

1 533,58 грн. = 29,92 грн.) та підлягає
стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

Також, у рахунок поділу майна між
подружжям з ОСОБА_3 підлягають
стягненню на користь ОСОБА_4 1/2 частина
суми вкладів, які знаходились на його
особових рахунках в ПАТ КБ
„ПриватБанк" та були зняті ОСОБА_3 16
серпня 2011 року та 18 серпня 2011 року, а
саме: з рахунку № НОМЕР_2 в сумі 34 586,42
грн. та з рахунку № НОМЕР_3 в сумі 21 280,86
грн., а всього до стягнення 55 867,28 грн.

З урахуванням викладених обставин, суд
знаходить позовні вимоги ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 обґрунтованими та підлягаючими
частковому задоволенню.

Під час звернення до суду із зустрічним
позовом ОСОБА_3 був сплачений судовий
збір в розмірі 250 грн. Вартість 1/2
частини майна подружжя складає 58 853,78
грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_3 на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 338 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60,61,88,209,212,214-215,217-218
ЦПК України, 60,63,65,69-71 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

У рахунок поділу майна між подружжям
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стягнути з ОСОБА_3 1/2
частину суми вкладів, відкритих у
Публічному акціонерному товаристві
комерційний банк „ПриватБанк" на ім'я
ОСОБА_3, які знаходяться на особових
рахунках, а саме:

- № НОМЕР_2 в сумі 34 586,42 грн.
(тридцять чотири тисячі п'ятсот
вісімдесят шість грн. 42 коп.);

- № НОМЕР_3 в сумі 21 280,86 грн.
(двадцять одна тисяча двісті
вісімдесят грн. 86 коп.),

а всього до стягнення 55 867,28 грн.
(п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот
шістдесят сім грн. 28 коп.).

В іншому в позові ОСОБА_4
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Провести поділ майна між подружжям
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Виділити ОСОБА_3 у рахунок поділу майна
подружжя наступне майно:

- ноутбук „Dell" вартістю 3 300 грн. 00
коп.,

- килим вартістю 250 грн. 00 коп.,

Виділити ОСОБА_4 у рахунок поділу майна
подружжя наступне майно:

- пральну машинку „Zanussi" вартістю
825 грн. 00 коп.,

- килим вартістю 250 грн. 00 коп.,

- тумба під телевізор вартістю
348 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію в рахунок поділу
майна подружжя 29 грн. 92 коп. (двадцять
дев'ять грн. 92 коп.)

В іншому в позові ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 338 грн. 54 коп.
(триста тридцять вісім грн. 54 коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: З. С. Шестакова