У х в а л а

01 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів:
Гончара В.П.,
Журавель В.І.,

Карпенко С.О.,
Маляренка А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до 20 гарнізонного
будинку офіцерів Міністерства оборони
України, третя особа - начальник 20
гарнізонного будинку офіцерів
Міністерства оборони України, про
визнання незаконними наказів про
накладення дисциплінарних стягнень та
стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом та просив
визнати незаконними та скасувати
накази від 28 лютого 2013 року № 23, від 01
березня 2013 року № 24 та від 18 липня 2013
року № 87 про накладення
дисциплінарних стягнень у вигляді
догани за порушення вимог
законодавства в сфері пожежної безпеки
та за недотримання вимог наказів від 01
червня 2012 року № 74 щодо здачі
документів до Галузевого державного
архіву Міністерства оборони України,
несвоєчасне виконання вимог наказу
Міністерства оборони України від 24
грудня 2010 року № 690 «Про затвердження
Тимчасового керівництва з обліку
військового майна у Збройних Силах
України» та ведення звірки; стягнути з
відповідача на його користь 20 000 грн
компенсації завданої моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що з 14 травня 2012
року по теперішній час він працює на
посаді начальника
адміністративно-господарської частини
20 гарнізонного будинку офіцерів
Міністерства оборони України,
розташованого у смт Гончарівське
Чернігівського району Чернігівської
області. 13 грудня 2012 pоку, 25 лютого 2013
року та 17 липня 2013 року Службою
пожежної безпеки Північного
територіального відділу пожежної
безпеки було проведено перевірки стану
пожежної безпеки 20 гарнізонного
будинку офіцерів Міністерства оборони
України, за результатами яких складено
акти № 22/258, № 44/51, № 44/150, в яких
зазначено, що стан пожежної безпеки на
час проведення перевірки в основному
відповідає вимогам керівних
документів з питань пожежної безпеки
та оцінюється «задовільно». Позивач
зазначав, що вказані в актах перевірки
недоліки усунути власними силами
неможливо через відсутність
фінансування. Однак начальником 20
гарнізонного будинку офіцерів
Міністерства оборони України видано
оскаржувані накази про накладення на
позивача дисциплінарних стягнень у
вигляді догани.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 26
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 18 лютого 2014
року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції та ухвалою апеляційного
суду, ОСОБА_3 подав касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 26 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 18 лютого 2014
року залишено без змін.

29 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: ст. 149 КЗпП України, заявник
послався та додав копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 04
березня 2010 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011
року № 11 «Про практику застосування
статей 353 - 360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви
судових рішень, зокрема, копії ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 04 березня 2010 року, не вбачається
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
вищевказані рішення судів касаційної
інстанції ухвалені у справах, де
предмет спору, зміст позовних вимог не
є тотожними та ухвалені у справах за
різних встановлених судами фактичних
обставин, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до 20 гарнізонного будинку офіцерів
Міністерства оборони України, третя
особа - начальник 20 гарнізонного
будинку офіцерів Міністерства оборони
України, про визнання незаконними
наказів про накладення дисциплінарних
стягнень та стягнення моральної шкоди,
за заявою ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Г.В. Юровська

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Журавель

С.О. Карпенко

А.В. Маляренко