Справа №579/1070/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сіра Г. І.Номер провадження
22-ц/788/1689/14 Суддя-доповідач - Дубровна В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової
Л. О.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Кролевецького районного
суду Сумської області від 11 серпня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и
л а :

Рішенням Кролевецького районного суду
Сумської області від 11 серпня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання доньки- ОСОБА_5 в
розмірі 390 грн. щомісячно з індексацією
відповідно до закону до повноліття
дитини, починаючи стягнення з 18 липня
2014 року.

Допущене негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та хвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити
повністю.

При цьому зазначає, що фактично донька
проживає разом з нею і знаходиться на
її утриманні, декілька років є ученицею
Тулиголовської середньої школи та в
цьому році переведена до 10 класу.
Питання стягнення аліментів позивачем
поставлене обманним шляхом, оскільки
останній скористався тим, що на літні
канікули вона відпустила доньку пожити
у позивача, а він надав неправдиві
відомості про те, що дитина постійно
мешкає з ним. Крім того, визначаючи суму
стягнутих аліментів у розмірі 390 грн. 00
коп. суд не врахував її матеріальне
становище та той факт, що на даний час
вона знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до трьох років та
соціальної допомоги по її догляду не
отримує, оскільки така скасована.
Вказує, що крім ОСОБА_5 має на утриманні
ще двох неповнолітніх дітей і
визначену судом суму сплачувати не в
змозі. Крім того, зазначає, що судом
помилково розцінена її згода
часткового визнання позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4
та стягуючи на користь позивача 390 грн.
аліментів на утримання дочки, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідачка має брати належну участь
в утриманні доньки і визначаючи саме
таку суму врахував матеріальне
становище як дочки так і відповідачки.

Колегія суддів знаходить рішення суду
законним та обґрунтованим.

18 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідачки із зазначеним позовом.
Свої вимоги мотивував тим, що з 1998 року
до 2000 року він знаходився у фактичних
шлюбних відносинах з відповідачкою.
Від спільного проживання мають доньку -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення
подружніх відносин між сторонами
донька проживала з матір'ю, позивач
сплачував аліменти на її утримання.
Рішенням Кролевецького районного суду
від 08 січня 2008 року визначене місце
проживання доньки ОСОБА_5 разом з ним. З
07 липня 2010 року попри його незгоду,
донька стала проживати з матір'ю в
с.Тулиголове. З поваги до дитини він не
став заперечувати проти цього. З 14
жовтня 2011 року сплачував аліменти на
її утримання. З 13 червня 2014 року донька
проживає з ним, має намір продовжувати
навчання в ВПУ-23, потребує коштів на
харчування, одяг. Крім того, він має на
утриманні ще одну неповнолітню доньку
ОСОБА_6, яка проживає разом з ним. Сам
він є інвалідом 2 групи та не в змозі у
повному обсязі забезпечувати потреби
доньки ОСОБА_5, оскільки її мати не
бажає приймати участь у вихованні та
утриманні доньки. Просив стягнути з
відповідачки на утримання дочки
ОСОБА_5 аліменти в розмірі 600 грн. на
місяць.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частиною1 ст.184 СК України
передбачено, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, з 1998 року по 2000 рік
сторони проживали разом без реєстрації
шлюбу. Від спільного проживання мають
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком
якого записаний ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження та свідоцтвом про
встановлення батьківства (а.с.3,4). З 2000
року сторони спільно не проживають

За рішенням Кролевецького районного
суду від 08 січня 2008 року місце
проживання дитини визначене разом з
батьком (а.с.28-30).

Дочка ОСОБА_5 певний час проживала з
матір'ю, а ОСОБА_4 за рішенням
Кролевецького районного суду від 03
жовтня 2011 року сплачував на доньку
ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/5 частини
його доходів з дотриманням положень ст.
182 СК України щодо мінімального розміру
аліментів(а.с.27).

З пояснень відповідачки у суді першої
інстанції вбачається, що в червні 2014
року, коли дочка стала жити з батьком,
вона відкликала виконавчий лист про
стягнення з нього аліментів, а картку,
на яку вони перераховувалися віддала
доньці.

Як вбачається з довідки КП "Кролевецька
ЖЕК" від 18 липня 2014 року ОСОБА_5 проживає
АДРЕСА_1 в сім'ї батька, ОСОБА_4 (а.с.6). Він
є інвалідом 2 групи (а.с.5), з ними також
проживає ще одна донька позивача -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

ОСОБА_3 проживає з чоловіком та двома
малолітніми дітьми - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5
(а.с.27). Як пояснила відповідачка у суді
першої інстанції, разом з ними проживає
син чоловіка від першого шлюбу,
одноліток ОСОБА_5.

З пояснень відповідачки у суді першої
інстанції вбачається, що її сім'я
тримає підсобне господарство та
обробляє 2,7 га землі, вона не працює,
лише отримує допомогу по догляду за
дитиною до трьох років.

Викладене свідчить про те, що
відповідачка має достатній дохід та на
думку колегії суддів в змозі
сплачувати аліменти на утримання
дитини щомісячно у розмірі 390 грн. Вона
не надала суду доказів про її реальний
фінансовий стан, про матеріальне
становище. Відповідачка є здоровою
працездатною людиною, нею не надано
доказів на підтвердження протилежного.
При визначенні розміру аліментів
колегією суддів враховані всі
обставини, зазначені у ст.182 Сімейного
кодексу України, в тому числі і
знаходження на утриманні у
відповідачки малолітніх дітей від
іншого шлюбу.

Оскаржуючи рішення суду, відповідачка
не послалася на наявність обставин,
якими б спростовувались висновки суду,
не навела доводів протилежному,
зокрема, тому, що вона не може
сплачувати аліменти у розмірі, який
визначив суд.

Правильно і з достатньою повнотою
встановивши вказані факти та належним
чином їх оцінивши, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення коштів на утримання доньки
ОСОБА_5 у розмірі 390 грн.

Висновки суду відповідають вимогам
ст.ст.199-201 СК України і узгоджуються з
роз'ясненнями, викладеними в п.20
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Доводи апеляційної скарги висновків
місцевого суду не спростовують і не
містять посилань на такі порушення, які
б слугували підставою для зміни чи
скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кролевецького районного суду
Сумської області від 11 серпня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -