Справа № 502/392/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г. К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Кілія цивільну
справу

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю

«Фінансова компанія «Європейська
агенція з повернення боргів»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» звернулось до Кілійського
районного суду Одеської області 13.02.2014
року з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 1061/2087SFPRG7 від 30.12.2010 року в розмірі 2592,51
грн. та стягнення судових витрат в
розмірі 243, 60 грн.

З позовної заяви вбачається, що 30.12.2010
року між Публічним акціонерним
товариством «Платинум Банк» з однієї
сторони та фізичною особою - ОСОБА_1 з
другої сторони, укладено кредитний
договір № 1061/2087SFPRG7, за яким ОСОБА_1 було
надано кредит з цільовим використанням
на поточні потреби в розмірі 4 458, 81 грн.
на строк до 30 грудня 2012 року.

Банк свої зобов'язання перед ОСОБА_1 за
кредитним договором № 1061/2087SFPRG7 від
30.12.2010 року, виконав у повному обсязі,
але відповідач свої зобов'язання перед
банком належним чином не виконує у
зв'язку з чим, станом на 15.10.2012 року в
нього перед банком виникла
заборгованість за кредитним договором
№ 1061/2087SFPRG7 від 30.12.2010 року в розмірі 2 592,
51 грн., яка складається з :

- 1648, 81 грн. - заборгованість по
тілу кредиту;

- 943, 70 грн. - пеня за порушення
графіку погашення заборгованості;

На підставі викладеного представник
позивача просить задовольнити позов у
повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надав на адресу суду письмове
клопотання, згідно з яким позов
підтримав у повному обсязі, просить
його задовольнити, розглянувши справу
за відсутності представника, проти
постановлення рішення при заочному
розгляді справи не заперечує.

Відповідач, ОСОБА_1 який про дату, час та
місце слухання справи повідомлявся
належним чином, шляхом надсилання
судових повісток за зареєстрованим
місцем проживання, в судове засідання
повторно не з'явився, про поважність
причин неявки суд не повідомив, заяв
про відкладання слухання по справі, або
про розгляд справи за його відсутності
не надав.

На підставі письмової заяви позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, за відсутності сторін,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, в порядку,
передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК
України.

Дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу у межах заявлених
позовних вимог, суд вважає позов таким,
що підлягає задоволенню у повному
обсязі.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом достовірно встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини:

30 грудня 2010 року між Публічним
акціонерним товариством «Платинум
Банк», в подальшому Банк та ОСОБА_1, в
подальшому «Позичальник», укладено
кредитний договір № 1061/2087SFPRG7
відповідно до якого банк
зобов?язується надати кредит в сумі 4
458, 81 гривень, а Позичальник
забов?язується прийняти, належним
чином використовувати та повернути
Кредит, та сплатити відсотки за
користування Кредитом на умовах та в
строки, визначені Договором. Кредит
надається на 24 місяців з терміном
остаточного погашення не пізніше 30
грудня 2012 року.

Відповідно до п. п. 2. 7 Договору, платежі
з погашення суми заборгованості за
Кредитом, сплати процентів за
користування Кредитом та комісії за
обслуговування Кредиту, здійснюються у
вигляді щомісячних ануїтентних
(рівномірних) платежів.

Згідно п. п. 2.8, 2.9 погашення
Позичальником заборгованості за
Кредитом - 1 здійснюється щомісячно
рівними частками в сумі 320 грн. Реальна
процентна ставка за Кредитом
становить 126, 83 % річних, абсолютне
значення подорожчання Кредиту -1
становить 4024, 81 грн..

Після отримання коштів за кредитним
договором № 1061/2087SFPRG7 від 30.12.2010 року,
ОСОБА_1, у порушення взятих на себе
зобов'язань допустив заборгованість по
належним до щомісячної сплати сумам.

Згідно з наданими суду розрахунком
заборгованості та довідкою про
кредитну заборгованість, у клієнта
ОСОБА_1 за вищезазначеним Кредитним
договором, перед Банком, існує
заборгованість, яка станом на 15.10.2012
року становить 2592,51 грн., яка
складається з :

- 1648, 81 грн. - заборгованість по
тілу кредиту;

- 943, 70 грн. - пеня за порушення
графіку погашення заборгованості.

Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК
«Бізнесфінанс» було укладено Договір
про відступлення права вимоги, за яким
право вимоги по вищезазначеному
Кредитному договору було відступлене
на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».

15.10.2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс»
та ТОВ «ФК «Європейська агенція з
повернення боргів», було укладено
Договір факторингу № 3 у відповідності
до умов якого, ТОВ «ФК «Бізнесфінанс»
відступило позивачу право вимоги від
відповідача коштів (включаючи
проценти, комісії, штрафні санкції та
інші платежі), право на одержання яких
належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а
позивач набув право вимоги грошових
коштів від відповідача

На виконання умов Договору факторингу
№ 3 від 15.10.2012 року, згідно вимог ст. ст.
512-514, 516 ЦК України, ТОВ «ФК
«Бізнесфінанс» було направлено
Відповідачу лист з повідомленням про
відступлення права вимоги до ТОВ «ФК
«Європейська агенція з повернення
боргів» по зазначеному в позові
Кредитному договору.

Стаття 526 ЦК України закріплює, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України - якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.
2 ст. 1054 ЦК України до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 «Позика» глави 71
«Позика. Кредит. Банківський вклад»,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
визначено, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник,
який прострочив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

За правилами ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Відповідно до
п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору.

Дослідивши обставини справи та беручи
до уваги наведені положення
законодавства, суд вважає встановленим
обов'язок відповідача повернути
позивачу кредитні кошти відповідно до
умов укладених між ними договорів,
порушене право позивача таким, що
підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК
України, а позов в цій частині
обґрунтованим та підлягаючим
задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

При звернені до суду позивачем було
сплачено 243 гривень 60 копійок судового
збору, що підтверджується відповідним
платіжним дорученням.

На підставі наведеного позов в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача понесених ним та
документально підтверджених судових
витрат є обґрунтованим та підлягаючим
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218, 224
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» до ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором та судових витрат -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:
НОМЕР_1 на користь Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» (, п/р
7001 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО: 339500)
заборгованість за кредитним договором
№ 1061/2087SFPRG7 від 30.12.2010 року, в розмірі 2
592 (дві тисяча дев'яносто дві) гривні 51
(п'ятдесят одну) копійку.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:
НОМЕР_1 на користь Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» (, п/р
7001 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО: 339500)
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Згідно зі ст. 228 ЦПК України заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан