РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2014 р.
Справа № 133/1251/14-ц

Козятинський міськрайонний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката
ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідача адвоката
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Козятин цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до відповідача
ОСОБА_3 , приватного нотаріуса ОСОБА_5
про тлумачення заповіту , зобов'язання
вчинити певні діїї та про визнання
права власності на спадкове майно та
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання заповіту недійсним,
визнання права власності на спадкове
майно

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в
якому просив розтлумачити зміст
заповіту складеного ОСОБА_6 21 липня 1999
року та визначити порядок
користування домоволодінням, яке
знаходиться в АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_3
та зобовязати ОСОБА_3 повернути йому
правоустановлюючі документи на спірне
будинковолодіння.

До розгляду справи по суті позивач
ОСОБА_1 та його представник
неодноразово змінювали та уточнювали
позовні вимоги і в кінцевому варіанті
ОСОБА_1 змінив позовні вимоги ( а.с. 95 )
та просив визнати за ним у порядку
спадкування право власності на 47/100
частини будинку за номером АДРЕСА_1, до
складу якого входять приміщення
позначені на плані : 2-1- коридор площею
4.2 кв.м; 2-2кімната - площею 20.7
кв.м;2-3-ванна площею 7.0 кв.м ;2- 4- коридор
площею 5.1 кв.м; Ш -кладова площею 1.5 кв.м,
; 1У- кладова площею 3.4 кв.м ; вбиральна
-Д., загальною площею 47.8 кв.м., в тому
числі житловою 20.7 кв.м , які залишились
після смерті матері померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6,
яка є його матір'ю та матірю
відповідачки ОСОБА_3. За час свого
життя - 21 липня 1999 року ОСОБА_6 було
складено заповіт , відповідно до якого
вона заповідала йому частину
будинковолодіння, розташованого в
АДРЕСА_1 , а саме кімнату позначену на
плані 2-1, кімнату 2-2, кладовку Ш
кладовку 1У, коридор У, кухню У1 ,ванну
УП, вбиральню Д,, а відповідачці
ОСОБА_3 заповідала кімнати позначену на
плані 1-1,1-2,1-3, 1-4, тамбур1, коридор 11,
сарай Б, погреб В, вбиральню Г . Пізніше
його матір ОСОБА_6 скористалась своїм
правом та частку будинковолодіння, яке
було зазначено у заповіті та мало
належати ОСОБА_3 , вона подарувала
відповідачці в 2004 році .

В березні 2014 року він звернувся із
заявою про прийняття спадщини до
приватного нотаріуса Козятинського
нотаріального округу ОСОБА_5 яким було
відкрито спадкову справу. При цьому під
час подання ним заяви нотаріусу,
останній повідомив про неналежність
заповіту та відмовив у видачі
свідоцтва про право на спапдщину за
заповітом..

Від нотаріуса він дізнався, що його
сестра ОСОБА_3 також подала заяву на
прийняття спадщини після смерті
матері.

Враховуючи дії нотаріуса щодо
невизнання заповіту та дії іншого
спадкоємця, щодо прийняття спадщини ,
з метою захисту своїх законних прав був
вимушений звернутися до суду

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася в суд
із зустрічним позовом ( а.с. 25 ) до
ОСОБА_1 про визнання заповіту
зробленого ОСОБА_6 та посвідченого
секретарем Козятинської сільської
ради Катеризюк Т.М. 21 липня 1999року за
реєстром №30 , яка заповідала своє майно
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним.

До розгляду справи по суті ОСОБА_3
неодноразово змінювала та
уточнювала позовні вимоги та в
остаточному варіанті ( а.с. 202 ) просила
визнати за ОСОБА_3 у порядку
спадкування за заповітом право
власності на 47/200 частини будинку за
номером АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 у
порядку спадкування за заповітом право
власності на 47/200 частини будинку за
номером АДРЕСА_1 .

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, яка є
матір'ю її та ОСОБА_1 На момент смерті
ОСОБА_6 належало 47/100 жилого будинку
АДРЕСА_1, яка складається з 1 - коридору ,
2 - кімната, 3 - ванна ; 4 - коридор ; 5 - кухня
; III -кладова; IV - кладова, Д - вбиральна.

21 липня 1999 року ОСОБА_6 , склала заповіт
у відповідності до якого усе її майно ,
де б воно не було і з чого воно не
складалось , і взагалі все те, що її буде
належати на день її смерті і на що вона
за законом буде мати право заповідала
ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Спадщину ОСОБА_3 прийняла шляхом подачі
28 січня 2014 року до приватного нотаріуса
ОСОБА_5 заяви про прийняття спадщини .

Заповіт складений таким чином, що
ОСОБА_6 на випадок своєї смерті
заповіла їй та брату майно, яке буде
належати матері на момент смерті .
Оскільки в заповіті конкретно не
зазначено де саме згнаходиться майно,
яке заповідала ОСОБА_6 її брату ОСОБА_1
, тому вважає, що вона з братом мають
рівні права на спадщину, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_6 і їх
частки є рівними та згідно розрахунку
кожен має право на 47/200 частки спірного
домоволодіння.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом , він же відповідач
за зустрічним позовом ОСОБА_1
підтримав уточнені та змінені позовні
вимоги та просив їх задовольнити .
Зустрічний позов не визнав

Представник позивача за первісним
позовом ОСОБА_2 пояснив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, яка є
матір'ю Позивача та Відповідача За час
свого життя - 21 липня 1999 року ОСОБА_6
було складено заповіт про передачу
належного їй нерухомого майна сину
ОСОБА_1 та донці ОСОБА_3 у чітко
визначених межах. 22.12.2004р. була
реалізована воля ОСОБА_6 визначена у її
заповіті від 12.07.1999р. відносно доньки
ОСОБА_3, щодо передачі останній у
власність частки домоволодіння у
розмірі 53/100, яка зазначена на плані
цифрою І, прихожа 1- I, кімната 1-2, кімната
1-3, кімната 1-4, коридор 1-5, кухня 1-6
(раніше був тамбур), сарай «Б», погріб
«В», вбиральня «Г». Оскільки
спадкодавиця при житті чітко визначила
які саме кімнати повинні бути
успадковані її дітьми ,тому
відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_3 не може претендувати на
спадкове майно, яке заповідала мати
ОСОБА_1.

Відповідачка за первісним позовом,
вона ж позивачка за зустрічним позовом
ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнала,
зустрічний позов із змінами
підтримала.

Представник відповідачки за первісним
позовом ОСОБА_4 пояснив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, яка є
матір'ю позивача та відповідача. На
момент смерті ОСОБА_6 належало 47/100
жилого будинку АДРЕСА_1 , тобто спадщина
відкрилась на 47/100 частини будинку .

21 липня 1999 року ОСОБА_6 склала заповіт у
відповідності до якого усе її майно , де
б воно не було і з чого воно не
складалось , і взагалі все те, що її буде
належати на день її смерті і на що вона
за законом буде мати право заповідала
ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Зі змісту заповіту
вбачається, що він складений таким
чином, що ОСОБА_6 на випадок своєї
смерті заповіла майно яке її буде
належати на момент смерті , тобто
конкретно не зазначено де воно
знаходиться і з чого воно складається.
Так як і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулися до
нотаріуса з заявами про прийняття
спадщини, тому вони мають успадкувати
майно у рівних частках, що становлять
по 47/200 кожному.

Заслукхавши сторони, їх представників,
дослідивши докази, суд прийшов до
висновку, що первісний позов ОСОБА_1
необхідно задовольнити, в зустрічному
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 необхідно
відмовити. Суд прийшов до такого
висновку виходячи із наступних
обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть ( а.с. 5) , яка проживала в АДРЕСА_1
, що підтверджується довідкою
Козятинської сільської ради № 1490 від
04.11.13року ( а.с.10). На день смерті
спадкодавиці відкрилась спадщина на
47/100 частини будинку АДРЕСА_1. Те, що
ОСОБА_6 була власником зазначеної
частини будинку підтверджується
свідоцтвом про право власності № 164 (
а.с.28) , свідоцтвом про право на спадщину
за законом від 20 листопада 1998 року (
а.с.29 ), технічним паспортом на садибний
індивідуальний житловий будинок ( а.с.36
) та довідкою Козятинської сільської
ради від 04.11.2013 року ( а.с.10 ). ОСОБА_6 є
матір'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження сторін ( а.с.82 ,92 ).

За час свого життя - 21 липня 1999 року
ОСОБА_6 було складено заповіт який
посвідчений секретарем Козятинської
сільської ради Козятинського району
Вінницької області Катеризюк Т.М. та
зареєстровано в реєстрі № 30, який на
час смерті спадкодавиці не був
змінений чи скасований. ( а.с.6 )
Відповідно до заповіту ОСОБА_6, яка
проживала в АДРЕСА_1 усе її майно , де б
воно не було і з чого воно не складалось
, і взагалі все те, що її буде належати
на день її смерті і на що вона за
законом буде мати право заповідала
ОСОБА_3 : частину будинку зазначеному
на плані цифрою 1, кімнати 1-1,1-2,1-3,1-4,
тамбур 1, коридор 11, сарай Б, погріб В,
вбиральню Г та ОСОБА_1 частину будинку,
зазначеному на плані цифрою 2, кімнати
2-1,2-2, кладовка 111, кладова 1У, коридор У,
кухня у1, ванна У11, уборна Д..

При житті за договором дарування від
22.12.2004р. ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3
частину домоволодіння розташованого
в АДРЕСА_1 у розмірі 53/100 частини яка
зазначена на плані цифрою І, прихожа 1- I,
кімната 1-2, кімната 1-3, кімната 1-4,
коридор 1-5, кухня 1-6 (раніше був тамбур),
сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Г». ,
тобто ті приміщення, які були визначені
у заповіті. Таким чином , ще при житті
була реалізована воля ОСОБА_6 визначена
у її заповіті від 12.07.1999р. відносно
доньки ОСОБА_3, щодо передачі останній у
власність частки домоволодіння,
розташованої АДРЕСА_1.

Після відчуження частини
будинковолодіння ОСОБА_6 заповіт не
змінювала та не скасовувала.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після смерті
матері ОСОБА_6 звернулися із заявами
про прийняття спадщини у порядку
спадкування за заповітом до приватного
нотаріуса ОСОБА_5 , про що свідчить
копія спадкової справи ( а.с. 78-92 ) .
Так як між спадкоємцями виник спір
щодо права на спадкове майно , то
нотаріусом не було видано свідоцтво
про право на спадщину.(а.с.12 ).

Правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків ( спадщини ) від фізичної
особи, яка померла ( спадкодавця ) до
інших осіб ( спадкоємців ).

Згідно ст. 1217 ЦК Україн спадщина
здійснюється за заповітом та за
законом.

Положення ч.1 ст. 1220 ЦК України
передбачено, що спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою . Місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця. ( ч.1 ст. 1221 ).

Згідно приписам ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Як зазначено у ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статею 1236 ЦК України передбачено
право заповідача на визначення обсягу
спадщини, що має спадкуватися за
заповітом. Зі змісту даної норми
вбачається, що заповідач має право
охопити заповітом права та обов'язки
які йому будуть належати на момент
складання заповіту, а також ті права та
обов'язки, які можуть йому належати в
майбутньому.

Таким чином оцінюючи всі обставини
в їх сукупності та з огляду на норми
чинного законодавства суд приходить
до висновку, що ОСОБА_6 склала заповіт
21 липня 1999 року таким чином , що кожному
спадкоємцю було визначено, яке майно
перейде йому у власність після її
смерті , тобто натуральний заповіт і що
воля її була направлена саме на
передачу належного їй нерухомого майна
сину ОСОБА_1 та донці ОСОБА_3 у чітко
визначених межах. Оскільки ще при житті
спадкодавиця ОСОБА_6 53/100 частину
будинку АДРЕСА_1 , яку заповідала
ОСОБА_3 ,передала останній по договору
дарування від 22.12.2004 року та на момент
смерті не була власником цієї частини
будинку, тому спрадщина відкрилась
саме на 47/100 частини зазначеного
будинковолодіння. Так як в заповіті
визначено, кому і яке майно заповідала
спадкодавиця ОСОБА_6 заповіт не
змінений , не скасований та не визнаний
недійсним , то саме ОСОБА_1 має право у
порядку спадкування за заповітом на
47/100 частини будинку за номером
АДРЕСА_1, до складу якого входять
приміщення позначені на плані : 2-1-
коридор площею 4.2 кв.м; 2-2кімната -
площею 20.7 кв.м;2-3-ванна площею 7.0 кв.м ;2- 4-
коридор площею 5.1 кв.м; Ш -кладова
площею 1.5 кв.м, ; 1У- кладова площею 3.4 кв.м
; вбиральна -Д., загальною площею 47.8
кв.м., в тому числі житловою 20.7 кв.м .

Твердження представника відповідача
про те, що в заповіті не зазначено
місце розташування спадкового майна,
яке заповідала ОСОБА_6 ОСОБА_1 , а отже
сторони мають рівне право на
успадкування на 47/100 частини спірного
будинковолодіння , що належало ОСОБА_6
та розташоване в АДРЕСА_1 суд вважає
безпідставним, оскільки у заповіті
зазначено, що ОСОБА_6 проживала саме по
АДРЕСА_1, іншого будинковолодіння у
неї не було. По договору дарування
ОСОБА_6 подарувала відповідачці саме ту
частину будинковолодіння та ті
приміщення, які зазначались у заповіті
та розташоване по АДРЕСА_1 .Крім того
відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_3 у листі адресованому брату
ОСОБА_1 визнавала, що у заповіті була
материна воля ( а.с. 9 ).

Згідно зі ст.10 ч.3 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. 10, 57-60, 208-209, 212-215 ЦПК
України , ст.ст.1216, ч.1 ст.1220, ст. ст.1223
,1233 ЦК України,суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
права власності на спадкове майно
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування право власності на 47/100
частини будинку за номером АДРЕСА_1, до
складу якого входять приміщення
позначені на плані : 2-1- коридор площею
4.2 кв.м; 2-2кімната - площею 20.7
кв.м;2-3-ванна площею 7.0 кв.м ;2- 4- коридор
площею 5.1 кв.м; Ш -кладова площею 1.5 кв.м,
; 1У- кладова площею 3.4 кв.м ; вбиральна
-Д., загальною площею 47.8 кв.м., в тому
числі житловою 20.7 кв.м

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання права власності у порядку
спадкування за ОСОБА_3 та за ОСОБА_1 за
кожним по 47/200 частини будинку за
номером АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскарженим до
апеляційного суду Вінницької області
через Козятинський міськрайонний суд
протягом 10 днів після проголошення, а
особами, які не були присутніми при
проголошенні рішення - в той же строк з
дня отримання копії рішення.

Суддя: В.А. Воронюк

23.09.2014