АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
старшого державного виконавця
Шевченківського відділу ДВС
Чернівецького міського управління
юстиції Сарахмана П.М. про примусове
проникнення до житлового приміщення
боржника, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, інтереси якої за довіреністю
представляє ОСОБА_3, на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Старший державний виконавець
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції Сарахман
П.М. звернувся до суду з поданням про
примусове проникнення у житлове
приміщення, посилаючись на те, що у
нього на виконанні перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
судового наказу № 2-Н-976/12, виданого
29.10.2012 року Шевченківським районним
судом м. Чернівці про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
користь ПП «Санітарія» боргу в розмірі
1975,08 грн.; судового наказу № 2-Н-727/19/13,
виданого 01.02.2013 року Шевченківським
районним судом м. Чернівці про
стягнення на користь МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» боргу в
розмірі 5231,04 грн.; судового наказу №
2-Н-652/10, виданого 06.09.2010 року
Шевченківським районним судом м.
Чернівці про стягнення на користь ЧФ ДК
«Газ України» боргу в розмірі 487,29 грн.

Зазначає, що вказані боржники у
добровільному порядку рішення суду не
виконують, хоча державним виконавцем
неодноразово на адресу боржника
направлялись виклики про зобов'язання
з'явитись до ДВС.

Вказує, що відповідачі не допускають
його до свого житла для проведення
виконавчих дій.

____________________________________________________________________

22ц-1215 / 2014 р.
Головуючий у 1 інстанції Волошин
С.О.

Категорія 79
доповідач Савчук М.В.

Просив суд надати дозвіл на примусове
проникнення до житлового приміщення
боржника, а саме: до квартири АДРЕСА_1
для вчинення виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 26 червня 2014 року
подання старшого державного виконавця
Шевченківського ВДВС Чернівецького
МУЮ Сарахмана П.М. задоволено та надано
дозвіл на примусове проникнення до
житлового приміщення боржника ОСОБА_2,
а саме: до квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, інтереси
якої за довіреністю представляє
ОСОБА_3, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції.

Посилається на порушенням норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а ухвала
суду першої інстанції - залишенню без
змін з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відповідно до положень ст. 30
Конституції України не допускається
проникнення до житла чи іншого
володіння особи без її вільної згоди на
те інакше як за вмотивованим рішенням
суду.

Статтями 5, 55 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження, зокрема, має право
звертатися до суду з поданням про
надання дозволу на примусове
проникнення до житла боржника для
перевірки його майнового стану, опису,
арешту та вилучення належного йому
майна.

Підставою для надання такого дозволу,
відповідно до змісту цих норм закону, є
наявність обставин, які свідчать про
те, що боржник безпідставно чинить
перешкоди для перевірки його майнового
стану, опису, арешту та вилучення з
квартири чи іншого житла, належного
йому майна, що значно ускладнює чи
робить неможливим виконання судового
рішення (виконавчого документа).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи, щодо якої є виконавчий
документ, при виконанні судових рішень
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця, а суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець має право
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;

З матеріалів справи убачається, що
виконавче провадження порушене з метою
виконання судових наказів № 2-Н-976/12, №
2-Н-727/19/13, № 2-Н-652/10 про стягнення з
ОСОБА_2, ОСОБА_4 боргів.

22.08.2011 року, 08.04.2013 року та 29.05.2013 року
державним виконавцем винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень (а.с. 21-23) по примусовому
виконанню вказаних вище судових
наказів, копії яких були направлені
сторонам виконавчого провадження та
боржнику (а.с. 24-25). Було надано термін
для добровільного виконання рішення
суду протягом 7 днів з моменту
отримання.

28 березня 2014 року державним виконавцем
Сарахманом П.М. було складено акт про
те, що боржник відмовляється надати
добровільний доступ до квартири для
проведення опису, пояснивши це
відсутністю її представника (а.с. 26).

11.04.2014 року державним виконавцем на
адресу ОСОБА_2 було направлено
повідомлення про примусове виконання
виконавчих документів - судових
наказів та повідомлено про час
здійснення примусових дій.

17 квітня 2014 року на призначений день та
час двері квартир АДРЕСА_1 за місцем
проживання боржника ніхто не відчинив,
про що також було складено акт
державним виконавцем (а.с. 29).

Такі дії боржника значно ускладнюють
виконання рішення суду та свідчать про
те, що вона безпідставно чинить
перешкоди для перевірки майнового
стану.

Необґрунтованими є посилання апелянта
про неналежне повідомлення боржника
про відкриття виконавчих проваджень та
не надіслання йому копій відповідних
документів рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії

постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

З матеріалів справи вбачається, що
09.04.2013року та 30.05.2013 року державний
виконавець направив боржнику
повідомленням про вручення
відправлення постанови про відкриття
виконавчих проваджень на адресу:
АДРЕСА_1, вказану у виконавчому листі,
як адреса проживання боржника (а.с. 24-25).

Отже, відповідно до вимог до ст. 31
Закону України «Про виконавче
провадження» боржниця була належно
повідомлена про відкриття виконавчих
проваджень. Враховуючи, що боржниця
ОСОБА_2 добровільно не виконала рішення
суд , а примусове виконання судового
рішення про стягнення грошового боргу
неможливе без проникнення до житла,
приміщення, отже є підстави для
задоволення подання державного
виконавця.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції є законною, обґрунтованою,
доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
підстав для скасування ухвали не
вбачається.

Керуючись ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси
якої за довіреністю представляє
ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Чернівці від 26 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді :