РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
Волноваський районний суд Донецької
області у складі : головуючого - судді

Овчиннікової О.С.,

при секретарі -
Гуровій Л.Л.,

за участю представника позивача -
не з»явився,

за участю відповідача -
не з»явився,

за участю представника відповідача -
не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

26.03.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 відповідно
до укладеного між ним та відповідачем
договору № DOXRRX23410818 від 01 лютого 2007 року
отримав кредит у розмірі 4320 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 01 серпня
2008 року. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт)
складає між ним та Банком Договір, про
що свідчить підпис Відповідача у заяві.
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник - відповідач
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, винагородою,
комісією, а також інші витрати згідно
Умов. Кредитним договором встановлена
позовна давність за вимогами стягнення
кредиту, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за договором тривалістю 5
років. ОСОБА_1 свої зобов'язання за
договором не виконав, в зв'язку з чим
станом на 14 березня 2014 року має
заборгованість у розмірі 73468 гривень 43
копійки, яка складається з наступного :
18500 гривень 84 копійки - заборгованість
за процентами, 1866 гривень 24 копійки -
заборгованість за процентами, 53101
гривень 35 копійок - пеня за
несвоєчасність виконання
зобов»язання. Від цієї суми
віднімається сума , стягнута судовим
наказом Волноваського районного суду
Донецької області від 14.04.2008 року в
розмірі 8701 гривень 38 копійок, різниця
становить 64767 гривень 05 копійок, яку
просить стягнути на його користь з
відповідача. Окрім того, позивач
просить суд стягнути на його користь
суму штрафів відповідно до п.5.3 Умов: 500
гривень - штраф (фіксована частина), 3238
гривень 35 копійок - штраф (процентна
складова), також стягнути судовий збір -
685 гривень 05 копійок.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився, був належним
чином повідомлений про дату та місце
розгляду справи, надав письмову заяву,
в якій на задоволенні позову наполягав,
просив розглянути справу за його
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, був належним чином
повідомлений про дату та місце
розгляду справи, надав письмову заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позов не визнав, в задоволенні позову
просив відмовити, застосувавши позовну
давність, надав на підтвердження
документи - заперечення, постанову про
закінчення виконавчого провадження,
копію кредитного договору та умови
надання споживчого кредиту.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, був належним
чином повідомлений про дату та місце
розгляду справи, надав письмові
заперечення, в яких проти задоволення
позову заперечував, просив застосувати
позовну давність. Зазначив, що умови
надання кредиту, які позивач долучив до
позову, ним не підписані, на цих умовах
він кредит не отримував. Судовим
наказом Волноваського районного суду
Донецької області від 14.04.2008 року з
нього стягнуто заборгованість за даним
кредитом в розмірі 8701 гривень 38
копійок. До заяви позивача були додані
інші умови надання споживчого кредиту
фізичним особам з іншим змістом та які
відповідали дійсним обставинам
укладеного договору.

Суд , дослідивши матеріали
цивільної справи, прийшов до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 лютого 2007 року
між сторонами укладено кредитний
договір № DOXRRX23410818, відповідно до умов
якого позивач надав відповідачу
споживчий кредит у сумі 4320 грн. із
терміном повного погашення кредиту 01
серпня 2008 року.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит)позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258
ЦК України).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на те,
що Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам передбачена договірна
позовна давність - 5 років.

З матеріалів справи вбачається, що при
укладенні 1 лютого 2007 року договору між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, останній
надав згоду на те, що заява разом із
запропонованими банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, тарифами складає між
позичальником і банком
кредитно-заставний договір,
засвідчивши її своїм підписом.

Однак, з наданих відповідачем
разом з письмовими запереченнями Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), які
він отримав разом з кредитним
договором 01.02.2007 року, договірна
позовна давність між сторонами не
встановлювалась.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу
- до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів.

Дані висновки висловлені Верховним
Судом України в постанові від 6
листопада 2013 року, яка прийнята за
результатом перегляду судових рішень з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК
України у справі №6-116цс13.

Отже, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України
перебіг трирічного строку загальної
позовної давності за вимогами ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
остаточно сплив 1 серпня 2011 року, а
позов було пред'явлено до суду 26
березня 2014 року, що підтверджується
штампом вхідної кореспонденції суду на
позовній заяві (арк.спр.2).

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач та представник відповідача
письмово просили суд застосувати
наслідки пропуску строку позовної
давності.

На підставі пункту 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» роз'яснено,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що пункт 7 ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року у справі за заявою
Особа-1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 червня 2013 року у справі за
позовом кредитної спілки «Аккорд» до
Особа-1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

На підставі ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1 статті 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Під час розгляду справи встановлено, що
боржник порушував умови кредитного
договору, в тому числі в частині
щомісячного погашення кредиту та
процентів за користування кредитом,
банком надана відповідна довідка щодо
вказаної заборгованості, тобто вимоги
позивача про стягнення
заборгованості по процентам за
користування кредитом та пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором обґрунтовані, але
враховуючи те, що позивачем пропущено
строк звернення до суду, а відповідачем
заявлено про застосування наслідків
пропуску строку позовної давності, в
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості по
процентам, комісії за користування
кредитом та пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
належить відмовити в зв»язку з
пропуском строку звернення до суду.

В той же час вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення штрафів - безпідставні.

В позовній заяві позивач посилався на
те, що штрафи передбачені п.5.3 Умов ,
але в Умовах надання споживчого
кредиту фізичним особам, які діяли на
час отримання відповідачем кредитних
коштів і з якими саме погодився
відповідач , нарахування будь-яких
штрафів не передбачено.

Таким чином в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк про стягнення
штрафів належить відмовити за
необґрунтованістю та недоведеністю.

Виходячи з викладеного, в задоволенні
позовних вимог належить відмовити
повному обсязі.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 10,15, 30, 60, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
через Волноваський районний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення або
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення особою, яка брала участь
у справі, але не була присутньою в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення.

Суддя:

22.07.2014