АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/6184/13-ц 22-ц/774/875/К/14
Справа №215/6184/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц774875К14
Категорія №58 (4)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Лебедін О.Ю.,

за участю: представника публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - Подолінного Романа
Георгійовича, представника позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 26
лютого 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Тернівського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції та
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
виключення майна з акту опису та зняття
з - під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивачі ОСОБА_5
та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Тернівського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції (надалі Тернівський ВДВС) та
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (надалі
Банк) та просили суд скасувати
постанови Тернівського ВДВС від 25.08.2011
року по виконавчим провадженням №28341309
та №28341653 у частині накладення арешту
на квартиру, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 ; виключити з актів опису та
арешту майна від 06.10.2011 року майно, що є
предметом застави за іпотечним
договором від 21.01.2006 року та на яке
рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 10.12.2012 року було
звернено стягнення; зняти всі арешти,
накладені Тернівським ВДВС на
квартиру, що розташована за адресою
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 зазначили, що 21.01.2006 року між
ОСОБА_8, який за життя був чоловіком
позивача ОСОБА_5 та батьком позивача
ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_7 був
укладений договір позики на суму 50 330
грн., що на момент укладення договору
складало 9966,37 дол. США.

В забезпечення виконання договору
позики між сторонами були укладені
договір поруки від 21.01.2006 року та
договір іпотеки від 21.01.2006 року,
предметом якого є трикімнатна
квартира загальною площею 61,6 кв. м. та
жилою площею 37.9 кв. м., що розташована за
адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві
спільної сумісної власності
відповідачам згідно зі свідоцтвом про
право власності від 20.04.1995 року.
Зазначені договори були посвідчені
нотаріально.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, який був
позикодавцем за договором позики.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 10.12.2012 року за
позивачами було визнано право
спадкування права вимоги щодо сплати
боргу та було звернено стягнення на
предмет іпотеки - квартиру, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

У провадженні державного виконавця
Тернівського ВДВС Наумчак К. Ю.
перебувають по 3 виконавчі листи,
видані Тернівським районним судом м.
Кривого Рогу по цивільній справі
№2-472/11, про солідарне стягнення з
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 загальної суми
заборгованості у розмірі 109511,46 грн. на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зазначені виконавчі листи були
пред'явлені до виконання 01.04.2013 року. В
межах вищезазначених виконавчих
проваджень, органами ДВС було
накладено арешт на все майно боржників
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, у тому числі, на
спірну квартиру.

На підставі наведеного, позивачі
вважають, що арешт на спірну квартиру,
на яку згідно із рішенням суду було
звернено стягнення для погашення боргу
перед ними за договорами позики,
іпотеки та поруки ще від 2006 року, було
накладено необґрунтовано та
відповідна постанова Тернівського
ВДВС КМУЮ у цій частині має бути
скасована, а щодо майна, а саме - спірної
квартири, мають бути зняті відповідні
обмеження.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року, у
якому ухвалою суду від 03.04.2014 року
виправлено описку, позов ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Тернівського
ВДВС та Банку задоволено.

Скасовано постанови Тернівського ВДВС
від 25.08.2011 року по виконавчим
провадженням №28341309 та №28341653 у частині
накладення арешту на квартиру, що
розташована за адресою АДРЕСА_1 ;
виключено з актів опису та арешту майна
від 06.10.2011 року по виконавчому
провадженню №28341309 та від 06.10.2011 року по
виконавчому провадженню №28341653, які
перебувають на виконанні у
Тернівському ВДВС, майно, що є
предметом застави за іпотечним
договором від 21.01.2006 року та на яке
рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 10.12.2012 року по справі
№2-2463/2011 (2/441/610/2012) було звернено
стягнення, а саме - квартиру, що
розташована за адресою АДРЕСА_1; знято
всі арешти, накладені Тернівським ВДВС
на квартиру, що розташована за адресою
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
позивачами не надано доказів набуття
ними права власності на спірну
квартиру, а отже посилання суду на ст. 60
ЗУ "Про виконавче провадження", якою
передбачено, що особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту, є безпідставним. Також
необґрунтованим, на думку представника
Банку, є посилання суду на положення
Закону України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
оскільки сфера дії вказаного Закону
визначає правовий режим регулювання
обтяжень рухомого майна, встановлених
з метою забезпечення виконання
зобов'язань, а також правовий режим
виникнення, оприлюднення та реалізації
інших прав юридичних і фізичних осіб
стосовно рухомого майна та не
стосується нерухомого майна.

При ухваленні рішення судом першої
інстанції не взято до уваги, що для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів та якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю; не враховано, що
рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу стягнуто солідарно з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Банку борг
у сумі 109044,81грн.

Не надавши належної оцінки всім
обставинам справи, на думку апелянта,
суд першої інстанції порушив норми
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.01.2006 року між
ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_7 був
укладений договір позики на суму 50 330
грн., що на момент укладення договору
складало 9966,37 дол. США.(а.с.5).

В забезпечення виконання договору
позики 21.01.2006 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6
і ОСОБА_10 було укладено договори поруки
та іпотеки.

Згідно положень договору іпотеки,
предметом іпотеки виступає
трикімнатна квартира загальною площею
61,6 кв. м. та жилою площею 37.9 кв. м., що
розташована за адресою АДРЕСА_1, яка
належить на праві спільної сумісної
власності відповідачам згідно зі
свідоцтвом про право власності від
20.04.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, який був
кредитором за договором позики,
укладеним між ним та відповідачем
ОСОБА_7

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 29.06.2011 року стягнуто
солідарно з відповідачів ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та Приватного підприємства
«Аланд - Плюс» на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору № 13-08/ОВ, договору
поруки № 13-08/ОВ/1 від 19.03.2008 року та
договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009
року у сумі 109044 грн. 81 коп.

Постановами державного виконавця
Тернівського ВДВС від 25.08.2011 року по
виконавчому провадженню щодо
стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_6
заборгованості на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» було накладено арешт на
все майно боржників, у тому числі, на
спірну квартиру.

Згідно акту опису й арешту майна від
06.10.2011 року в межах виконавчого
провадження з виконання рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 29.06.2011 року про солідарне
стягнення з відповідачів ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та Приватного підприємства
«Аланд - Плюс» на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» боргу у сумі 109044,81 грн.
було описано трикімнатну квартиру
АДРЕСА_2.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 10.12.2012 року за
позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було
визнано право на спадкування права
вимоги щодо сплати боргу за договором
позики та звернено стягнення на
предмет іпотеки - квартиру, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 12.07.2013
року доповнити рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від
10.12.2012 року. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки за договорами позики,
поруки та іпотеки від 21 січня 2006 року на
квартиру № 30 загальною площею 61,6 кв.м.,
житловою площею 37,9 кв.м. в будинку
АДРЕСА_1 в м. Кривому Розі, що належить
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_10, на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ Т 322 від 20 квітня 1995 року виданого
Управлінням житлово-комунального
господарства міськвиконкому,
зареєстрованого Криворізьким БТІ та
визнано право власності за ОСОБА_5,
ОСОБА_3 за кожним по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 з квартири АДРЕСА_3.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5
та ОСОБА_3 посилалися на те, що дії
державного виконавця про накладення
арешту та опис спірної квартири є
неправомірними, оскільки вказане
нерухоме майно було предметом іпотеки
згідно нотаріально посвідченого
договору іпотеки від 21.01.2006 року,
укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і
ОСОБА_10, який був укладений у
забезпечення виконання відповідачем
ОСОБА_7 умов договору позики від 21.01.2006
року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з порушення
державним виконавцем черговості
задоволення вимог стягувачів.

Колегія суддів погоджується з
остаточним висновком суду про
задоволення позову, однак, не може
погодитися з мотивами його задоволення
з наступних підстав.

Статтею 32 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що заходами
примусового виконання рішень є
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення
в боржника і передача стягувачу
певних предметів, зазначених у рішенні;
інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно положень статті 52 вказаного
Закону, звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації. У
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком майна,
на яке згідно із законом не може
бути накладено стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Відповідно до ст. 54 ЗУ «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
заставлене майно в порядку
примусового виконання допускається за
виконавчими документами для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Про звернення стягнення на
заставлене майно для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення
арешту на майно або якщо йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
перебуває в заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення
до суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна.

Спори, що виникають під час
виконавчого провадження щодо
звернення стягнення на заставлене
майно, вирішуються судом.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та
арешту майна боржника. Під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем
у кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Статтею 3 ЗУ «Про іпотеку» встановлено,
що іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. До
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, застосовуються
правила щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки
іпотекодавця та іпотекодержателя
виникають з моменту державної
реєстрації іпотеки відповідно до
закону.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав
чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає з
моменту державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають
задоволенню згідно з їх пріоритетом
- у черговості їх державної
реєстрації.

Згідно ст. 4 зазначеного вище Закону
обтяження нерухомого майна іпотекою
підлягає державній реєстрації
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, у
забезпечення виконання договору
позики, укладеного 21.01.2006 року між
ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_7, 21.01.2006
року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і ОСОБА_10 було
укладено договори іпотеки, предметом
якого виступає трикімнатна квартира,
загальною площею 61,6 кв. м. та жилою
площею 37.9 кв. м., що розташована за
адресою АДРЕСА_1.

Зазначений договір іпотеки був
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_12 та
зареєстровано у реєстрі за № 234.

21 січня 2006 року нотаріусом на підставі
ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв'язку з
посвідченням договору іпотеки, було
накладено заборону відчуження на
трикімнатну квартиру, загальною площею
61,6 кв. м. та жилою площею 37.9 кв. м., що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, який був
кредитором за договором позики,
укладеним між ним та відповідачем
ОСОБА_7

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 10.12.2012 року за
позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було
визнано право на спадкування права
вимоги щодо сплати боргу за договором
позики та звернено стягнення на
предмет іпотеки - квартиру, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 12.07.2013
року доповнити рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від
10.12.2012 року. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки за договорами позики,
поруки та іпотеки від 21 січня 2006 року на
квартиру № 30 загальною площею 61,6 кв.м.,
житловою площею 37,9 кв.м. в будинку
АДРЕСА_1 в м. Кривому Розі, що належить
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_10, на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ Т 322 від 20 квітня 1995 року виданого
Управлінням житлово-комунального
господарства міськвиконкому,
зареєстрованого Криворізьким БТІ та
визнано право власності за ОСОБА_5,
ОСОБА_3 за кожним по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 з квартири АДРЕСА_3.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 29.06.2011 року стягнуто
солідарно з відповідачів ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та Приватного підприємства
«Аланд - Плюс» на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору № 13-08/ОВ, договору
поруки № 13-08/ОВ/1 від 19.03.2008 року та
договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009
року у сумі 109044 грн. 81 коп.

Постановами державного виконавця
Тернівського ВДВС від 25.08.2011 року по
виконавчому провадженню щодо
стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_6
заборгованості на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» було накладено арешт на
все майно боржників, у тому числі, на
спірну квартиру.

Згідно акту опису й арешту майна від
06.10.2011 року в межах виконавчого
провадження з виконання рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 29.06.2011 року про солідарне
стягнення з відповідачів ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та Приватного підприємства
«Аланд - Плюс» на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» боргу у сумі 109044,81 грн.
було описано трикімнатну квартиру
АДРЕСА_2.

З вищевикладених обставин вбачається,
що на момент опису й арешту майна від
06.10.2011 року в межах виконавчого
провадження з виконання рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 29.06.2011 року про солідарне
стягнення з відповідачів ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та Приватного підприємства
«Аланд - Плюс» на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» боргу у сумі 109044,81 грн.,
зазначена квартира перебувала у
іпотеці згідно договору іпотеки від
21.01.2006 року, укладеного між ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 і ОСОБА_10 та зареєстрованого у
встановленому законом порядку у
реєстрі за № 234.

Тому, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції дійшовши правильного
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову, але не
взяв до уваги право позивачів, як
іпотекодержателів, на задоволення їх
вимог у разі порушення іпотекодателем
своїх зобов'язань за рахунок
реалізації іпотечного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачами не надано доказів набуття
ними права власності на спірну
квартиру на момент її арешту та опису
державним виконавцем , а отже
безпідставним є посилання суду на ст. 60
ЗУ "Про виконавче провадження", якою
передбачено, що особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту, не можуть бути взяті до
уваги колегією суддів, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
саме: копією договору іпотеки від 21.01.2006
року, зареєстрованого у реєстрі за № 234,
та копією рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від
10.12.2012 року про визнання за позивачами
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 права на спадкування
після смерті ОСОБА_3 права вимоги щодо
сплати боргу за договором позики та
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, додатковим рішенням
Тернівського районного суду м.Кривого
Рогу від 12.07.2013 року. Крім того, зміна
власника іпотечного майна в порядку
спадкування не припиняє зобов'язань по
договору іпотеки.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що для задоволення вимог стягувачів,
які не є заставодержателями, стягнення
на заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів та якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю, також не беруться до
уваги колегією суддів, так як борг
відповідачів за договором позики,
укладеним 21.01.2006 року між ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_7,
складає 50330 грн., в той час, як вартість
спірної квартири згідно договору
купівлі-продажу від 12.11.2013 року,
укладеного між позивачами та ОСОБА_13,
становить 35000 грн.

Також не можуть бути підставою для
скасування рішення суду доводи
апеляційної скарги про те, що не
надавши належної оцінки всім
обставинам справи, суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права, оскільки такі
посилання є безпідставними та не
ґрунтуються на доказах.

Однак, знімаючи всі арешти, накладені
Тернівським ВДВС на квартиру, що
розташована за адресою АДРЕСА_1, суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
такі позовні вимоги не відповідають
вимогам ст.119 ЦПК України, позивачем
вони не уточнювалися та не
конкретизувалися.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
відповідно до ст.15 ЦПК України особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Однак, позивачем не зазначено та судом
не з'ясовано, які саме арешти, про
зняття яких просить позивач, порушують
його права та яким чином.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність рішення суду в цій
частині скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні цих позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України змінити
в частині мотивів задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року в
частині зняття всіх арештів,
накладених Тернівським відділом
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_4 скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення про відмову
у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення суду в частині скасування
постанови державного виконавця
Тернівського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції від 25.08.2011
року по виконавчим провадженням №28341309
та №28341653 в частині накладення арешту
на квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_4; виключення з актів опису та
арешту майна від 06.10.2011 року по
виконавчому провадженню №28341309 та від
06.10.2011 року по виконавчому провадженню
№28341653, які перебувають на виконанні у
Тернівському відділі державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції, майна, що
є предметом застави за іпотечним
договором від 21.01.2006 року, та на яке
рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 10.12.2012 року по справі
№ 2-2463/2011 (2/441/610/2012) було звернено
стягнення, а саме - квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_4,
змінити в частині мотивів задоволення
позову.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: