Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/3329/14 Головуючий у 1
інстанції: Бредун Д.С.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23» липня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 17 червня 2014 року по
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування вимог зазначило, що
відповідно до укладеного договору б/н
від 10 лютого 2007 року ОСОБА_3 отримала
кредит в розмірі 250,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,80%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підписом підтвердила згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між нею та банком
договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на такий же
термін.

У порушення норм закону та умов
договору ОСОБА_3 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконувала, у зв'язку з чим станом на 31
травня 2013 року має заборгованість 23429,64
грн., яка складається з наступного:

- 6749,95 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8946,08 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 6379,82 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1103,79 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України просило стягнути з відповідача
на його користь заборгованість у
розмірі 23429,64 грн. за кредитним
договором б/н від 10 лютого 2007 року та
судові витрати в розмірі 243,30 грн.

Заочним рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 09
жовтня 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 квітня 2014 року заяву
представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено,
заочне рішення скасовано та призначено
справу до розгляду в загальному
порядку.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 17 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
продовження терміну дії кредитного
договору, помилковість висновку суду
про пропуск позовної давності,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позову, судові
витрати покласти на відповідача.

Представник банку не використав право
на участь у судовому засіданні.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції, виходив із того,
що позивач пропустив позовну давність,
встановлену ст. 257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість висновку суду про
пропуск позовної давності є
неприйнятними, виходячи з наступного.

В ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на
підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є
письмова форма.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

На підтвердження умов укладення
кредитного договору банк надав заяву
позичальника, Умови і правила надання
банківських послуг, Правила
користування платіжною карткою (розділ
11 Умов і правил надання банківських
послуг) ( а.с.7-10).

Будь-які інші документи, які б
стосувалися умов кредитування ОСОБА_3,
банк не надав. Відповідності до п.3.1
Умов та правил надання банківських
послуг датою укладення договору є дата
відкриття рахунку, зазначена в розділі
«Відмітки банку» заяви. Відповідно до
заяви договір між сторонами було
укладено 09.01.2007 року.

Судом встановлено, що за умовами
укладеного договору банк відкрив для
ОСОБА_3 картковий рахунок і видав
платіжну картку з кредитним лімітом у
розмірі 250,00 грн. зі сплатою за
користування кредитом 1,9 % на місяць х
на суму залишку заборгованості,
щомісячна комісія 1%( а.с. 7-11).

Строк дії карти було встановлено
«січень» 2008 року, що позивачем не
оспорюється.

Сторонами періодичні щомісячні
платежі не узгоджені. В позовній заяві
позивач зазначав що кінцевий термін
повернення кредиту відповідає дії
картки.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, які є
складовою кредитного договору,
кредитний договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язання (а.с.9).

Згідно з пп. 3.1.1 Правил користування
кредитною карткою, строк дії картки
вказаний на картці (місяць та рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця (
а.с.10).

У п.5.4 Правил користування кредитною
карткою передбачено, що строк
погашення кредиту (кредитного ліміту,
кредитної лінії) по платіжним карткам
без встановленого мінімального
платежу у повному обсязі здійснюється
не пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці (в поле
MONTH)(а.с.10).

В п.п.3.1.3 пункту 3 Правил користування
кредитною карткою передбачено, що по
закінченню строку дії картки
відповідна картка продовжується
банком на новий строк ( шляхом надання
клієнту картки з новим строком дії),
якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії картки) не
надійшла письмова заява держателя про
закриття картрахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картрахунку для оплати послуг по
виконанню розрахункових операцій на
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії) і при
додержанні інших умов продовження,
передбачених договором.

У разі наявності перевитрати
платіжного ліміту по картці та
непогашення його клієнтом на протязі
шести місяців, картка закривається (п.9.4
Умов та правил надання банківських
послуг).

Оскільки сторони не передбачали
погашення кредиту щомісячними
платежами, то у відповідності до п.5.4
розділу Правила користування
кредитною карткою ОСОБА_3 повинна була
погасити кредит у повному обсязі не
пізніше 31 січня 2008 року.

Судом встановлено, що останній платіж
боржником здійснено у вересні 2007 р.

З позовом банк звернувся 2 липня 2013
року.

З урахуванням наведеного висновок суду
про звернення до суду поза межами
позовної давності є правильним.

Банк не посилався на поважність причин
пропуску позовної давності та заяву
про поновлення строку не подавав.

ОСОБА_3 подала заяву про застосування
позовної давності.

Посилання банку на платежі 29.10.2007 р.,
28.12.2007 р. не впливають на правильність
висновку суду про пропуск позовної
давності.

Доводи про встановлення строку дії
договору до повного погашення кредиту,
пролонгацію договору та продовження
строку дії картки до березня 2013 року є
неприйнятними, оскільки суперечать п.9.4
Умов та правил надання банківських
послуг, п.п. 3.1.1, п.п.3.1.3 Правил
користування кредитною карткою. Кошти
на картці для продовження її дій
відповідно до п.п. 3.1.1, п.п.3.1.3 Правил
були відсутні, нову картку
відповідачка не отримувала.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 17 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: