Справа № 359/2111/14 Головуючий у І
інстанції Борець Є.О.Провадження №
22-ц/780/4832/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 47
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 11 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - служба у справах дітей
виконавчого комітету Бориспільської
міської ради про позбавлення
батьківських прав відносно
малолітнього сина ,-

встановила:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, який
мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін
народився син ОСОБА_3 Відповідач
ухиляється від виконання свого
обов'язку по вихованню дитини. Тому
позивач просила суд на підставі п.2 ч.1
ст.164 СК України позбавити ОСОБА_1
батьківських прав відносно сина ОСОБА_3

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 11 липня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати на оплату судового збору у
розмірі 243 гривень 60 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції через
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що необґрунтовано
взяв до уваги психологічну
характеристику відповідача, критично
віднісся до довідки з дитячого садка,
яка підтверджує факт спілкування
батька з дитиною та не прийняв до уваги
покази свідків, які засвідчили факт
спілкування батька з дитиною.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач тривалий
час ухиляється від виконання обов'язку
по вихованню сина, тому його слід
позбавити батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України,
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини;
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток; забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України, мати, батько можуть бути
позбавленні судом батьківських прав,
якщо вони ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Також відповідно до приписів пунктів
15,16 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.03.2007 року №3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
ухилення від виконання своїх
обов'язків має місце тоді, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не надають дитині доступу до
культурних та інших духовних
цінностей; не сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
сторін народився син ОСОБА_3 (а.с.5).

ОСОБА_3 проживає з матір'ю ОСОБА_2
Відповідач проживає окремо від них.
Сторони визнали ці обставини, на
підставі ч.1 ст.61 ЦПК України вони не
підлягають доказуванню.

Допитані по справі свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали,
що відповідач не приймає участь у
вихованні дитини, ухиляється від його
утримання.

З копії листів завідувачів дошкільних
навчальних закладів №229 від 10
квітня 2014 року та №22 від 20 березня 2014
року (а.с.36, 38) вбачається, що протягом 2012
- 2014 років ОСОБА_1 не спілкувався з сином
ОСОБА_3 Він не брав участі у
батьківських зборах та святкових
заходах. Відповідач не звертався до
дошкільних навчальних закладів з
приводу спілкування з дитиною.

З характери тиски, складеної тренером
Української федерації хортингу ОСОБА_8
видно, що ОСОБА_3 займається в секції з
хортингу. За час тренувань ОСОБА_1 не
цікавився досягненнями сина у спорті,
не приводив сина на тренування.

З копії листа начальника ВМУ СБУ №20/4734
від 3 липня 2014 року вбачається, що
ОСОБА_3 хворіє міопією слабкого ступеня
обох очей, дислалією, дискенезією
жовчовивідних шляхів, ацетонемічним
синдромом та респіраторним алергозом.
За медичною допомогою дитина приходила
у супроводі матері ОСОБА_2 В матеріалах
цивільної справи відсутні докази на
підтвердження того, що ОСОБА_1
цікавився станом здоров'я сина та
приймав участь в його лікуванні.

З копії психологічної характеристики,
складеної провідним
експертом-психологом УРзОС СБУ (а.с.96),
вбачається, що слово «папа» у ОСОБА_3
асоціюється з вітчимом, який є
авторитетним для дитини. Біологічний
батько ОСОБА_1 сприймається сином
негативно та викликає відторгнення.

З копії іншої психологічної
характеристики, складеної завідувачем
дошкільного навчального закладу
(а.с.97-98), вбачається, що ОСОБА_3 сприймає
свого вітчима і має з ним дружні,
відкриті стосунки та вважає його своїм
татом. Щодо біологічного батька дитини
зазначено, що хлопчик не готовий
спілкуватись на цю тему, всіляко уникає
її та неохоче коментує. Емоційне
відношення дитини до біологічного
батька є негативним, оскільки
біологічний батько не любив хлопчика,
він йому був не гарним і не потрібним.

Крім того, 14 квітня 2014 року виконавчий
комітет Бориспільської міської ради
прийняв рішення №240 (а.с.32), яким погодив
висновок органу опіки та піклування
про те, що з метою захисту права ОСОБА_3
на належне виховання та матеріальне
забезпечення допустимо позбавити
ОСОБА_1 батьківських прав відносно
сина.

Враховуючи викладене, доводи позивача
та висновок суду про умисне ухилення
відповідача від здійснення
батьківських обов'язків є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги про факти спілкування батька з
дитиною - безпідставними.

Зокрема, довідка з дитячого садочка
«Веселка» від 10.04.2014 року № 01-08/138, на яку
посилається апелянт як на доказ
спілкування батька з дитиною, не є
доказом участі батька у вихованні
дитини.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом
обґрунтовано встановлено наявність
обставин, які є підставою для
позбавлення батьківських прав
відповідача відносно дитини ОСОБА_3,
рішення суду першої інстанції ухвалене
з дотриманням вимог закону, висновки
суду відповідають фактичним
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги зазначених
висновків не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 11 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
її проголошення.

Головуючий

Судді :