АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого:
Соколової В.В.

суддів:
Гаращенка Д.Р., Білич І.М.,

при секретарі
Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 27.05.2014 у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк «Надра», третя особа
ОСОБА_2 про захист прав споживачів,
визнання недійсними кредитного
договору та договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

16.11.2013 ОСОБА_1 звернулась до
Святошинського районного суду м. Києва
з вказаним позовом, в якому просила
визнати недійсним кредитний договір №
№150/П/РП/2006-840 від 03.11.2006, укладений між
нею та ВАТ «КБ «Надра», а також,
укладений в його забезпечення, договір
іпотеки від 03.11.2006.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
вказаний кредитний договір, в
порушення вимог ст.ст. 4,11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
не містить визначення сукупної
вартості кредиту та графіку погашення
процентів за користування кредитом,
тому надана відповідачем інформація є
неповною та такою, що вводить в оману.
Окрім того, в порушення вимог ст.ст. 3,203
ЦК України, відповідачем до договору
внесені несправедливі умови, а саме
щодо здійснення розрахунків в
іноземній валюті, в зв'язку з чим всі
ризики знецінення національної валюти
покладаються на позивача.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 27.05.2014 позов
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк «Надра»,
третя особа ОСОБА_2 про захист прав
споживачів, визнання недійсними
кредитного договору та договору
іпотеки- залишено без задоволення.

Справа № 759/1657/14-ц № апеляційного
провадження 22-ц-796/9638/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Кривов′?яз
А.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Не погоджуючись
з рішенням суду, позивачем подано
апеляційну скаргу, так як вважає, що
ухвалене рішення суду суперечить
фактичним обставинам справи, у зв'язку
із їх неповним з'ясуванням обставин
справи, не надано належної оцінки
обставинам на які посилається позивач,
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
На підставі викладеного просить
скасувати рішення Святошинського
районного суду міста Києва та ухвалити
нове про задоволення позову в повному
обсязі.

В судовому засіданні позивач її
представник та третя особа підтримали
апеляційну скаргу з підстав викладених
у ній, просили рішення суду скасувати
та ухвалити нове про задоволення
заявлених позовних вимог.

Представник відповідача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
вважає рішення суду таким, що ухвалене
з дотриманням вимог матеріального та
процесуального права та просив
залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
уповноважені банки, на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу на здійснення операцій з
валютними цінностями, мають право
здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті, а тому,
враховуючи наявність у відповідача
банківської ліцензії та письмового
дозволу, його дії щодо видачі валютного
кредиту є законними. Також суд
зазначив, що уклавши договір, сторонами
були обумовлені всі умови
кредитування, які не суперечили
чинному законодавству на момент його
укладання.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі повного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та в повній мірі
відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 03.11.2006 між ВАТ КБ
"Надра" та позивачем ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір
№150/П/РП/2006-840, згідно з яким позивачу
був наданий кредит в розмірі 65000,00
доларів США. Надання кредиту
проводилось шляхом видачі кредиту
через касу Банку, а його повернення
визначено шляхом здійснення
позичальником щомісячних чергових
платежів, мінімальна сума якого має
дорівнювати 1170,00 доларів США. Також
умовами договору передбачена сплата
відсотків за користування кредитом - 9,5
% річних, плата за управління ерудитом
-0,35% від розміру фактичного залишку
заборгованості та штрафні санкції.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним кредитним договором, був
укладений договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить
на праві власності позивачу та третій
особі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

В порядку ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений в
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). А відповідно
до ст. 640 ч. 2 ЦК України, якщо відповідно
акту цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії.
Договір є укладеним з моменту
передання майна або вчинення певної
дії.

Таким чином, з моменту прийняття
позивачем кредитних коштів та
здійснюючи погашення заборгованості
за кредитним договором, вказаний
договір вважається укладеним і,
відповідно, умови договору
погодженими.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
стосовно визнання Кредитного договору
недійсним, позивач посилається на те,
що в порушення ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
відповідач у тексті договору не
визначив сукупну вартість кредиту та
вартість послуги з оформлення договору
про надання кредиту, варіанти
повернення кредиту, включаючи
кількість платежів, їх частоту та
обсяги, не визначено порядок погашення
відсотків за користування кредитом, у
зв'язку з чим порядок визначення та
сплати відсоткової ставки, визначений
Кредитним договором є
дискримінаційним по відношенню до
позивача як до споживача, а вказана
умова договору - несправедливою.

Разом з тим, п. 1.3.1. Кредитного договору
встановлено, що за використання
кредитних коштів процентна ставка
встановлюється у розмірі 9,5% річних.
Пунктом 3.3.2 встановлена сума
мінімально необхідного платежу - 1170,00
доларі США, а п.3.3.3 визначено, що
позичальник має вносити черговий
мінімальний платіж щомісячно до 10
числа поточного місяця. Кінцевий
термін повернення кредиту - 28.04.2014
(п.п.1.4, 3.3.4)

З наведеного вбачається, що за
відсутності застосування процедури
зміни відсоткової ставки вона
застосовується на рівні 9,5 % річних. А
отже посилання позивача на відсутність
у договорі визначення типу відсоткової
ставки та порядку погашення відсотків
за користування кредитом колегія
суддів вважає безпідставними.

Доводи позивача про невизначеність
умов щодо строку на який одержаний
кредит, варіантів його повернення,
включаючи кількість платежів, їх
частоту та обсяги також не знайшли
свого підтвердження, що вбачається з
наведеного вище. Крім того, з
матеріалів справи вбачається , що 09.08.2010
між сторонами була укладена Додаткова
угода № 1 до кредитного договору, якою
сторонами погоджений графік платежів
за умовами кредитного договору (а.с.42-43)

Виходячи з вимог ст.ст. 192,533 ЦК України,
на момент укладення кредитного
договору Банк мав право здійснювати
операції з іноземною валютою, у тому
числі операції з надання кредитів в
іноземній валюті, а тому доводи
апеляційної скарги щодо застосування
іноземної валюти при укладанні
спірного договору є необґрунтованими.
Посилання позивача на те, що банком
покладені виключно на неї валютні
ризики не заслуговують на увагу,
оскільки укладаючи кредитний договір
сторони погодили валюту кредитування,
в залежності від якої була визначена і
відсоткової ставки за користування
кредитом. Позивач ОСОБА_1, укладаючи
договір, розуміла значення своїх дій та
безспірний обов'язок по поверненню
кредитних коштів в тій валюті, в якій
вони були надані.

За наведених обставин, доводи
апеляційної скарги щодо введення
позивача в оману та несправедливості
умов договору є необґрунтованими.

В порядку ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Спірний договір був укладений з
урахуванням волевиявлення позивача,
оскільки підпис на договорі є доказом
того, що сторони погодились з його
умовами відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою,
шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, законодавством передбачений
вичерпний перелік підстав для визнання
правочину недійсним, виходячи з якого,
посилання позивача на надання
відповідачем неповної інформації, як
на підставу визнання договору
недійсним, не може бути прийнято судом
до уваги. Крім того, вказане твердження
спростовується особистою розпискою
позивача: «С основными условиями
предоставления кредита ознакомлен», що
міститься в анкеті-заяві на отримання
кредиту від 26.09.2006.

Посилання позивача на наявний в
матеріалах справи висновок
судово-економічної експертизи від
09.10.2013 не можуть бути прийняті до уваги
суду в якості підстав для скасування
рішення. Так, в силу ч.5 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим. Наданий Бюро
економіко-правових експертиз висновок
не надав відповіді на питання
поставлені судом, що носять суто
економічний характер, натомість в
ньому містяться висновки які є
правовими і, відповідно, відносяться до
компетенції суду, а не
експерта-економіста.

Враховуючи вищевикладене,
колегія судді приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону, зібраним
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 27.05.2014 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: