ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9518/14-ц
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва у складі:

головуючого -судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за скаргою
стягувача ОСОБА_2 на дії та постанову
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія
Володимировича про закінчення
виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2014 р. стягувач ОСОБА_2
звернувся до суду зі скаргою на дії
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Гавриліва А.В. щодо
неналежного виконання судового
рішення та постанову від 16 квітня 2014 р.
про закінчення виконавчого
провадження.

В обґрунтування скарги стягувач ОСОБА_2
зазначив, що з 2 серпня 2012 р. в
провадженні відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
перебували виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_4 на його користь
боргу в сумі 381600 грн. та судового збору
в сумі 3219 грн. Дізнавшись, що боржник
вчинив шахрайські дії по відчуженню
належного йому майна, на яке державним
виконавцем було накладено арешт, він 20
січня 2014 р. звернувся до виконавчої
служби із заявою про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, притягнення його до
відповідальності за невиконання
судового рішення та передачу
арештованого майна стягувачу, проте
відповіді на свою заяву не отримав.
Натомість 14 травня 2014 р. він отримав
копію постанови від 16 квітня 2014 р. про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», та
направлення виконавчого провадження
до ВДВС Дніпропетровського РУЮ.
Вказану постанову стягувач вважає
незаконною посилаючись на те, що
боржник зареєстрований і проживає в
АДРЕСА_1, а державний виконавець, який
не реагував на його численні звернення
щодо перевірки законності укладеного
боржником правочину щодо продажу
арештованої земельної ділянки та
порушення відносно боржника
кримінального провадження, допустив
недбалість, сприяючи тим самим в
уникненні боржником відповідальності
за шахрайські дії.

Стягувач ОСОБА_2 просив скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження та зобов'язати державного
виконавця поновити виконавче
провадження, перевірити факт продажу
земельної ділянки та належним чином
відреагувати щодо притягнення ОСОБА_4
до кримінальної відповідальності за ч.
4 ст. 190, ст. 382 КК України.

В судове засідання стягувач ОСОБА_2 не
з'явився. Державний виконавець
Гаврилів А.В. чи інший представник
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві до суду також не
заявилися, про причини неявки не
повідомили, заперечень на скаргу не
подали.

Враховуючи, що залишення скарги
сторони виконавчого провадження на
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця у зв'язку з
неявкою заявника процесуальним
законом не передбачено, суд вважає за
можливе розглянути скаргу за
відсутності осіб, які не з'явилися.

Дослідивши додані до скарги документи,
суд вважає скаргу частково
обґрунтованою, виходячи із наступного.

З 2012 року в провадженні відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві знаходилось
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчих листів
Дарницького районного суду м. Києва №
2-5366/12 від 18 липня 2012 р. про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі
381600 грн. та судового збору в сумі 3219 грн.

Враховуючи, що у строки, встановлені
для самостійного виконання, рішення
суду виконано не було, 17 серпня 2012 р.
державний виконавець відповідно до
вимог ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі - Закон
№ 606-XIV) виніс постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

20 січня 2014 р. стягувач ОСОБА_2 звернувся
до відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві із заявою, в якій
повідомив про погрози боржника ОСОБА_4
зняти арешт з майна шляхом дачі хабара
і виїхати за межі України, у зв'язку з
чим просив державного виконавця
звернутися до суду із заявою про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
та до правоохоронних органів з
поданням (повідомленням) про
притягнення його до кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК
України.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Ч. 2
вищевказаної статті цього Закону
покладає на державного виконавця
обов'язок розглядати заяви сторін та
інших учасників виконавчого
провадження і їхні клопотання.

Згідно п.п. 1), 18) ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV
державному виконавцю надано зокрема
право проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону, а
у разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, - звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ст. 90 Закону № 606-XIV передбачено, що за
наявності ознак кримінального
правопорушення в діях особи, яка умисно
перешкоджає виконанню рішення чи іншим
чином порушує вимоги закону про
виконавче провадження, державний
виконавець складає акт про порушення і
звертається до правоохоронних органів
з поданням (повідомленням) про
притягнення особи до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Діючи відповідно до вищевказаних
положень Закону № 606-XIV, державний
виконавець зобов'язаний був розглянути
заяву стягувача і при наявності до того
підстав звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
до виконання ним зобов'язань за судовим
рішенням, а при виявленні умисного
перешкоджання виконанню рішення -
скласти акт про порушення і звернутися
до правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення особи
до кримінальної відповідальності
відповідно до закону.

Судом встановлено, що державний
виконавець заяву стягувача не
розглянув, до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України не звернувся,
факт незаконного відчуження майна
боржником, який мав місце в грудні 2013 р.,
не виявив і правоохоронні органи про
вчинення злочину не повідомив.

Натомість 16 квітня 2014 р. державний
виконавець Гаврилів А.В. на підставі п.
10 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV виніс постанову
про закінчення виконавчого
провадження і направлення його за
належністю до ВДВС Дніпропетровського
РУЮ для звернення стягнення на
заробітну плату боржника. Вказану
постанову державний виконавець
обґрунтував тим, що зареєстрованого за
боржником майна не виявлено, за
зазначеною у виконавчому листі адресою
боржник не проживає, працюючи в ПАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах» в м.
Дніпропетровську.

Порушень в діях державного виконавця
при винесенні вказаної постанови вимог
Закону № 606-XIV судом не встановлено.

Так відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №
606-XIV виконавче провадження підлягає
закінченню у разі направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби.

Ст. 20 Закону № 606-XIV, яка визначає
місце виконання рішення, передбачено,
що у разі, якщо у процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
отримано документальне підтвердження
про зміну або встановлення місця
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця, та з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець не пізніше наступного дня з
моменту, коли йому стали відомі
зазначені обставини, надсилає
виконавчий документ за новим місцем
проживання чи місцезнаходженням
боржника, місцем його роботи чи
місцезнаходженням майна боржника, про
що повідомляє стягувачу.

Зі змісту оскаржуваної постанови
вбачається, що майно боржника ОСОБА_4 в
м. Києві відсутнє, при цьому державним
виконавцем отримано документальне
підтвердження про встановлення місця
роботи боржника в м. Дніпропетровську,
тобто на території, на яку не
поширюється компетенція державного
виконавця. Земельна ділянка, на яку
державний виконавцем було накладено
арешт, також знаходиться в
Дніпропетровській області.

У відповідності з вимогами ст. 68
Закону № 606-XIV стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника звертається у разі
відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати.

Враховуючи наведене суд вважає, що
постанова головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Гавриліва А.В. від 16 квітня 2014 р. про
закінчення виконавчого провадження є
обґрунтованою, вона винесена в межах
повноважень державного виконавця та у
відповідності з вимогами Закону
України "Про виконавче провадження", а
отже права стягувача ОСОБА_2 вказаною
постановою не порушені.

З огляду на те, що виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Дарницького
районного суду м. Києва № 2-5366/12 від
18.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 боргу в провадженні
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві відсутнє, підстав для
зобов'язання державного виконавця
Гавриліва А.В. вчинити певні дії на
захист порушених прав стягувача не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу стягувача ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія
Володимировича щодо нерозгляду заяви
стягувача ОСОБА_2 про звернення до суду
з поданням про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_4 за межі України та до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК
України.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: