У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Журавель В.І.,
Завгородньої І.М.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Ленінський відділ
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про встановлення
факту смерті та визнання права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування за законом, за касаційною
скаргою Дніпропетровської міської
ради на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
6 листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровської
міської ради про визнання права
власності на житловий будинок.

Згодом, у липні 2013 року, позивач
звернувся до суду з уточненим позовом
про встановлення факту смерті,
визнання права власності в порядку
спадкування на домоволодіння.

У уточненому позові позивач посилався
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його
батько ОСОБА_6, якому на праві власності
належало домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку «А-1»
загальною площею 60,9 кв. м. та житловою
площею 40,9 кв. м.: «а-1» веранда площею 7,7
кв. м., під літ. «а-1» підвал площею 8,4 кв.
м., «а1» вхід в підвал площею 2 кв. м., «а»
ганок площею 3,1 кв. м., «В» погріб з
шийкою площею 16,2 кв. м., «Г» сарай площею
8,7 кв. м., «Д» вбиральня площею 1 кв. м.,
«Е» душ площею 1,7 кв. м., споруди:
вимощення, ворота, колодязь,
огороджувальні елементи, огорожа,
цоколь, які були збудовані до 5 серпня
1992 року. Зазначене домоволодіння було
побудовано ОСОБА_6 на земельній
ділянці, яка була виділена йому на
підставі рішення виконкому
Дніпропетровської районної ради № 216
від 3 травня 1957 року про виділення
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка була
перейменована на АДРЕСА_1, та належить
йому на підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності з числом
кімнат від однієї до п'яти включно від 30
травня 1957 року. Після своєї смерті
батько позивача ОСОБА_6 заповіту не
залишив. На день його смерті у
домоволодінні проживали позивач -
ОСОБА_4, його рідний брат ОСОБА_7 та їх
мати ОСОБА_8, які відповідно до положень
ЦК УРСР 1963 року прийняли фактично
домоволодіння у спадщину вступивши в
володіння спадковим майном. Таким
чином, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року
позивачу, його брату та матері належало
по 1/3 частини домоволодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер брат позивача
ОСОБА_7 Факт смерті ОСОБА_7 було
зафіксовано лікарями КЗ «Дніпровський
центр первинної медико-санітарної
допомоги». Працівниками моргу розтин
трупу проведено не було. Поховання
померлого позивачем та його матір'ю
було здійснено за власні кошти. На
пораду дільничого працівника міліції
позивачем паспорт ОСОБА_7 та довідку
про його смерть було надано до
Ленінського РВ ДМУ УМВС. На теперішній
час без довідки про смерть та довідки з
моргу, позивач не має змоги отримати
свідоцтво про смерть ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. На день смерті ОСОБА_7
у спірному домоволодінні проживали та
були зареєстровані позивач та його
мати ОСОБА_8 Заповіту померлий ОСОБА_7
не залишав, спадкоємцем першої черги
після його смерті є його мати ОСОБА_8,
яка є такою, що на момент його смерті
постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та вважається такою, що прийняла
спадщину. На підставі цього 1/3 частка
домоволодіння, яку успадкував ОСОБА_7
після смерті батька, перейшла до ОСОБА_8
та їй відповідно належить 2/3 частин
домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8
померла, після своєї смерті заповіту не
залишила. Однак, на звернення позивача
до ДДДНК за видачею на його ім'я
свідоцтва на спадщину на
домоволодіння, йому було відмовлено.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
6 листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено частково.

Встановлено юридичний факт смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/3
частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку «А-1»,
загальною площею 60,9 кв. м., житловою
площею 40,9 кв. м., «а-1» веранда площею 7,7
кв. м., під літ. «а-1» підвал площею 8,4 кв.
м., «а1» вхід в підвал площею 2 кв. м., «а»
ганок площею 3,1 кв. м., «В» погріб з
шийкою площею 16,2 кв. м., «Г» сарай площею
8,7 кв. м., «Д» вбиральня площею 1 кв. м.,
«Е» душ площею 1,7 кв. м., споруди:
вимощення, ворота, колодязь,
огороджувальні елементи, огорожа,
цоколь, після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/3
частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку «А-1»,
загальною площею 60,9 кв. м., житловою
площею 40,9 кв. м., «а-1» веранда площею 7,7
кв. м., під літ. «а-1» підвал площею 8,4 кв.
м., «а1» вхід в підвал площею 2 кв. м., «а»
ганок площею 3,1 кв. м., «В» погріб з
шийкою площею 16,2 кв. м., «Г» сарай площею
8,7 кв. м., «Д» вбиральня площею 1 кв. м.,
«Е» душ площею 1,7 кв. м., споруди:
вимощення, ворота, колодязь,
огороджувальні елементи, огорожа,
цоколь, після смерті ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року заочне рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог скасовано.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 на 13
частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку «А-1»,
загальною площею 60,9 кв. м., житловою
площею 40,9 кв. м., «а-1» веранда площею 7,7
кв. м., під літ. «а-1» підвал площею 8,4 кв.
м., літ. «а1» вхід в підвал площею 2 кв. м.,
«а» ґанок площею 3,1 кв. м., «В» погріб з
шийкою площею 16,2 кв. м., «Г» сарай площею
8,7 кв. м., «Д» вбиральня площею 1 кв. м.,
«Е» душ площею 1,7 кв. м., споруди:
вимощення, ворота, коло, огороджувальні
лементи, огорожа, цоколь.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
та неправильне застосування норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судового
рішення, оскільки воно законне та
обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
міської ради відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 6
листопада 2013 року в частині залишеній
без змін рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року залишити
без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Ю.Г.
Іваненко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня