Справа № 199/3965/14-ц
02 вересня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Подорець
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя
особа Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації, -
У травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача, посилаючись на те, що йому
на підставі договору довічного
утримання від 21 грудня 2000 року та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майна від 08 жовтня 2004 року
належить домоволодіння АДРЕСА_1. В
даному домоволодінні зареєстрований
він та відповідачка по справі ОСОБА_2
06 листопада 2007 року відповідачка
ОСОБА_2 була зареєстрована в будинку,
однак не вселилася, в домоволодінні не
мешкає без поважних причин, її речі в
будинку відсутні. Оскільки реєстрація
відповідача перешкоджає позивачу в
користуванні та розпорядженні його
власністю, він вимушений сплачувати за
останню комунальні послуги, просив суд
визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав, просив його
задовольнити, надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
судового розгляду справи був
сповіщений належним чином, про причини
неявки суд не повідомив, не надав заяви
про розгляд справи за його відсутності,
не скористався правом надання
заперечень проти позову, у зв'язку з чим
суд за згодою позивача вирішує справу у
порядку заочного розгляду на підставі
наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши позивача, допитавши
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що на підставі
договору довічного утримання від 21
грудня 2000 року, посвідченого державним
нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С. та
зареєстрованого в реєстрі під № 77 та на
підставі Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 08.10.2004
позивачу ОСОБА_1 належить
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована в
будинку 06 листопада 2007 року, однак у
будинок не в'їзжала, свої речі не
завозила і жодного дня не проживала.

Дані обставини підтвердили допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які показали, що відповідач не
проживає в будинку і не проживала.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2
та відсутність її особистих речей в
спірному домоволодінні також
підтверджуються наданими актами
голови квартального комітету № 11 від 12
серпня 2014 року, наявними в матеріалах
справи.

Реєстрація відповідача в спірному
будинку перешкоджає позивачу
розпоряджатися своєю власністю, у
зв'язку з чим він звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

З огляду на наведене, суд вважає, що
відповідач ОСОБА_2 не проживає у
спірному будинку більше року без
поважних причин, а тому є такою, що
втратила право користування
домоволодіння АДРЕСА_1, а тому позовні
вимоги позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України питання щодо розподілу судових
витрат, суд приходить до висновку
судові витрати з відповідача не
стягувати, оскільки вимога про
розподіл судових витрат позивачем не
заявлялася.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215,
224-226, 218, 222, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
невідомий, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
житловим будинком АДРЕСА_1, що є
підставою зняття з реєстрації ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового приміщення -
житловий будинок АДРЕСА_1.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець