СПРАВА № 610/2921/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2014 року Балаклійський районний суд
Харківської області у складі
головуючого судді Соколової К.А., при
секретарі Матюшенко І.А., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Балаклія
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
збільшення суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за час
прострочення і трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_3 на його
проценти за користування коштами в
сумі 38897 грн. 78 коп., а також моральну
шкоду в розмірі 20000 грн.

В обґрунтування своїх позовних
вимог зазначив, що 28 жовтня 2010 року
Фрунзенським районним судом м. Харкова
з відповідача ОСОБА_3 стягнуто
матеріальну та моральну шкоду, завдану
позивачу в результаті
дорожньо-транспортної пригоди у
розмірі 107019-16 грн.. Рішення набрало
законної сили, але свої зобов'язання з
відшкодування йому матеріальної та
моральної шкоди відповідач не
виконав.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
позивача та просила їх задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, але надав до суду письмові
заперечення, обґрунтовуючи їх тим, що
наведені позивачем норми стосуються
правовідносин, що виникають в
зобов'язальному праві у випадках
свідомого прострочення боржником
перед кредитором прийнятих на себе
грошових зобов'язань. Просив справу
розглядати без його участі та
відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, враховуючи думку
відповідача, вивчивши матеріали
цивільної справи дійшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають.

За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовим розглядом встановлено, що 28
жовтня 2010 року Фрунзенським районним
судом м. Харкова на користь ОСОБА_2 з
ОСОБА_3 стягнуто матеріальну та
моральну шкоду у розмірі 107019-16 грн.
а.с.10-13.

Виконавчий лист знаходився на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Балаклійського
районного управління юстиції
Харківської області. Але, як викладено
в запереченнях на позов відповідача,
повертався стягувачу так як у боржника
відсутнє рухоме і нерухоме майно,
систематичного заробітку він не має.
Крім того, відповідач зазначає, що він
не ухилявся від виконання рішення суду,
а добровільно по можливості
відшкодовував завдану шкоду а.с.37-40.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Але, відмовляючи у задоволенні позову
суд виходить із того, що законодавством
України не передбачено можливості
відшкодування шкоди з урахуванням
індексу інфляції, оскільки дія ч.2 ст.625
ЦК України, що передбачає обов»язок
боржника , який просрочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час просрочення, а
також 3% річних від просроченої суми, не
розповсюджується на правовідносини, що
виникають у зв»язку із заподіянням
шкоди, і може застосовуватись лише при
порушенні зобов»язання за договором
або законом.

Відповідно до пункту 4 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» положення статті 625 ЦК
України не застосовуються до відносин
з відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки,
оскільки відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань.

Виходячи з цього, вимога про
відшкодування шкоди з урахуванням
індексу інфляції, не ґрунтується на
вимогах закону, а тому не підлягає
задоволенню.

З вищезазначених підстав суд також
відмовляє у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60,209, 212- 215 ЦПК України, ст. 625
ЦК України, постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року п.4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про збільшення суми боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за час прострочення і трьох
процентів річних відмовити в повному
обсязі.

Повний текст рішення буде
виготовлено на протязі 5 днів з дня
закінчення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Балаклійський районний суд
Харківської області шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.

СУДДЯ