Єдиний унікальний номер 225/822/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5766/2014
Головуючий у 1 інстанції: Мамедова Л.М..
Доповідач: Мальований Ю.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Новосядлої В.М., Солодовник О.Ф.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 02 червня 2014 року
по справі за позовною заявою Обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», третя
особа філія «Техноком» ПП «ІРД» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
теплопостачання,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 02 червня 2014 року
задоволено позовні вимоги Обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості
теплопостачання. З відповідача на
користь позивача заборгованість за
теплопостачання з урахуванням сум
інфляції та 3% річних в розмірі 8855 грн. 53
коп. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням
відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та поновити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на
незаконність, та порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. В обґрунтування
скарги зазначає, що висновок суду не
відповідає фактичним обставинам
справи, оскільки договір між сторонами
не укладався, крім того жодного
договору про передачу на баланс ПП
«ІРД» майна власника ОСОБА_1 укладено
не було, з огляду на що позивач
безпідставно вважає вказане
підприємства балансоутримувачем.

Сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, однак у судове засідання не
з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст.
305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що воно
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
споживачем послуг з теплопостачання за
адресою АДРЕСА_1, що підтверджується
відкритим у в/п
«Дзержинськтепломережа» особовим
рахунком відповідача № НОМЕР_1, а також
поясненням представника відповідача з
приводу того, що ОСОБА_1 дійсно є
власником вказаного житла, про що не
заперечували учасники судового
розгляду.

Згідно розрахунку, наданого
позивачем, заборгованість відповідача
за теплопостачання виникла за період
жовтень 2010 року - січень 2014 року на суму
8630 грн. 35 коп., інфляційна складова за
вказаний період складає 203 грн. 02 коп., 3%
річних за час несплати - 22 грн. 16 коп.
Загалом, сума заборгованості
відповідача склала 8855 грн. 53 коп.

До матеріалів справи надані
копії договору № 11 від 27 грудня 2005 року,
укладеного між позивачем та житловою
організацією м. Дзержинська ДК «ВРЖУ»,
на обслуговуванні якої до 2012 року
знаходився будинок, в якому мешкає
відповідач (а.с. 49-52), який було
пролонгована щороку , а також копії
договору № 15 від 24 травня 2012 року,
укладеного між позивачем та
підприємством «Техноком» ПП «ІРД», на
обслуговуванні якої знаходиться
будинок, де мешкає відповідач з 2012р. до
теперішнього часу з протоколом
розбіжностей (а.с. 64-67).

Обидві угоди містять умови, за
якими виконавець, тобто житлова
організація зобов'язується укласти з
споживачами договори з послуг
теплопостачання відповідно до вимог ЗУ
«Про житлово- комунальні
послуги»/п.2.2.1/. Крім того, виробник,
тобто теплопостачальна організація
несе відповідальність за подання
теплової енергії тільки до теплового
вузла будинку/п.5.1./

Відповідач посилався саме на
порушення вказаних умов договору з
боку позивача в обґрунтування своїх
доводів щодо неправомірності вимог
позивача за позовом.

Суд вважав такі доводи
представника відповідача не
обгрунтованими. Як вбачається з
досліджених судом договорів, та
протоколу розбіжностей, укладених між
теплопостачальною організацією та
житловою організацією що обслуговую
будинок, де мешкає відповідач, п.2.2.1, що
передбачає укладення відповідних угод
житловою організацією із споживачами,
виключено.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи суму заборгованості за
послуги з централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води, суд першої інстанції виходив з
того, що доводи відповідача щодо
відсутності письмового договору з
постачальником послуги є
безпідставними, наявність відкритого
на споживача ОСОБА_1 особового рахунку
саме за адресою його проживання є
знаходженням його у фактичних
договірних стосунках з відповідачем.
Незважаючи на те, що між сторонами не
укладений договір про надання послуг з
центрального опалення та гарячої води,
позивачем такі послуги надавалися
відповідачу, він від них не
відмовлявся, проводив оплату в жовтні
2010 року в сумі 217 грн. 48 копн. та в лютому
2011 року в сумі 400 грн.

Згідно із ст.. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», залежно від функціонального
призначення, житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території, 3) послуги з
управління будинком, спорудою або
групою будинків (балансоутримання,
укладання договорів на виконання
послуг, контроль виконання умов
договору тощо); 4) послуги з ремонту
приміщень, будинків, споруд (заміна та
підсилення елементів конструкцій та
мереж, їх реконструкція, відновлення
несучої спроможності несучих
елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені законом або
договором.

Відповідно до п. 7 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків»,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 року №
45, власник та наймач (орендар) квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17 травня 2005 року
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25 серпня 2005 року за № 927/11207)
затверджені Правила утримання жилих
будинків та прибудинкових територій.
Відповідно до вимог п.2.3.7 цих Правил
технічне обслуговування внутрішньо
будинкових систем тепло-,
водопостачання, водовідведення і
зливної каналізації та витрати на
виконання цих робіт здійснюються
відповідно до законодавства. Точкою
розподілу зовнішніх і внутрішніх
комунікацій є для тепломережі -
вентиль, або трійник біля будівлі.

Позивач як виробник передає теплову
енергію виконавцю до зовнішньої стіни
будинку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 затверджені
Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типовий договір про
надання послуг.

Пунктом 2 цих Правил зазначено, що
централізоване опалення - послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у забезпеченні нормативної
температури повітря у приміщеннях
квартири (будинку садибного типу), яка
надається виконавцем з використанням
внутрішньо-будинкових систем
теплопостачання.

Відповідно до вимог п. 22 Типового
договору точкою розподілу, в якій
здійснюється передача послуг від
виконавця споживачеві у
багатоквартирному будинку з
централізованого опалення - стояки в
межах квартири.

Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року
передбачено, що договори на надання
житлово-комунальних послуг
укладаються між споживачами і
виконавцями цих послуг.

ВО «Дзержинськтепломережа» не є
виконавцем послуг з централізованого
теплопостачання відповідно і не
укладає договори з населенням.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, оплачувати житлово
комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом, а
також у разі несвоєчасного здійснення
платежів за житлово-комунальні послуги
сплачувати пеню у встановлених законом
або договором розмірах.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
виконавцем послуг з централізованого
опалення є суб'єкт господарювання з
постачання теплової енергії
/теплопостачальна організація.
Відповідно до ст 29 Закону договір на
надання послуг з централізованого
опалення у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
виконавцем цих послуг.

27 грудня 2005 року укладений договір № 11
між позивачем та житловою
організацією м. Дзержинська, на
обслуговуванні якої до 2012 року
знаходився будинок, де мешкає
відповідач ДК «ВРЖУ», який був
пролонгований щороку.

24 травня2012 року укладений договір № 15
між позивачем та філія «Техноком» ПП
«ІРД», на обслуговуванні якої
знаходиться будинок, де мешкає
відповідач з 2012 року до теперішнього
часу.

Пунктом 1 даного договору передбачено,
що виробник забезпечує постачання
теплової енергії у багатоквартирний
житловий фонд виконавця, незалежно від
форми власності, для забезпечення
населення послугами з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання відповідно до діючих
норм до точки розподілу - зовнішньої
стіни будинку.

Відповідно п.4.1 договору за надані
послуги споживач сплачує вартість
отриманих послуг з централізованого
опалення та гарячого водопостачання на
розрахунковий рахунок виробника.

Пунктами 25, 26 "Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
Постановою КМУ від 27 липня 2005 року № 630,
передбачена можливість у
встановленому порядку відмовитись від
централізованого постачання
зазначених послуг, але відповідач
таких вимог в позасудовому порядку у
період, за який утворилась
заборгованість, до постачальника не
заявляв, а тому його квартира є
приєднана до загальних мереж
постачальника.

Отже, надання послуг відповідачу ДК
«ВРЖУ» з жовтня 2010 року та філією
«Техноком» ПП «ІРД» з травня 2012 року
доведено усіма зазначеними
матеріалами справи. Не зважаючи на
відсутність договору, фактично між
сторонами існують правовідносини з
приводу надання-отримання послуги з
централізованого опалення, а отже,
існує зобов'язання споживача по оплаті
отриманих послуг.

Крім того, відповідачем було оплачено
за послуги центрального опалення 28
жовтня 2010 року в сумі 217 грн. 48 коп. та 01
лютого 2011 року в сумі 400 грн., що
підтверджено довідкою № 667/ОРУ від 02
червня 2014 року (а.с. 91).

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
дослідив усі доводи і заперечення
сторін, дослідив надані ними докази і
зробив вірний висновок про те, що
позовні вимоги ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
законів, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Отже, рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим і підстав для
його скасування не має.

Керуючись ст. 304, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У
Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 02 червня 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення ухвали
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: