У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Висоцької В.С.

Суддів: Кафідової О.В., Ступак О.В.,
Умнової О.В., Фаловської
І.М.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по
кредитному договору, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Брянківського
міського суду Луганської області від 4
грудня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 28 січня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач - публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ
«ПриватБанк», банк) звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі - 45949,51 грн, яка
складається з: 3817,63 грн - заборгованість
за кредитом; 224,78 грн - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;
612,20 грн - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 38630,64
грн - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором; 500 грн - штраф
(фіксована частина); 2164,26 грн - штраф
(відсоткова складова).

Позов мотивовано тим, що 23 липня 2008
року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір, згідно умов якого
остання отримала кредит у розмірі 4534,80
грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Оскільки, відповідач свої
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала, станом на 17
жовтня 2013 року, утворилась
заборгованість, яку позивач просить
стягнути в судовому порядку.

Рішенням Брянківського міського
суду Луганської області від 4 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 28 січня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 11 168,87
грн, з яких: 3 817,63 грн - заборгованість за
кредитом; 224,78 грн - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;
612,20 грн - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 3850 грн - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором; 500 грн - штраф (фіксована
частина); 2164,26 грн - штраф
(відсоткова складова). Розстрочено
виконання рішення на десять місяців
шляхом стягнення з відповідача суми
заборгованості рівними частками по 10%
щомісячно (по 1231,89 грн) починаючи з 4
грудня 2013 року. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій в частині розстрочення
виконання судового рішення подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати в оскаржуваній частині та
відмовити у розстроченні виконання
судового рішення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення в частині розстрочення
виконання судового рішення на десять
місяців виходив з того, що його
виконання без розстрочення може
завдати шкоди правам та інтересам
боржника. Оскільки боржник подав заяву
в якій просила розстрочити виконання
рішення на 3 роки, суд вважав за
необхідне відповідно до ст.217 ЦПК
України визначити порядок сплати
заборгованості рівними частинами
протягом десяти місяців.

Апеляційний суд погодився з
висновками місцевого суду та виходив з
того, що виконання рішення суду без
розстрочення могло завдати шкоди
правам та інтересам боржника.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін, без належної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, та з порушенням норм
процесуального права, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.217 ЦПК України суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно роз'яснення, наданого у п. 37
Постанови Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», відповідно до статті 217 ЦПК,
визначення порядку виконання рішення
суду, надання відстрочки або
розстрочки виконання, вжиття заходів
для забезпечення його виконання за
наявності для цього підстав
зазначається безпосередньо в рішенні
суду при його ухваленні.

Залишаючи без змін рішення суду
першої інстанції в частині
розстрочення виконання ухваленого ним
рішення апеляційний суд не перевірив
наявність підстав для цього, не
врахував, що у матеріалах справи
міститься лише заява відповідача про
розстрочку виконання рішення без
будь-яких обґрунтувань та доказів, які
б підтверджували, що виконання рішення
без розстрочення завдасть шкоди правам
і інтересам боржника. Висновки суду
першої інстанції щодо необхідності
розстрочення виконання судового
рішення на протязі 10 місяців
апеляційним судом не перевірені.

Під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
належним чином не перевірив законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги. Свої висновки належним чином не
мотивував.

За таких обставин, постановлена судом
апеляційної інстанції ухвала в частині
залишення без змін рішення суду першої
інстанції про розстрочення виконання
рішення не може вважатися законною і
обґрунтованою, у зв'язку із чим,
відповідно до ст.338 ЦПК України її слід
скасувати у цій частині з передачею
справи до суду апеляційної інстанції
на новий розгляд.

Рішення судів першої та апеляційної
інстанцій в іншій частині не
оскаржуються, тому не перевіряються
судом касаційної інстанції на предмет
їх законності і обґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 28 січня 2014 року в частині
залишення без змін рішення
Брянківського міського суду
Луганської області від 4 грудня 2013 року
про розстрочення виконання рішення
скасувати.

Справу у цій частині передати до суду
апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Висоцька В.С. судді
Кафідова О.В. Ступак О.В. Умнова О.В.
Фаловська І.М.