У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.
Львова - Шеремета Ю.С. розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення права власності на частку у
спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з
позовом до ОСОБА_2 про припинення права
власності на частку у спільному майні.

Крім того, позивачка звернулась до суду
з заявою про забезпечення позову,
шляхом накладення арешту на квартиру,
за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити
ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам у
будь-який спосіб вчиняти дії щодо
квартири АДРЕСА_1 в тому числі
передавати дане майно в заставу та
використовувати його іншим чином з
метою та в якості забезпечення
виконання власних зобов'язань та
зобов'язань третіх осіб, звертати
стягнення на це рухоме та нерухоме
майно, передавати його третім особам (в
тому числі в оренду та в найм), вносити
вищезазначене майно як внесок в
статутний фонд новостворюваних та
діючих підприємств.

Позивач в заяві вказує, що невжиття
заходів забезпечення позову може
призвести до того, що відповідач може
розпорядитися даною квартирою та
відчужити її на користь третіх осіб, а
це у свою чергу зможе утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку що заява
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.ст.122, 151 ЦПК
України та п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку
ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно, що
належить відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб, встановленням
обов'язку вчинити певні дії, передачею
речі, яка є предметом спору, на
зберігання іншим особам.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших осіб
які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вивчивши заяву про забезпечення
позову, судом встановлено, що між
сторонами дійсно виник спір з приводу
припинення права власності на частку у
спільному майні, а саме квартиру
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що заява позивача про
забезпечення позову, підлягає до
задоволення частково, оскільки
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду, внаслідок чого
законні права позивача не будуть
захищені.

В задоволені заяви про забезпечення
позову в частині заборони ОСОБА_2
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) та будь-яким іншим особам у
будь-який спосіб вчиняти дії щодо
квартири АДРЕСА_1 в тому числі
передавати дане майно в заставу та
використовувати його іншим чином з
метою та в якості забезпечення
виконання власних зобов'язань та
зобов'язань третіх осіб, звертати
стягнення на це рухоме та нерухоме
майно, передавати його третім особам (в
тому числі в оренду та в найм), вносити
вищезазначене майно як внесок в
статутний фонд новостворюваних та
діючих підприємств - відмовити,
оскільки накладення арешту
унеможливлює його відчуження, а тому
вживати додаткових заходів
забезпечення позову не потребує.

Керуючись ст.ст. 151-154, 208-210, 293 Цивільного
процесуального кодексу України, п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) про
забезпечення позову задовольнити
частково.

Накласти арешт на квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

В задоволені заяви про забезпечення
позову в частині заборони ОСОБА_2 та
будь-яким іншим особам у будь-який
спосіб вчиняти дії щодо квартири
АДРЕСА_1 в тому числі передавати дане
майно в заставу та використовувати
його іншим чином з метою та в якості
забезпечення виконання власних
зобов'язань та зобов'язань третіх осіб,
звертати стягнення на це рухоме та
нерухоме майно, передавати його третім
особам (в тому числі в оренду та в найм),
вносити вищезазначене майно як внесок
в статутний фонд новостворюваних та
діючих підприємств - відмовити.

Копію ухвали направити в Франківський
ВДВС Львівського МУЮ для виконання.

Ухвала підлягає до негайного
виконання.

Термін пред'явлення до виконання - один
рік.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Львівської області
через Франківський районний суд м.
Львова протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя
Шеремета
Ю.С.