Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2025/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик
Спори про відшкодування шкоди
Доповідач Кодрул М. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Чорнобривець О.С.,
Черненко В.В.

за участю секретаря: Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Знам"янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 14
травня 2014 року та додаткове рішення
Знам"янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 10 червня
2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди та
просив суд стягнути на його користь з
відповідачки грошові кошти за
сплачені аліменти у розмірі 8893,14 грн.,
кошти за проведення генетичної
експертизи в розмірі 4240,92 грн., моральну
шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на
правову допомогу в розмірі 1500 грн. та
судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з
28.04.2001 року з ОСОБА_3 перебував у
зареєстрованому шлюбі, який 02.07.2012 року
за рішенням Знам'янського
міськрайонного суду розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дитина,
син ОСОБА_4, на утримання якого рішенням
Знам'янського міськрайонного суду від
12.03.2014 року з нього на користь ОСОБА_3
стягнуто аліменти.

Згідно рішення Знам'янського
міськрайонного суду від 21.08.2013 року,
виключено відомості про батька дитини
ОСОБА_2 з актового запису про
народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи на наявні судові рішення,
позивач вважає, що ОСОБА_4 не є його
сином, проте він тривалий час сплачував
аліменти на його утримання, а задля
встановлення батьківства було
проведено генетичну експертизу, за яку
сплачував також він, тому бажає
повернення коштів за її проведення.
Внаслідок отриманої інформації про те,
що син, якого він виховував тривалий
час є не його, йому було завдано
моральної шкоди, яку вважає за
необхідне відшкодувати.

Рішенням Знам"янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 14
травня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. З ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 стягнуто кошти сплачені
у вигляді аліментів у розмірі 8893,14 грн.;
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.;
судовий збір у розмірі 243,60 грн. за
вимогу матеріального характеру та 243,60
грн. за вимогу морального характеру; за
правову допомогу 1500 грн.; в решті
позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Знам"янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 10 червня 2014 року суд
стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
кошти за проведення генетичної
експертизи в розмірі 4240,92 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постановлені по справі
судові рішення та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права і зокрема вказує
на те, що повернення сплачених
аліментів не передбачене жодною нормою
права, стягнення коштів за проведення
експертизи під час слухання іншої
справи не допускається, а моральна
шкода не обгрунтована та не доведена,
вона не мала сумнівів щодо батьківства
позивача.

Колегія суддів заслухавши доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися для
участі у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України, вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судове
рішення у цивільній справі" у
мотивувальній частині рішення слід
наводити дані про встановлені судом
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Судом встановлено, що з 28 квітня 2001 року
по 02 липня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі.
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про
що зроблено актовий запис та одержано
свідоцтво про народження. Батьком
дитини у Свідоцтві про народження
дитини записаний ОСОБА_2, матір'ю -
ОСОБА_3.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду від 12.03.2013 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання
дитини.

Згідно довідки про утримання аліментів
з позивача за період з березня по
вересень 2013 року утримано 8893,14 грн.
аліментів.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду від 21.08.2013 року, виключено
відомості про батька дитини ОСОБА_2 з
актового запису про народження ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду від 25.10.2013 року стягнення
аліментів припинено.

Задовольняючи позов про стягнення
сплачених аліментів суд першої
інстанції виходив з того, що відомості
відносно батьківства позивача
виключені з актового запису про
народження дитини, тому аліменти
виплачені безпідставно.

Проте такий висновок суду є помилковим,
оскільки не грунтується на нормах
чинного законодавства.

Як видно з матеріалів справи аліменти
позивачем на користь відповідачки
стягнуті та виплачувались за рішенням
суду. Правовідносини між сторонами
регулюються нормами Сімейного кодексу
України, яким не передбачено
скасування виплати аліментів у разі
виключення відомостей про батька
дитини, з якого стягуються аліменти.

Як роз'яснено в п.14 Постанови Пленуму
Верховного Судку України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» стягнення за рішенням суду
з особи, записаної батьком або матір'ю,
аліментів на дитину не є перешкодою для
звернення до суду з позовом про
виключення відомостей про них як
батька або матері з актового запису про
народження цієї дитини. Задоволення
судом зазначених вимог може бути
підставою для перегляду рішення про
стягнення аліментів у зв'язку з
нововиявленими обставинами (п.1 ч.2 ст. 361
ЦПК).

Таким чином, припинення стягнення
аліментів можливе лише на підставі
рішення суду у визначеному порядку, а
стягнуті до часу ухвалення такого
рішення аліменти не можуть вважатись
такими, що стягнуті безпідставно,
оскільки вони стягнуті на підставі
чинного рішення суду.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного
Судку України „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" № 4, 31.03.1995 року ( в
редакції від 25.05.2001 року) роз"яснено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Позивач ОСОБА_2, обгрунтовуючи завдання
йому моральної шкоди вказав, що
моральна шкода йому завдана тим, що
після того, як він дізнався про те, що
дитина не його він морально страждав, а
відповідачка ОСОБА_3 ввесь час
приховувала від нього цю інформацію.

Справа розглянута судом у відсутності
відповідачки, даних про її належне
повідомлення про час і місце розгляду
справи матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що до висновку генетичної експертизи
вона не мала сумнівів щодо батьківства
ОСОБА_2, про це вона зазначили і в своїх
поясненнях в апеляційному суді.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що відповідачки знала та не
повідомила позивача про те, що дитина
не його, позивач таких доказів суду не
надав.

Саме тому в мотивувальній частині
рішення відсутня вказівка на те, в чому
полягає протиправність дій
відповідачки та її вина у заподіянні
моральної шкоди, рішення суду в цій
частині ухвалено на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.12 постанові Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12 червня 2009 року "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
у разі, коли питання про судові витрати
не було вирішено при ухвалені рішення,
суд, що його ухвалив, вирішує це питання
відповідно до пункту 4 частини першої
статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть
участь у справі, чи з власної
ініціативи ухваленням додаткового
рішення. У зв'язку з цим питання про
судові витрати не можуть вирішуватись
іншим судом або шляхом пред'явлення
позову в іншій справі.

Всупереч цим роз"ясненням суд стягнув з
відповідачки кошти за проведення
генетичної експертизи в розмірі 4240,92
грн., тобто стягнув судові витрати, які
понесені позивачем під час розгляду
іншої справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вказаних норм матеріального
та процесуального права, роз"яснень
постанов Пленуму Верховного Суду
України не врахував та постановив
незаконні рішення, які необхідно
скасути з підстав визначених п. 4 ч.1
ст.309 ЦПК України та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати покласти на сторони по
фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Знам"янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 14 травня 2014 року та
додаткове рішення Знам"янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 10 червня 2014 року скасувати
та ухвалити по справі нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: