У х в а л а

4 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

Парінової І.К., Черненко
В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа -
ОСОБА_4, про визнання правовідносин за
договором поруки припиненими,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 23 травня 2007 року
між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк»
укладено кредитний договір на суму 8 011,
53 доларів США для купівлі автомобіля
строком до 22 травня 2012 року зі сплатою
за користування кредитом 10,8 % річних. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору між банком та
ОСОБА_3 укладено договір поруки. З
листів на адресу боржника йому стало
відомо про збільшення банком
процентної ставки за користування
кредитом з 12,12 % до 15,24 % річних.
Посилаючись на те, що банк без його
згоди підвищив проценту ставку за
кредитним договором, що призвело до
збільшення обсягу його
відповідальності, просив визнати
поруку припиненою на підставі
ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 14 березня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 16 травня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 14 березня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 16 травня 2013 року залишено
без змін.

У липні 2014 року до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року, здана
до поштового відділення 22 липня 2014
року, про що свідчить відбиток
поштового штемпеля на конверті.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема ч. 1 ст. 559 ЦК
України, заявником надано:

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2014 року у справі про
визнання договору поруки припиненим у
справі про стягнення заборгованості за
кредитним договором;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року у справі про
визнання договору поруки припиненим;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2014 року у справі про
визнання договору поруки припиненим;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року у справі про
визнання договору поруки припиненим.

Оскільки серед судових рішень, наданих
заявником як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, містяться ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2014 року, 21 травня 2014
року, 12 червня 2014 року, 18 червня 2014 року,
то заява про перегляд судового рішення
подана в межах строків, передбачених ч.
1 ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України, оскільки з наданих копій
судових рішень, вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
фактичних обставин справи у порівнянні
з ухвалою, про перегляд якої ставиться
питання.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», третя
особа - ОСОБА_4, про визнання
правовідносин за договором поруки
припиненими за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: В.І. Амелін

Ю.Г. Іваненко

І.К. Парінова

В.А. Черненко