Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/3370/14
Головуючий у 1 інстанції Михайлова А.В.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 11
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Шоста
Запорізька державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про визнання договору
недійсним, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернулася до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, щ 14
вересня 2011 року, її брат ОСОБА_6. став
власником житлового будинку у АДРЕСА_1.
Набуття права власності відбулося на
підставі договору дарування, нібито,
укладеного між ним та їх матір'ю ОСОБА_9.
Вказаний договір дарування був від
імені ОСОБА_9 підписаний ОСОБА_10 та
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла. В
червні 2012 року позивач, звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, нотаріус
повідомив, про існування договору
дарування.

Позивач вважає даний договір дарування
недійсним, оскільки ОСОБА_9 не мала
наміру дарувати будинок ОСОБА_6., ОСОБА_9
мала можливість особисто підписати
договір дарування, тобто не було
необхідності в залученні ОСОБА_10 до
підписання договору. Нотаріус не мала
жодних документів про стан здоров'я
ОСОБА_9 і тому невідомо, яким чином вона,
не являючись медичним працівником,
зробила висновок про наявність вад
зору у дарувальника та її
неспроможність підписати договір.
ОСОБА_9 не мала наміру дарувати будинок,
а договір за неї підписала інша особа, є
дві підстави для визнання вказаного
договору недійсним: правочин не
відповідав внутрішній волі
дарувальника та договір не підписаний
стороною, наслідком чого є порушення
форми договору. На підставі
вищевказаного позивач просила визнати
спірний договір дарування
вищевказаного будинку недійсним.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 11 червня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове яким задовольнити позов.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст.ст. 212- 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до нотаріально
посвідченого договору дарування від
14.09.2011 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_6
житловий будинок у АДРЕСА_1. Даний
договір дарування був посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 124).

Відповідно до тексту зазначеного
договору дарування: «у зв'язку з
похилим віком та вадою зору гр. ОСОБА_9,
на її особисте прохання та за її
дорученням після прочитання
нотаріусом тексту договору вголос,
документ в її та присутності нотаріуса
підписано гр. ОСОБА_10 Євгенівною…»

Таким чином від імені ОСОБА_9, якій на
той час виповнилось більше 90 років (1916
року народження), вказаний договір за
її дорученням було підписано ОСОБА_10.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла.

Відповідно до п. 16 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства Юстиції України
від 03.03.2004 № 20/5, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин, якщо
фізична особа внаслідок фізичної вади
або хвороби не може власноручно
підписати документ, то за її дорученням
у її присутності та в присутності
нотаріуса цей документ може підписати
інша особа.

Згідно акту первинної посмертної
судово-психіатричної експертизи №70
від 31.01.2013 р., ОСОБА_9 в момент складання
і нотаріального посвідчення договору
дарування від 14.09.2011 р. виявляла ознаки
легкого атенічного синдрому внаслідок
органічного враження головного мозку
(церебральний атеросклероз) на фоні
раку шкіри вушної раковини. В зв'язку з
чим, вона могла розуміти значення своїх
дій та керувати ними (а.с. 31- 42)

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі.

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
позивачем не надано належних та
беззаперечних доказів, які б свідчили
що ОСОБА_9 в момент підписання
вказаного договору не мала наміру на
його укладання та не укладала його.
Позивачем не доведено тих обставин, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог про визнання договору
дарування недійсним.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Фактично позиція позивача ґрунтується
на припущеннях відсутності
волевиявлення сторони на укладання
угоди. І навпаки, наявні в матеріалах
докази вказують на те, що вказана угода
була укладена та посвідчена відповідно
до вимог діючого на той час
законодавства.

Доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, зміст оскаржуваного судового
рішення, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, які
передбачені ЦПК України як підстави
для скасування чи зміни рішення.

Таким чином оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування чи зміни
не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 11 червня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: