Справа №591/3003/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сибільов Номер провадження
22-ц/788/1739/14 Суддя-доповідач - Собина
Ольга. Іванівна. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Таран С. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» в особі Сумської
обласної дирекції

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22 серпня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

30 квітня 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в
особі Сумської обласної дирекції
звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, посилаючись на те, що 27 лютого
2008 року між банком та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 76/08-ЕКФ,
згідно якого їй були надані кредитні
кошти на споживчі потреби в сумі 3000
доларів США зі сплатою 22 % річних з
кінцевим терміном повернення 26 лютого
2009 року. На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком, позичальником та ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 були укладені договори поруки,
згідно яких кожний поручитель
зобов'язався за своїм договором нести
солідарну відповідальність з
позичальником за порушення зобов'язань
за кредитним договором; відповідати за
повернення заборгованості за
кредитним договором в тому ж об'ємі, що
і позичальник - за сплату кредиту,
процентів за користування кредитом,
неустойки (штрафу, пені) за невиконання
або неналежне виконання зобов'язань - у
повному об'ємі. Відповідач ОСОБА_2 умов
кредитного договору не виконувала і за
позовом банку рішенням Зарічного
районного суду м. Суми від 24 грудня 2008
року в справі № 2-3764/08 стягнуто з
позичальника та поручителів в
солідарному порядку на користь банку
заборгованість за договором кредиту в
сумі 29475,69 гр. та в дольовому порядку
судові витрати в сумі 324,53 гр. Рішення
суду виконане, проте існує
заборгованість за користування
кредитом, яка виникла після 24 грудня 2008
року і станом на 27 березня 2014 року
загальна заборгованість позичальника
перед банком становить: 3279,35 доларів
США - прострочена заборгованість по
процентах з 5 грудня 2009 року по 27
березня 2014 року (з застосувавши курс
долару саме станом на 27 березня 2014
року); 52326,69 гр. - пеня за несвоєчасну
сплату процентів та кредиту за період з
28 березня 2011 року по 27 березня 2014 року.
Банк просив стягнути вказані суми в
солідарному порядку з відповідачів та
витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 22 серпня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто в
солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_2
на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
заборгованість по кредитному договору
станом на 27 березня 2014 року, а саме:
заборгованість по відсотках 1393,6
доларів США (еквівалент 14872,64 гривень)
та 5000 гривень пені. Стягнуто в
солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
заборгованість по кредитному договору
станом на 27 березня 2014 року, а саме:
заборгованість по відсотках 1393,6
доларів США (еквівалент 14872,64 гривень)
та 5000 гривень пені. Також стягнуто з
відповідачів у справі на користь
позивача судовий збір в сумі по 66 грн. 20
коп. з кожного. В задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» в іншій
частині відмовлено.

На дане рішення позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги скаржник
зазначає, що судом, при постановленні
рішення безпідставно застосовано
строк позовної давності, оскільки він
може бути застосований лише за заявою
сторони у спорі, зробленої до
постановлення рішення, а відповідачка
ОСОБА_2 в судове засідання не з'являлась
і заяву про застосування строку
позовної давності не подавала. Крім
того, відповідно до кредитного
договору, моментом повного погашення
зобов'язань за договором мало стати
26.02.2010 року, а тому подальші періодичні
щомісячні платежі договором не
обумовлювались, а отже і неможливо
обчислювати позовну давність з моменту
настання строку погашення чергового
платежу. Також апелянт вважає, що судом
невірно вираховано суму судових
витрат, що підлягає відшкодуванню на
користь позивача.

Заслухавши доповідь судді-головуючого,
заперечення відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення,
місцевий суд виходив з того, що за
частиною вимог позивачем пропущено
строк позовної давності, відповідачами
заявлено про застосування строку
позовної давності, а тому відсутні
підстави для стягнення заборгованості
за нарахованими відсотками та пенею за
період з 24 грудня 2008 року по 30 квітня 2011
року.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясувавши
обставини справи, вірно визначивши
юридичну природу спірних
правовідносин і застосувавши
відповідні їм норми матеріального
права.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів цивільної справи 27 лютого
2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, згідно якого банк
надав позичальнику на задоволення
споживчих потреб кредит в сумі 3000
доларів США по 26 лютого 2009 року із
сплатою процентів за користування
кредитом, виходячи із 22 % річних;
комісії за відкриття позичкового
рахунку - 2% від суми кредиту, що
становить 60 доларів США (а.с.7-9).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком,
боржником та поручителями ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 було укладено договори поруки
згідно яких кожний поручитель
зобов'язався за своїм договором нести
солідарну відповідальність з
позичальником за порушення зобов'язань
за кредитним договором; відповідати за
повернення заборгованості за
кредитним договором в тому ж об'ємі, що
і позичальник - за сплату кредиту,
процентів за користування кредитом,
неустойки (штрафу, пені) за невиконання
або неналежне виконання зобов'язань - у
повному об'ємі. (а.с.11-14).

Боржник та поручителі умов кредитного
договору та договорів поруки не
виконували і тому рішенням Зарічного
районного суду м.Суми від 24 грудня 2008
року було стягнуто з них на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором станом на 12.12.2008 року, а саме:
заборгованість за тілом кредиту в сумі
3000 доларів США, нараховані відсотки у
розмірі 487,27 доларів США та пеня у
розмірі 453, 33 доларів США, а усього 3940,60
доларів США що еквівалентно 29475 грн.69
коп. (а.с.20).

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 24 грудня 2008 року виконано, що
підтверджується постановою про
закінчення виконавчого провадження
від 12.06.2014 року (а.с.50).

В той же час, умовами укладеного
кредитного договору (пунктами 3.3.1, 3.3.3,
3.3.4) передбачено, що позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту, сплату процентів за його
використання та всіх комісійних
платежів у передбачені договором
строки; повертати суми кредиту на
рахунок, відкритий в банку, щомісячно з
1 по 10 число кожного місяця, починаючи з
квітня 2008 року, в розмірі не менше 1/12
від суми отриманого кредиту, що
становить 250 доларів США; щомісячно,
один раз на місяць, не пізніше 10 числа
наступного місяця та в день закінчення
строку, на який надано кредит, у
відповідності до п. 1.1 кредитного
договору, сплачувати проценти за
користування кредитом, виходячи з
процентної ставки, зазначеної в п.1.1
цього договору, на рахунок, відкритий в
цьому банку.

П. 5.3 кредитного договору передбачає, що
за порушення строків повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом, позичальник
зобов'язаний сплатити банку пеню в
розмірі 0,1 %від суми невиконаного
зобов'язання за кожен день
прострочення платежу від дня
виникнення такої прострочки до повного
погашення заборгованості, але в межах
строків позовної давності.

Таким чином, виходячи з умов укладеного
між Банком та відповідачкою ОСОБА_2
кредитного договору, позивач
обґрунтовано, після постановлення
рішення суду, продовжував
нараховувати відсотки за користування
кредитними коштами та пеню за
порушення строків повернення кредиту.

В той же час, згідно п. 5.8 кредитного
договору, строк позовної давності за
цим договором встановлювався
сторонами в три роки, в тому числі
вимоги по поверненню: процентів за
користування кредитом та суми
заборгованості по кредиту, з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь період прострочення,
пені за несвоєчасну сплату процентів
та кредиту, штрафів та всіх видатків,
понесених банком під час виконання
умов цього договору.

Згідно ст. ст. 256, 257, 258 (п. 1 ч. 2) ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу;
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог, про
стягнення неустойки (штрафу, пені). Ч. ч.
1, 2 ст. 259 ЦК України передбачають, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідачі 29.04.2014 року звернулись до
суду із заявою про застосування строку
позовної давності, а тому місцевим
судом обґрунтовано відмовлено в
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості на
нарахованими відсотками та пенею за
період з 24 грудня 2008 року по 30 квітня
2011 року включно за пропуском строку
позовної давності.

Колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо
безпідставності врахування заяви про
застосування позовної давності
поданої відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2
і до вимог до відповідача ОСОБА_2, яка не
зверталась із відповідною заявою,
оскільки відповідальність
відповідачів перед банком є солідарною
і законом не передбачено обов'язкове
звернення усіх відповідачів, які
несуть солідарну відповідальність за
невиконання умов договору, із
відповідною заявою про застосування
позовної давності.

Погоджується колегія суддів і з
висновками місцевого суду щодо
наявності підстав до застосування ч.3
ст.551 ЦК України і, з урахуванням
майнового стану відповідачів, стану
здоров'я відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_4,
які є інвалідами, відповідно, другої і
третьої групи за загальним
захворюванням, розміру нарахованої
пені, заборгованості перед банком за
основним зобов'язанням та з
урахуванням різниці в курсі гривні до
долара США, зменшення розміру
нарахованої пені та визначення її у
розмірі 5000 грн.00 коп.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення місцевого суду є вірним,
постановленим відповідно до ст.ст. 526, 530
ч.1, ч.1 ст. 553, ч.ч.1,2 ст. 554, ч. 1 ст. 598, ст.ст.
599, 610, 611, ч.1 ст.1046, ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049, ст.
1054 ЦК України та з урахуванням
роз'яснень викладених в постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику розгляду судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Також вірно місцевий суд вирішив і
питання розподілу судових витрат
відповідно до вимог передбачених
ст.ст.79, 80, 88 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, яким у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені та їм дана
належна оцінка, порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута в межах
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, тому апеляційний
суд приходить до висновку, що рішення
суду є законним і обґрунтованим, і його
слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст.
308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» в особі Сумської
обласної дирекції відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 22 серпня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -