У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого Висоцької В.С.

Суддів: Кафідової О.В., Ступак О.В.,
Умнової О.В., Фаловської
І.М.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПЕРОФФ» до ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 в особі представника
ОСОБА_6 на заочне рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 9 грудня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19 лютого
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «ПЕРОФФ»
(далі ТОВ «ПЕРОФФ») звернулося до суду з
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 9 027 977,08 грн., з яких: 6 440 000 грн.
заборгованість по кредиту, 2 587 977,08 грн.
заборгованість по відсоткам.

Позов мотивовано тим, що 15 квітня 2008
року між відкритим акціонерним
товариством комерційний банк
«Хрещатик» (далі ВАТ КБ
«Хрещатик») та відповідачем було
укладено кредитний договір, згідно
умов якого останньому надано кредит на
суму 800 000 доларів США із номінальною
процентною ставкою 13,5% річних, строком
до 14 квітня 2009 року. 10 грудня 2008 року до
кредитного договору було внесено
зміни, згідно яких кінцевим терміном
повернення коштів визначено 25
листопада 2009 року. 5 листопада 2009 року
до кредитного договору внесено
наступні зміни, відповідно до яких
кінцевим терміном повернення
кредитних коштів визначено 30 вересня
2010 року. 28 грудня 2011 року між ВАТ КБ
«Хрещатик» та ОСОБА_5 укладено договір
про внесення змін до кредитного
договору, відповідно до якого кредитна
заборгованість в сумі 800 000 доларів США
та заборгованість по відсоткам в сумі
320 939,89 доларів США була переведена в
кредитну заборгованість у
національній валюті (по курсу 8,05 грн. за
1 долар США). Так, за погодженням сторін
предметом кредитного договору було
визначено надання кредиту в сумі 6 440 000
грн. терміном повернення 30 вересня 2010
року зі сплатою за користування
кредитом 25% річних.

28 грудня 2011 року між ВАТ КБ «Хрещатик»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Консалтинг Капітал»
(далі ТОВ «Консалтінг
Капітал») укладено договір про
відступлення права вимоги, відповідно
до якого ТОВ «Консалтинг Капітал», як
до нового кредитора, перейшло право
вимоги виконання фізичною особою
ОСОБА_5 кредитних зобов'язань за
кредитом у сумі 6 440 000 грн., та
відсотками в сумі 2 587 977,08 грн. за
кредитним договором від 15
квітня 2008 року та всіма додатковими
угодами до нього.

9 квітня 2012 року між ТОВ «Консалтинг
Капітал» та ТОВ «ПЕРОФФ» укладено
договір про відступлення права вимоги,
відповідно до якого до ТОВ «ПЕРОФФ», як
до нового кредитора перейшло право
вимоги виконання ОСОБА_5 кредитних
зобов'язань за кредитом у сумі 6
440 000 грн., та відсотками в сумі 2 587 977,08
грн. за кредитним договором від 15
квітня 2008 року та всіма додатковими
угодами до нього, що належали ТОВ
«Консалтинг Капітал» на підставі
договору про відступлення права вимоги
від 28 грудня 2011 року.

Відповідач скористався кредитними
ресурсами, але свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав,
внаслідок чого, станом на вересень
2013 року утворився борг на суму 9 027 977,08
грн., який складається з: 6 440 000
грн. - заборгованість за кредитом; 2 587
977,08 грн. - заборгованість по сплаті
відсотків.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва
від 9 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
м. Києва від 19 лютого 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 9 027 977,08 грн. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

Представник відповідача, не
погоджуючись з даними рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
задовольняючи позов про стягнення
заборгованості по кредитному договору
виходив з того, що договір про
відступлення права вимоги від 9
квітня 2012 року укладений в порядку на
умовах, визначених чинним
законодавством: кредитор у
зобов'язанні замінений внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги)
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
сторонами дотримано письмової форми
правочину відповідно до ст. 513 ЦК
України; при укладені правочину
сторонами не порушено інтереси третіх
осіб; в момент вчинення правочину
сторонами дотримано вимоги ст. 203 ЦК
України. За таких обставин суд дійшов
висновку про наявність у ОСОБА_5
зобов'язань перед ТОВ «ПЕРОФФ» у
розмірі суми заборгованості 9 027 977,08
грн.

Вказані висновки судів першої та
апеляційної інстанцій відповідають
фактичним обставинам справи та
узгоджуються з нормами матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15 квітня 2008 року між ВАТ
КБ «Хрещатик» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого остання отримала кредит у сумі 800
000 доларів США, строком до 30 вересня 2010
року, згідно змін, внесених 5 листопада
2009 року до кредитного договору.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі та
надав ОСОБА_5 кредит 800 000 доларів США, що
підтверджується заявою на видачу
готівки. ОСОБА_5 здійснювала часткове
погашення кредитної заборгованості по
відсоткам за період з 30 квітня 2008
року по 31 грудня 2008 року на загальну
суму 67868,85 доларів США.

В подальшому ОСОБА_5, в порушення умов
кредитного договору, не здійснювала
погашення сум кредиту та відсотків по
ньому, у зв'язку з чим у неї виникла
заборгованість.

28 грудня 2008 року між ВАТ Комерційний
банк «Хрещатик» та ОСОБА_5 було
укладено договір про внесення змін до
вищевказаного кредитного договору,
відповідно до якого кредитна
заборгованість в сумі 800 000 доларів США
та заборгованість за відсотками в сумі
320 939,89 доларів США була переведена в
кредитну заборгованість у
національній валюті по курсу 8,05 грн. за
1 долар США. За погодженням сторін
предметом кредитного договору було
визначено надання кредиту в сумі 6 440 000
грн. з терміном повернення 30 вересня 2010
року зі сплатою за користування
кредитом 25% річних, а також визначено,
що заборгованість за відсотками
складає 2 583 566,12 грн.

28 грудня 2011 року між ВАТ КБ «Хрещатик»
та ТОВ «Консалтинг Капітал» було
укладено договір про відступлення
права вимоги №05, відповідно до умов
якого до ТОВ «Консалтинг Капітал» як до
нового кредитора перейшло право вимоги
виконання фізичною особою ОСОБА_5
кредитних зобов'язань за кредитом у
сумі 6 440 000 грн. та відсотками в сумі 2 587
977,08 грн. за кредитним договором від 15
квітня 2008 року та всіма додатковими
угодами до нього.

12 квітня 2012 року між ТОВ «Консалтинг
Капітал» та ТОВ «ПЕРОФФ» було укладено
договір про відступлення права вимоги
№05, відповідно до якого до ТОВ «ПЕРОФФ»
як до нового кредитора перейшло право
вимоги виконання ОСОБА_5 кредитних
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором та всіма додатками до нього,
що належали TOB «Консалтинг
Капітал» на підставі договору про
відступлення права вимоги №05 від 28
грудня 2011 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі, що
існував на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором. Зобов'язання фактора за
договором факторингу може передбачати
надання клієнтові послуг, пов'язаних із
грошовою вимогою, право якої він
відступає.

Суди попередніх інстанцій дали
належну оцінку вказаним обставинам,
зібраним у справі доказам, правильно
застосували норми матеріального права
та дійшли обґрунтованого висновку про
наявність у ОСОБА_5 зобов'язань перед
ТОВ «ПЕРОФФ» у розмірі суми
заборгованості 9 027 977,08 грн.,
оскільки договір про відступлення
права вимоги від 9 квітня 2012
року укладений в порядку на умовах,
визначених чинним законодавством:
кредитор у зобов'язанні замінений
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, сторонами
дотримано письмової форми правочину
відповідно до ст. 513 ЦК України; при
укладені правочину сторонами не
порушено інтереси третіх осіб; в момент
вчинення правочину сторонами
дотримано вимог ст. 203 ЦК України.

Встановивши факти та визначивши
правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, суд першої
інстанції вірно застосував правові
норми та ухвалив правильне по суті
рішення, а суд апеляційної інстанції
при перегляді справи, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень. При вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 9 грудня 2013
року, ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Висоцька В.С. судді
Кафідова О.В. Ступак О.В. Умнова О.В.
Фаловська І.М.