АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8280/2014
Головуючий в 1-й інстанції - Букіна О.М.
Доповідач-Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

ари секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на
ухвалу Солом»янського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,-

в с т а н о
в и л а:

Позивач пред»явив вказаний позов до
відповідача, в якому просив визнати за
ним право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

УхвалоюСолом»янського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року позивачу
надано строк для усунення недоліків,
оскільки вказана позовна заява не
відповідала вимогам ст.119 ЦПК України і
відповідно до ч. 2 ст.80 ЦПК України суд
визначив розмір судового збору в
розмірі 3654,00грн.,оскільки позивач
сплатив лише 229,40 грн. судового збору,
виходячи з вартості предмету спору у
розмірі 22 940 грн.,і зобов»язав заявника
доплатити судовий збір у розмірі 34243,60
грн..

Ухвалою того ж суду від 12 березня 2014
року позовна заява визнана неподаною
та повернута позивачу,оскільки
позивачем не доплачено судовий збір.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати ухвалу
суду від 12 березня 2014 року та направити
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження.

Вказує, що ціна позову встановлена
позивачем шляхом перерахування
українських карбованців, які були в
обігу до вересня 1996 року,оскільки
вартість предмету позову визначена на
07 травня 1992 року і складає 5 095 грн., у
гривні, поділивши індексовану суму на
100 000. Встановити точну ціну позову
неможливо,а тому у разі встановлення
точної ціни позову при вирішенні
спору,стягнення недоплаченого
судового збору відбувається при
вирішенні спору. Судом першої
інстанції не вмотивований висновок
щодо ціни позову 3654 грн.,оскільки
відсутні дані щодо ринкової вартості
аналогічної квартири,а тому відсутні
підстави вважати,що судом встановлена
точна ціна позову.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення представника позивача ,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
обставини справи , колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 2
ст. 4 Закону України «Про судовий збір»
ставка судового збору за подання до
суду позовної заяви майнового
характеру складає 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати ( 243 грн. 40
коп.) та не більше 3 розмірів
мінімальної заробітної плати ( 3 654 грн.
00 коп.).

Частинами 1 , 2 ст. 80 ЦПК України
визначено, що ціна позову визначається
у позовах про визнання права власності
на майно або його витребування -
вартістю майна. Якщо визначена
позивачем ціна позову вочевидь не
відповідає дійсній вартості спірного
майна або на момент пред»явлення
позову встановити точну його ціну
неможливо, розмір судового збору
попередньо визначає суд з наступним
стягненням недоплаченого або з
поверненням переплаченого судового
збору відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи.

Встановлено, що ОСОБА_5
звернувся до суду з позовною заявою про
визнання права власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1 за набувальною
давністю, сплативши при цьому судовий
збір у розмірі 229 грн. 40 коп.,
обрахованого виходячи з вартості
квартири станом на 07.05.1992 року шляхом
перерахування українських
карбованців, які були в обігу до
вересня 1996 року, встановивши її
вартість на сьогодні у розмірі 22 940 грн.
00 коп. .

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_5 без
руху, суд зазначав, що визначена
заявником ціна позову вочевидь не
відповідає дійсній вартості спірного
майна, в зв»язку з чим визначив розмір
судового збору, який повинен бути
сплачений ОСОБА_5, та який не
перевищував 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, передбачений Законом
України «Про судовий збір» .

Визнавши неподаною дану позовну заяву,
суд виходив з того, що позивачем не
виконано вимоги вищевказаної ухвали
суду, тобто не сплачено визначену судом
суму судового збору.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
зокрема і ціну позову щодо вимог
майнового характеру, а частина 5 вказує
на те, що до позовної заяви додається
документ, що підтверджує сплату
судового збору.

Частинами 1,2 ст. 121 ЦПК України
визначено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п»ять днів з дня отримання позивачем
ухвали. Якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, то позивачем вимоги ухвали суду
від 17 лютого 2014 року не виконано -
доплату судового збору у визначеному
судом розмірі не здійснено , а ціну
позову станом на 2014 рік не доведено , в
зв»язку з чим суд законно та
обґрунтовано визнав позовну заяву
ОСОБА_3 неподаною та повернув
позивачеві.

Не погоджуючись з діями суду щодо
встановлення розміру судового збору,
позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 293 ЦПК
України мав право оскаржити ухвалу
суду першої інстанції в частині
визначення розміру судових витрат, але
виконати вимоги вказаної ухвали був
зобов»язаний відповідно до вимог ст. 121
ЦПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу
позивача на ту обставину, що підпунктом
1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» встановлено межу, менше
якої судовий збір не може бути сплачено
- 0,2 розміру мінімальної заробітної
плати, що на день подачі позовної заяви
складало 243 грн. 60 коп..

Однак, позивачем при поданні позовної
заяви сплачено 229 грн. 40 коп., що не
відповідає вказаній нормі закону.

На підставі викладеного ухвала
суду про визнання позовної заяви
ОСОБА_3 неподаною з підстав невиконання
ухвали суду від 17.02.2014 року є законною
та обґрунтованою .

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника
ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу  Солом»янського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: