ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого
- судді ЦИМБАЛ І.К.

при секретарі
- ЄФРЕМОВУ В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства охорони здоров'я України,
третя особа:територіальна державна
інспекція з питань праці у м. Києві, про
визнання незаконним та скасувати
дисциплінарного стягнення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача, де є третя особа, про
визнання незаконним та скасувати
дисциплінарного стягнення,
посилаючись на те, що її неправомірно
було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності за нібито порушення
трудових прав працівника підприємства,
яку очолює позивач. Позивач вважає, що з
її боку не мало місце будь яких
порушень трудового законодавства, у
зв'язку з чим і звернулась до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що
позивачем, як керівником установи, було
допущено ряд порушень трудового
законодавства по відношенню до
працівника, а саме було надано
відпустку по догляду за дитиною за
відсутності заяви працівника,
неналежне повідомлення працівника про
скорочення його посади та зміни умов
праці, що призвело до виведення
позаштатного розпису посади
працівника і її неможливість після
виходу з відпустки працювати. Крім
того, запропонована позивачем посада
працівнику є нижчою від тої яку
обіймала працівник і рівноцінної
посади не було запропоновано, що також
є порушенням трудового законодавства
та прав працівника.

Представник третьої особи позовні
вимоги підтримала та пояснила, що третя
особа двічі здійснювала перевірку щодо
дотримання трудового законодавства у
відносинах з працівником і жодного
разу порушень трудового законодавства
не виявлено. Так, перша перевірка
проводилась за зверненням працівника
до прокуратури, яка доручила третій
особі провести перевірку, а друга за
заявою позивача з аналогічного
приводу.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає встановленими наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

Позивач є генеральним директором
Державного підприємства «Державний
експертний центр Міністерства охорони
здоров'я України» з 21.06.2013 року /а.с. 15,
16/.

14.07.2014 року позивачу міністром охорони
здоров'я України було оголошено догану
за неналежне виконання обов'язків
передбачених контрактом /а.с. 17/.
Вказана догана була винесена на
підставі акту перевірки «ДП
експертний центр Міністерства охорони
здоров'я України» щодо обставин
викладених у листі ОСОБА_3 від 30.05.2014
року /а.с. 20 - 24/.

ОСОБА_3 з 16.03.2011 року обіймає у
Державному підприємстві «Державний
експертний центр Міністерства охорони
здоров'я України» посаду директора
департаменту доклінічних та клінічних
випробувань.

Наказом Державного експертного центру
МОЗ від 03.09.2013 року № 474-к було введено в
дію, затверджені Міністерством охорони
здоров'я України, організаційну
структуру та штатний розпис відповідно
до якого департамент, очолюваний
ОСОБА_3 був скорочений та утворений
новий департамент експертизи
матеріалів доклінічних та клінічних
випробувань /а.с. 101-111/.

Відповідно до штатного розпису та
поданих заяв наказом Державного
експертного центру МОЗ від 04.09.2013 року
№ 476-к були проведені переміщення
працівників Центру в структурні
підрозділи та посади, що були зазначені
в заявах.

З 28.08.2013 року по 20.09.2013 рік, з 23.09.2013 року
по 04.10.2013 рік, з 07.10.2013 року по 30.10.2013 рік,
з 31.10.2013 року по 15.11.2013 рік, з 18.11.2013 року
по 13.12.2013 рік, з 16.12.2013 року по 31.12.2013 рік
ОСОБА_3 перебувала на лікарняному. З
08.01.2014 року по 27.05.2014 рік ОСОБА_3
перебувала у відпустці по догляду по
вагітності та пологах. З 28.05.2014 року по
теперішній час ОСОБА_3 перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

04.09.2013 року ОСОБА_3 звернулась до
позивача з приводу роз'яснення
ситуації та повідомлення про те, що
остання не може бути звільнена та
переведена без її згоди на іншу посаду
/а.с. 112/.

26.09.2013 року ОСОБА_3 була надана
відповідь про те, що остання є
працівником Державного експертного
центру МОЗ, рахується на очолюваній
раніше посаді, питання щодо
переведення на іншу посаду буде
вирішуватися після закінчення періоду
тимчасової непрацездатності ОСОБА_3
/а.с. 113/.

Таким чином, трудові відносини між
ОСОБА_3 та Державним підприємством
«Державний експертний центр
Міністерства охорони здоров'я України»
(далі - підприємство) не припинялися,
отже ОСОБА_3 не була переведена без її
згоди на іншу посаду, не була звільнена
тощо, відповідне питання через те, що
ОСОБА_3 перебула на лікарняних в
подальшому у відпустці по вагітності
та пологах, а в подальшому і по
теперішній час у відпустці по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку і на роботу не виходила
не вирішувалося.В свою чергу,
позивачему листі запропоновано ОСОБА_3
посаду експерта, проте відповіді
остання не надала. Отже, за вище
вказаних обставин ОСОБА_3 після змін у
штаті та на час декретної відпустки
залишилась обіймати попередню посаду,
що є дотриманням ст. 184 КЗпП України.

Доводи представника відповідача про
те, що до даних правовідносин необхідно
застосувати ч. 2 ст. 32 КЗпП України є
неспроможними, оскільки питання
визначення штатного розпису, а також
призначення на певні посади
працівників є правом власника або
уповноваженого ним органу і не є
обов'язком власника переводити на іншу
новостворену посаду працівника, який
раніше обіймав посаду у межах
аналогічної спеціальності. Як
зазначено вище, власник або
уповноважений ним орган має таке право
на переміщення працівника без його
згоди, а не обов'язок, проте питання
потреби та доцільності такого
переміщення вирішується самим
власником або уповноваженим ним
органом.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що у
даному випадку обставини викладені в
акті перевірки /а.с. 20 - 24/, висновки
якого стали підставою для винесення
оскаржуваного наказу, об'єктивно
досліджено не було.

Крім того, суд вважає, що висновки
викладені в акті з приводу надання
ОСОБА_3 відпустки по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку без
заяви останньої є безпідставними,
оскільки така заява має місце /а.с. 97/,
про що також зазначає сама ОСОБА_3 у
заяві до прокуратури /а.с. 184 з.с./. Не
зважаючи, що така заява від 22.05.2014 року
була повернута ОСОБА_3 /а.с. 89/, право
останньої на відпустку було дотримано
та вимоги заяви були задоволені вже
27.05.2014 року та видано відповідний наказ
про надання ОСОБА_3 відпустки по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку за її бажанням з 28.05.2014
року /а.с. 125/. В подальшому 02.06.2014 року
ОСОБА_3 повернула заяву про надання
відпустки із долученням свідоцтв про
народження дітей /а.с. 119-120/, проте наказ
про відпустки вже був виданийі
відпустка надана згідно вимог заяви
ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає, що позивачем
було забезпечено право ОСОБА_3 на
відпустку, що є пріоритетом перед
документообігом на підприємстві, а
отже висновки викладені в акті з цього
приводу є лише формальними. Суд вважає,
що не можна застосовувати
дисциплінарне стягнення за дотримання
прав працівника, лише з тих підстав, що
мала місце обставини щодо оформлення
такого права, яка не потягла за собою
будь яких наслідків, окрім реалізації
права працівника за його бажанням.

Крім того, вказані обставини були двічі
предметом перевіркитериторіальної
державної інспекції з питань праці у м.
Києві, перша перевірка проводилась за
заявою ОСОБА_3 до Генеральної
прокуратури України, а друга перевірка
за заявою позивача /а.с. 160, 162-181, 184/.
Відповідно до актів складених третьою
особою та відповіді наданої ОСОБА_3 з
приводу порушень позивачем вимог
трудового законодавства, що
встановлено актом перевірки «ДП
експертний центр Міністерства охорони
здоров'я України» щодо обставин
викладених у листі ОСОБА_3 від 30.05.2014
року, на підставі якого винесено
оскаржуваний наказ, будь - яких
порушень трудового законодавства в
діях позивача не встановлено.

Оцінюючи належність, допустимість
доказів окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що вимоги позивача повністю знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 61, 79, 88, 209, 212-218 ЦПК України,

ст. ст. 184, 221, 232, 233 КЗпП України, ППВСУ
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» № 9 від 06.11.1992 рокусуд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Міністерства охорони здоров'я України
від 14.07.2014 року № 116-О «Про оголошення
догани ОСОБА_2.

Стягнути з Міністерства охорони
здоров'я Українина користь держави
судовий збір в розмірі 243 /дві сорок три/
грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: