Ухвалаіменем україни 10 липня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Амеліна В.І.,Карпенко
С.О.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за скаргою
ОСОБА_4 на дії державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції,
заінтересована особа - стягувач ОСОБА_5,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 02
грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 15 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із скаргою на дії державного
виконавця Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції, обґрунтовуючи вимоги тим, що
на виконанні в Центрально-Міському
відділі державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції знаходиться виконавчий лист
від 26 червня 2012 року № 2-3872, виданий
Центрально-Міським районним судом м.
Горлівки про стягнення з нього на
користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1 600
грн щомісячно. 05 квітня 2013 року він
отримав копію постанови старшого
державного виконавця Шевцової A.B. від
01 квітня 2013 року про накладення
арешту на все нерухоме майно, що
належить йому на праві власності та
копію листа від 20 березня 2013 року про
те, що заборгованість по аліментам
станом на 01 березня 2013 року становить 5
073 грн 33 коп. Скаржник вважає, що дії
державного виконавця щодо визначення
розміру заборгованості і накладення
арешту на нерухоме майно є незаконними,
оскільки він щомісячно сплачує
аліменти у встановленому судом розмірі
на рахунок в банку за реквізитами, які
надані йому ОСОБА_5, що підтверджується
квитанціями про сплату аліментів через
установу банку. Також у виконавчому
провадженні є розписка від 26
жовтня 2011 року за підписом ОСОБА_5 щодо
сплати ним аліментів на суму 300 грн.
Наявність заборгованості державний
виконавець визначає виходячи з того, що
згідно з повідомленням з ПАТ КБ
«ПриватБанк» грошові кошти за жовтень,
грудень 2012 року та січень 2013 року на
картковий рахунок ОСОБА_5 не надходили,
а розписку на 300 грн остання не визнає,
мотивуючи тим, що вона таку розписку не
писала і не підписувала. Посилаючись на
викладене, заявник просить визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Шевцової
A.B. щодо визначення розміру
заборгованості за аліментами у розмірі
5 073 грн 33 коп., ігнорування наданих ним
документів на підтвердження виконання
аліментних зобов'язань, і накладення
арешту на належне йому нерухоме майно;
скасувати постанову старшого
державного виконавця Шевцової A.B. від 01
квітня 2013 року про накладення арешту на
все нерухоме майно, що належить йому на
праві власності

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
02 грудня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 15 січня 2014 року, в
задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвали суду першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і постановити нову ухвалу про
задоволення скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» порядок
стягнення аліментів визначається
законом. Частиною 2 цієї статті
встановлено, що в разі наявності
заборгованості із сплати аліментів
понад три місяці стягнення може бути
звернено на майно боржника.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
підстави для задоволення скарги ОСОБА_4
щодо визнання неправомірними дій
державного виконавця та скасування
постанови про накладення арешту на
належне боржнику нерухоме майно
відсутні, оскільки при винесенні
постанови про арешт майна боржника і
оголошення заборони на його
відчуження, державний виконавець діяв
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваних ухвалах, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
02 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.І. АмелінС.О. Карпенко