Номер провадження: 22-ц/785/6488/14
Головуючий у першій інстанції Жигулін
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:
Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 02 червня 2014 року
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
утримання повнолітньої дочки, яка
навчається,

в с т а
н о в и л а:

05 березня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 з 03 серпня 1995 року,
рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 20 червня 2011
року, залишеного без змін рішенням
апеляційного суду Одеської області від
24 січня 2012 року, шлюб розірваний.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка
ОСОБА_5, яка проживає з нею і
знаходиться на її утриманні. За
рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 09 червня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
11 листопада 2011 року, з відповідача
ОСОБА_3 на утримання дочки стягувались
аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх
видів заробітку до досягнення
повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після
досягнення повноліття відповідач не
надає дочці ніякої допомоги, на
теперішній час дочка навчається на
першому курсі юридичного факультету
Ізмаїльського інституту водного
транспорту на денній формі навчання на
контрактної основі й немає самостійних
доходів. Згідно п. 5.1 договору №13093 про
підготовку спеціаліста від 01 вересня
2013 року вартість освітніх послуг за
перший курс становить 7500 грн., загальна
вартість послуг - 42500 грн. Вона працює
начальником відділу зв'язку № 4
«Укрпошта» м. Ізмаїлі Одеської області,
її середньомісячна заробітна плата
становить 2830,14 грн., тому дочка потребує
матеріальної допомоги з боку батька.
Відповідач ОСОБА_3 працює
електрогазозварником на ТОВ
«Механозбиральний універсальний
завод», отримає заробітну плату в
розмірі 1418,03 грн. щомісяця й має
можливість надавати допомогу дочці.

Посилаючись на ці обставини, та на ст.
ст. 199, 200 СК України, позивачка ОСОБА_4
просила суд стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на користь дочки аліменти в
розмірі ? частини від всіх видів його
заробітку щомісяця, починаючи з дня
подачі заяви до суду і до досягнення
нею 23-річного віку за умови продовження
навчання, додаткові витрати по сплаті
за навчання дочки ОСОБА_5 за період з 01
серпня 2013 року 01 серпня 2014 року в
розмірі 2900 грн. та ? частину витрат по
сплаті за навчання наперед з 01 вересня
2014 року до закінчення навчання
останньої або досягнення 23-річного
віку, а також витрати на правову
допомогу в розмірі 2000 грн. (а.с. 1-3).

Представник відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_6, позов визнав в частині
стягнення з нього на утримання дочки ?
частини його заробітку та 2900 грн.
витрат по сплаті за навчання на першому
курсі інституту. В частині стягнення
витрат за навчання наперед заперечував
(а.с. 35).

Рішенням суду першої інстанції позов
задоволено частково. Суд стягнув з
відповідача ОСОБА_3 на користь дочки
ОСОБА_5 аліменти в розмірі ? частини
заробітку на строк навчання з 06 березня
2014 року до 30 червня 2018 року, стягнув з
відповідача ОСОБА_3 на користь
позивачки ОСОБА_4 4900 грн. та судові
витрати в сумі 243,60 грн. у дохід держави.
В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3 просить рішення суду першої
інстанції змінити й ухвалити нове
рішення про відмову в частині
відшкодування витрат на правову
допомогу в розмірі 2000 грн., мотивуючи
тим, що суд першої інстанції при
вирішенні цього питання порушив норми
процесуального і матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивачка ОСОБА_4 просить скаргу
відхилити у зв'язку з безпідставністю
доводів.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи сповіщені
належним чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню за
таких підстав.

Задовольняючи позов в частині
стягнення витрат на правову допомогу,
суд першої інстанції виходив з того, що
розмір допомоги наданої адвокатом
ОСОБА_7 становить 2000 грн., але з таким
висновком суду погодитися неможливо з
огляду на наступне.

У частині 1 ст. 56 ЦПК України зазначено,
що правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги, ч. 2 цієї ж статті
встановлено, що особа, зазначена в
частині першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Частиною 4 ст. 42 ЦПК України
встановлено, що повноваження адвоката
як представника можуть також
посвідчуватись ордером, який виданий
відповідним адвокатським об'єднанням,
або договором. До ордера адвоката
обов'язково додається витяг із
договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін
договору.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. При встановленні
розміру гонорару враховуються
складність справи, кваліфікація і
досвід адвоката, фінансовий стан
клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та
враховувати витрачений адвокатом час
(ч. 3 ст. 30 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних і
адміністративних справах" від 20 грудня
2011 року № 4191-ІУ, який набрав чинності з
01 січня 2012 року, розмір компенсаційних
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановлених законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи, що визначається у
відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що
інтереси позивачки ОСОБА_4 в суді
представляв адвокат ОСОБА_7 на підставі
ордеру №003472 від 11 квітня 2014 року та
договору представництва і надання
юридичних (адвокатських) послуг від 17
лютого 2014 року (а.с. 27, 28, 29).

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув та, стягуючи на
користь позивачки ОСОБА_3 2000 грн. на
відшкодування її витрат по оплаті
правової допомоги, не обґрунтував її
розмір та не перевірив чи не перевищує
така сума граничного розміру
компенсації витрат, встановленого
законом України від 20 грудня 2011 року №
4191-ІУ, переконливих мотивів з цього
приводу не навів.

Представник позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_7,
надав суду першої інстанції Тарифних
пакет «Юридичне обслуговування»,
правила та умови надання юридичних
послуг, який носить загальний характер
й не є розрахунком витрат на правову
допомогу по даній справі (а.с. 20-22).

У підтвердження розміру витрат надана
ксерокопія квитанції до прибуткового
касового ордеру № 7 від 17 лютого 2014
року, завіреного печаткою адвоката
ОСОБА_8 (а.с. 23), але оригінал квитанції
та журнал реєстрації прибуткових і
видаткових ордерів за 2014 рік,
оформлений належним чином, суду не
надано.

Журнали судових засідань від 14 травня
2014 року та 02 червня 2014 року відсутні,
тому не можливо перевірити тривалість
судових засідань (а.с. 33, 39).

Таким чином, надані документи у
підтвердження витрат не можуть бути
прийняті до уваги.

Відомості про те, що представник був
допущений до участі в розгляді справи
ухвалою суду як особа, яка надає
правову допомогу, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що не було підстав стягувати з
відповідача ОСОБА_3 на користь
позивачки 2000 грн. витрат на правову
допомогу.

Порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме, ст. ст. 56,
84, 179, 212, 213, 214 ЦПК України, та
матеріального права, ст. 1 Закону
України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних і адміністративних
справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-ІУ, у
відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення
суду й ухвалення нового рішення про
відмову у задоволені вимог про
відшкодування витрат на правову
допомогу.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити,
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 02 червня 2014
року змінити й ухвалите нове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення витрат на правову
допомогу відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький