У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Надь Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Ужгород
подання головного державного
виконавця міського відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області, погодженого з
начальником МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянки України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1,
мешканки АДРЕСА_1, за кордон,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду
звернувся головний державний
виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
Пожо В.М. з поданням яке погоджене з
начальником МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянина України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1,
мешканки АДРЕСА_1, за кордон до
виконання зобов'язань покладених
виконавчим документом. В обґрунтування
вимог у поданні зазначається, що на
виконанні в міському відділі ДВС
знаходиться виконавче провадження про
примусове виконання постанови
№1005/7546/12 від 10.08.2012 року виданої
Бориспільським районним судом м. Київ
про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі
1700,00 (одна тисяча сімсот,00 коп.) гривень.

10.01.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копію якої
07.11.2013 року направлено сторонам
виконавчого провадження. 24.01.2013 року
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт майна боржника та
заборону на його відчуження. Протягом
2013 - 2014 р.р. рішення суду боржником не
виконано, не дивлячись на те, що
державним виконавцем вжито усіх
передбачених законодавством України
заходів примусового виконання
рішення. З посиланням на викладене, а
також на те, що ним було вжито усіх
передбачених законодавством України
заходів примусового виконання рішення
зокрема, надіслані запити Користувачу
бази данних "АІС Автомобіль",
Ужгородського міського центру
зайнятості ,Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області, Головного
управління Держземагенства у
Закарпатській області, Державної
податкової служби України для
виявлення джерел отримання боржником
доходів та наявні рахунки у банках, а
також з посиланням на норми ЗУ "Про
виконачве провадження", ст. 377-1 ЦПК
України, вважаючи що боржник
ухиляється від виконання зобов'язань
покладених на нього рішенням просить
суд подання задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суддя
приходить до висновку, що дане подання
є необґрунтованим і таким, що не
підлягає до задоволення з наступних
підстав

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, з подання
вбачається, що просить розглянути
подання у його відсутності.

Судом , встановлено, що у МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ на примусовому
виконанні знаходиться виконавче
провадження ВП № 35908628 відкрите 10.01.2013р.
на підставі постанови №1005/7846/12 виданої
10.08.2012 року Державною митною службою
України про стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави штрафу у розмірі 1700,00
(одна тисяча сімсот,00 коп.) гривень.

Постановою державного виконавця МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ від 10.01.2013 року
запропоновано було боржнику
самостійно виконати вимоги
виконавчого документу та надано
строк для самостійного виконання до
17.01.2013р.

З подання державного виконавця МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ вбачається, що
вимоги виконавчого документа не
виконуються протягом 2013 - 2014 р.р.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" встановлені підстави
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян за кордон.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону,
підставою для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон є наявність
невиконаних зобов'язань, в тому числі
аліментних, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника -юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження", визначено,
що державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Тобто,
зазначене звернення здійснюється в
межах повноважень державного
виконавця як посадової особи органу
державної влади.

Крім того, державний виконавець
має право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право
державного виконавця на звернення з
поданням до суду про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
виникає лише у разі ухилення боржника
від виконання, покладених на нього
рішенням суду, зобов'язань, тобто,
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні та додає
відповідні докази.

Однак, до подання не надано суду
доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1
від виконання зобов'язань перед
стягувачем, які є підставою для
обмеження її у праві виїзду за кордон.

На підтвердження доказів ухилення
ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед
стягувачем, головним державним
виконавцем надано до подання акт
державного виконавця від 27.03.2014 року ,
згідно якого боржник за викликом до
державного виконавця не з'явився .

Проте, наявний при матеріалах акт
державного виконавця від 27.03.2014 року
про те, що боржник ОСОБА_1 за викликом
до державного виконавця не з'явився не
є доказом ухилення боржника ОСОБА_1 від
виконання зобов'язань перед
стягувачем.

Виклик державного виконавця № 7-25908628/14
від 20.03.2014 року надсилався боржнику
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1. Доказів про
те, що боржник отримала виклик
державного виконавця суду не надано, а
лише надано реєстр рекомендованих
листів МВ ДВС переданих в
Головпоштамт, що не є доказом саме
отримання боржником даного виклику.

В матеріалах подання відсутні належні
докази того, що боржник ОСОБА_1
отримала постанову про відкриття
виконавчого провадження, отримала
повістку - виклик до державного
виконавця.

Посилання державного виконавця на те,
що всі документи надсилаються
боржнику рекомендованими листами, на
підтвердження чого надає реєстр
рекомендованих листів не може
слугувати доказом того, що боржник
отримав вказані документи.

Єдиним доказом належного
повідомлення боржника про виклик або
про вручення йому процесуальних
документів можуть бути дані про його
розпис про отримання виклику,
документів, тощо , що підтверджує факт
вручення йому виклику, документів, тощо
.

Разом з тим, слід зазначити, що до
подання державного виконавця не
долучені докази того, що державним
виконавцем було вжито усіх
передбачених законодавством України
заходів примусового виконання
рішення.

Крім того відсутні відомості про те,
що громадянка ОСОБА_1 є
документованою паспортом громадянина
України для виїзду за кордон.

Із подання вбачається, що громадянин
ОСОБА_1 не виконує рішення суду.

Слід виходити з того, що процесуальний
порядок обмеження права боржника на
виїзд за межі України прямо
встановлений виключно нормами ЦПК
України (ст. 377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи
наявні матеріали подання, приходжу до
переконання, що державним виконавцем
не були наведені факти, які
безпосередньо б свідчили про наявність
дійсної загрози виїзду боржника за
кордон та ухилення від виконання
судового рішення, не надано суду
доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1
від виконання зобов'язань перед
стягувачем, які є підставою для
встановлення обмеження його у праві
виїзду за кордон, а тому подання як
необґрунтоване не підлягає
задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6
Закону України „Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", ст. 1, 11 Закону України "Про
виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
міського відділу державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області погодженого з начальником
міського відділу державної виконавчої
служби Ужгородського

міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянки України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1,
мешканки АДРЕСА_1, за межі України до
виконання зобов'язань покладених
виконавчим документом.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца