РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2014 року

Хмельницький міськрайонний
суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді
Бондарчука В.В.,

при секретарі
Потаніній О.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Хмельницькому цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до гвардійської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно,

встановив:

27 червня 2014 року позивачі
звернулися до суду позовом до
відповідача про визнання права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
4 грудня 2012 року за ними було визнано
право власності на зазначений будинок
в порядку спадкування. На даний час на
підставі зазначеного рішення
позивачам було відмовлено у реєстрації
права власності на житловий будинок з
тих підстав, що рішенням суду не
визначена форма спільної власності. З
огляду на викладене, позивачі просять
їх вимоги задовольнити визнати за ними
право спільної сумісної власності на
будинок та право власності на
господарську будівлю.

Представник позивачів подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, уточнив позовні вимоги просив
визначити частки у спільному майні по ?
за кожним із позивачів.

Представник відповідача, в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
у встановленому законом порядку подав
до суду заяву, в якій просив справу
розглянути за його відсутності не
заперечив, щодо задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні
рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 4 грудня 2012 року було
задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Гвардійської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно житловий будинок АДРЕСА_1 в
порядку спадкування як спадкоємцями
четвертої черги після смерті ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Зазначене
рішення набрало чинності 18 грудня 2012
року. Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 4 березня 2013
року позивачам було роз'яснено
вищезазначене рішення в тій частині, що
загальна площа будинку становить 42
кв.м., однак у визначенні часток у формі
власності було відмовлено, з тих
підстав, що такі вимоги ними перед
судом не ставились.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 19 червня 2007 року було
встановлено факт проживання ОСОБА_2,
ОСОБА_1 однією сім'єю із ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року з січня 2000 року.

25 березня 2014 року державним
реєстратором було відмовлено у
здійсненні реєстрації права власності
за позивачами з тих підстав, що
рішенням суду не визначена форма
спільної власності.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст.1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними. Спадкоємці за усною
угодою між собою, якщо це стосується
рухомого майна, можуть змінити розмір
частки у спадщині когось із них.
Спадкоємці за письмовою угодою між
собою, посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір частки у спадщині когось із них.

Оскільки позивачі є спадкоємцями
четвертої черги померлого ОСОБА_3 та
житловий будинок АДРЕСА_1, який не був
охоплений заповітом успадкували за
законом на підставі рішення суду, то
виходячи із змісту ст.1267 ЦК України
їхні частки є рівними та становлять по
?.

Згідно ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності спадкоємця на
спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності (ст. 392
ЦК).

Враховуючи норми статей 186, 380, 381
ЦК, господарсько-побутові будівлі
(сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і
підземні комунікації (водопостачання,
очисні споруди тощо), що розташовані з
житловим будинком на одній земельній
ділянці і призначені для забезпечення
власника необхідними засобами
благоустрою, вважаються приналежністю
головної речі і не є самостійними
нерухомими речами, у зв'язку з чим право
власності на такі будівлі та споруди як
на окремі об'єкти визнаватися не може. З
огляду на викладене, в задоволенні
вимоги позивачів про визнання права
власності на господарську будівлю
(хлів) розміром 3 м. х 6 м. по АДРЕСА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.186, 328, 380, 381, 392, 1216, 1218-1220,
1267, 1268 ЦК України, ст.ст.60, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити, що частки у
одноквартирному (садибному) житловому
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 42
кв.м., житловою площею 17,8 кв.м.,
допоміжною площею 24,2 кв.м., право
власності на який за ОСОБА_1, ОСОБА_2
було визнано рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 4 грудня 2012
року становлять по ? за кожним із
спадкоємців.

В задоволенні решти позову
відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя