інстанції: Олексюк А.В. Провадження №
22-ц/773/1230/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
позивача служба у справах дітей
Луцької райдержадміністрації про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк", ОСОБА_2, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача приватний нотаріус
Луцького районного нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_4,
реєстраційна служба Луцького
районного управління юстиції,
управління Держземагенства у Луцькому
районі про визнання договору іпотеки
недійсним, за апеляційною скаргою
представника позивача Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" Цьвок Богдана Ігоровича на
рішення Луцького міськрайонного суду
від 28 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 28 травня 2014 року в задоволені
позову Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача служба у справах
дітей Луцької райдержадміністрації
про звернення стягнення на предмет
іпотеки відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", ОСОБА_2, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
приватний нотаріус Луцького районного
нотаріального округу Волинської
області ОСОБА_4, реєстраційна служба
Луцького районного управління юстиції,
управління Держземагенства у Луцькому
районі про визнання договору іпотеки
недійсним задоволено частково.

Визнано недійсним договір іпотеки, що
був укладений 30.05.2008 року між Публічним
акціонерним товариством "Універсал
Банк" та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Луцького районного
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 724.

Зобов'язано приватного нотаріуса
Луцького районного нотаріального
округу ОСОБА_4 здійснити державну
реєстрацію вилучення заборони
відчуження в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
житлового будинку в. АДРЕСА_1,
реєстраційний номер 7299392, контрольна
сума 514456ЕЕА4 та земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд с. Липини, Луцького
району, Волинської області, площею, 1000
га, кадастровий номер :01:001:0152,
реєстраційний номер 7299418, контрольна
сума 4А78ГА00В9.

Зобов'язано приватного нотаріуса
Луцького районного нотаріального
округу ОСОБА_4 вилучити запис в
Державному реєстрі іпотек щодо
обтяження іпотекою об'єктів нерухомого
майна щодо житлового будинку в. АДРЕСА_1
та земельної ділянки для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд с.
Липини, Луцького району, Волинської
області, площею, 1000 га, кадастровий
номер :01:001:0152.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
позивача ПАТ "Універсал Банк" Цьвок Б.І.,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ
"Універсал Банк" про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
відмову в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3

Колегія суддів, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції
встановлено, що між ВАТ "Універсал Банк"
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
059-2008-1723 від 30.05.2008 року, згідно якого,
відповідач отримав кредит в сумі 130 000,00
доларів США строком до 10.05.2034 року. З
метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
30.05.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та
ОСОБА_2 укладено договір іпотеки,
згідно якого в іпотеку банку передано
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок загальною площею 139,0 м.кв.,
житловою площею 6,8 м.кв., який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
земельну ділянку з цільовим
використанням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться в с.Липини, Луцького
району, Волинської області, площею, 1000
га, кадастровий номер :01:001:0152.

Рішенням Рівненського міського
суду від 11.04.2012 року встановлено факт,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 16 березня 2007 року
проживають однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 21 листопада 2012 року визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
житлового будинку загальною площею 139,0
м. кв., що знаходиться АДРЕСА_1.

Як встановлено зазначеними
судовими рішеннями ОСОБА_2 набув право
власності на житловий будинок та
земельну ділянку площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_1 за
договорами купівлі-продажу від 30
травня 2008 року за час спільного
проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому
набуте ними майно відповідно до вимог
ч.1 ст.74 СК України належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Вказані обставини не підлягають
доказуванню в силу ч.3 ст.61 ЦПК України.

Із витягу Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень
вбачається, що 19.07.2013 року за ОСОБА_3
зареєстровано право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1

За змістом ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною(сторонами)
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього кодексу, і, зокрема, коли зміст
правочину суперечить ЦК України, іншим
актам цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою.

Відповідно до ст. 361 ЦК України
співвласник має право самостійно
розпорядитися своєю часткою у справі
спільної часткової власності.

За нормами ч.3 ст. 5 Закону України
"Про іпотеку" частина об'єкта
нерухомого майна може бути предметом
іпотеки лише після її виділення в
натурі й реєстрації права власності на
неї як окремий об'єкт нерухомості, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Згідно з ст. 578 ЦК України та ч.2 ст.
6 Закону України "Про іпотеку" майно, що
є у спільній власності може бути
передане в іпотеку лише за нотаріально
посвідченою згодою усіх співвласників.
Співвласник нерухомого майна має право
передати в іпотеку свою частку в
спільному майні без згоди інших
співвласників за умови виділення її в
натурі та реєстрації права власності
на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Отже, виходячи із вищезазначених
норм законодавства та встановлених
судом обставин справи, ОСОБА_3 стала
співвласником нерухомого майна, яке
пізніше було передане в іпотеку ОСОБА_2,
з моменту укладення договорів купівлі
- продажу від 30 травня 2008 року.

Враховуючи наведене суд першої
інстанції пришов до правильного
висновку, що нерухоме майно АДРЕСА_1 є
спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а
тому не міг передаватися в іпотеку без
згоди іншого співвласника, у зв'язку з
чим обґрунтовано визнав договір
іпотеки недійсним та зобов'язав
приватного нотаріуса здійснити
державну реєстрацію вилучення
заборони відчуження в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів іпотечного
нерухомого майна, вилучити запис в
Державному реєстрі іпотек щодо
обтяження іпотекою об'єктів нерухомого
майна, а також відмовив у задоволенні
первісного позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
безпідставністю.

Покликання апелянта на відсутність
підстав для визнання недійсним
договору іпотеки, оскільки рішення про
визнання права власності за позивачем
було постановлено після укладення
оспорюваного договору іпотеки і на
момент його укладення єдиним власником
нерухомого майна, переданого в іпотеку,
був ОСОБА_2 не заслуговують на увагу
виходячи з наступного.

Як встановлено судом і це відповідає
фактичним обставинам справи, що
нерухоме майно, яке є предметом іпотеки
відповідно до укладеного між банком та
ОСОБА_2 договору іпотеки, придбане
останнім 30.05.2008 року на підставі
договорів купівлі - продажу в період
проживання із ОСОБА_3 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та належало їм на
праві спільної сумісної власності, а
тому не могло передаватися в іпотеку
без згоди іншого співвласника, тобто
ОСОБА_3

До такого висновку прийшов Верховний
Суд України в своїй постанові від 30.10.2013
року в справі № 96-цс-13. Вказана
постанова прийнята з підстав,
передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а
тому висновки викладені в ній є
обов'язковими для всіх судів України
(ч.2 ст.214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК).

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять підстав для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення, яке
постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" Цьвок
Богдана Ігоровича відхилити, а рішення
Луцького міськрайонного суду від 28
травня 2014 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді