Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі :

Головуючого судді
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі
Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відповідача - ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики в
сумі 89 255, 49 грн., мотивуючи свої вимоги
наступним.

Між сторонами було укладено договір
позики, за яким відповідач отримала в
борг від позивача грошові кошти в сумі
20 000, 00 грн. та 2 000, 00 ЄВРО (що станом на
час звернення до суду складає
еквівалент 31 160, 00 грн.) та зобов'язалася
повернути 10.01.2012р., а також 26.12.2011р.
відповідач отримала додатково в борг
ще 30 000, 00 грн.

Всього відповідач отримала в борг 81 166
грн. 64 коп., які позивачу не повернула.

Інфляційні втрати за період часу з
01.02.2012р. по 22.04.2014р. становлять 2 678, 49 грн.,
а 3% річних за цей період часу - 5 410, 36 грн.

На підставі ст.ст. 526, 625, 1046-1049 ЦК
України позивач просить стягнути
заборгованість з урахуванням
інфляційних втрат та 3% річних з
відповідача, а також відшкодувати йому
судові витрати, які складаються з
судового збору у розмірі 892, 55 грн. та
витрат на правову допомогу в сумі 4000, 00
грн.

Підтримавши у судовому засіданні
позовні вимоги, представник позивача
просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнала повністю.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до статті 1046
Цивільного кодексу України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Судом встановлено і не підлягає
доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, що відповідач отримала в борг
від позивача грошові кошти в сумі 20 000, 00
грн. та 2 000, 00 ЄВРО (що станом на час
звернення до суду складає еквівалент 31
160, 00 грн.) та зобов'язалася повернути
10.01.2012р., а також 26.12.2011р. відповідач
отримала додатково в борг ще 30 000, 00 грн.

Всього відповідач отримала в борг 81 166
грн. 64 коп., які позивачу не повернула.

Інфляційні втрати за період часу з
01.02.2012р. по 22.04.2014р. становлять 2 678, 49 грн.,
а 3% річних за цей період часу - 5 410, 36 грн.

У зазначений строк відповідач позивачу
гроші за виказаним договором не
віддала, доказів своєчасного
повернення боргу до суду не надала і
визнала факт заборгованості.

Стаття 1049 Цивільного кодексу України
передбачає прямий обов'язок
позичальника повернути позику.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або од ностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом, а
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Коде ксу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України,
відповідач може визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4
ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судові витрати у
справі, які складаються з судового
збору і витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 15, 16, 22, 525, 625, 1046-1049 ЦК України,
ст. 10, 11, 14, 57-60, 61, 79, 88, 174, 209, 210, 212-215, 223,
224-226, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість в сумі 89 255, 49 грн.,
судові витрати в сумі 4 892, 55 грн., а
всього стягнути 94 148, 04 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення шляхом подання апеляційної
скарги.

СУДДЯ: