АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 1905/1330/2012Головуючий у 1-й
інстанції Дудяк С.В. Провадження №
22-ц/789/966/14 Доповідач - Жолудько
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Костів О. З., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника ОСОБА_1- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Заліщицького районного суду
від 12 листопада 2012 року про задоволення
подання відділу державної виконавчої
служби Заліщицького районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року року Головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Заліщицького міського управління
юстиції звернувся в суд із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, посилаючись на те,
що він має ряд невиконаних зобов'язань,
покладених на нього судовими
рішеннями, що дає підстави вважати, що
боржник ухиляється від виконання цих
зобов'язань.

Ухвалою Заліщицького районного суду
від 12 листопада 2012 року подання
задоволено.

Тимчасово обмежено в праві виїзду за
межі України громадянина України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 до
виконання зобов'язань згідно з
судовими наказами за №№ 2-н-77, 2-н-73,
2-н-78, 2-н-74 від 14.06.2010 року, виданими
Заліщицьким районним судом 06.07.2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу суду скасувати й постановити
нову ухвалу, якою відмовити в
задоволенні подання державного
виконавця, посилаючись на те, що
питання тимчасового його обмеження в
праві виїзду за межі України було
вирішено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що розгляд питання
відбувся без його участі, що
унеможливило подати докази на
підтвердження його заперечень з
приводу подання державного виконавця,
а з поданих державним виконавцем
доказів неможливо зробити висновок про
умисне ухилення боржника від виконання
обов'язку, покладеного на нього судовим
рішенням.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 апеляційну скаргу
ОСОБА_1 підтримав, зіславшись на доводи,
викладені в ній. Просить її
задовольнити.

Представник відділу державної
виконавчої служби Заліщицького
районного управління юстиції в судове
засідання повторно не з'явився, подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представника апелянта ОСОБА_2, колегія
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід частково задовольнити.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1
має невиконані зобов'язання, покладені
на нього судовим рішенням, що дає
підстави вважати, що боржник
ухиляється від їх виконання, а
обмеження у праві виїзду за межі
України є одним із заходів
забезпечення виконання ним цих
зобов'язань.

Колегія вважає, що з таким
висновком суду першої інстанції
погодитись не можна, оскільки судом
належним чином не перевірено, чи
ухиляється ОСОБА_1 від виконання цих
зобов'язань, хоча з'ясування цієї
обставини має значення для правильного
вирішення питання про тимчасове
обмеження його в праві виїзду за межі
України.

Судом установлено, що у відділі
ДВС Заліщицького районного управління
юстиції на виконанні знаходяться
судові накази за №№ 2-н-77, 2-н-73, 2-н-78,
2-н-74, по яких відкрито виконавчі
провадження за №№ 25310042,
25277904, 25275345, 25279198 про стягнення з ОСОБА_1
на користь КС "Самопоміч" боргу в
розмірі 228188 грн. 60 коп.

Термін для добровільного
погашення боргу надано до 30.11.2011 року.

На час постановлення ухвали борг
не погашено.

Як видно зі змісту апеляційної
скарги, долучених до неї акту опису й
арешту майна від 23.10.2012 року, постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 19.09.2011
року, державним виконавцем накладено
арешт на автомобіль та інше рухоме
майно боржника, 12.04.2013 року направлено
заявку на реалізацію частини
арештованого майна, а також погашення
боргу здійснюється шляхом звернення
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації
прав людини кожна людина має право
вільно пересуватися й обирати собі
місце проживання в межах любої держави.
Кожна людина має право залишати
будь-яку країну, включаючи свою власну,
і повертатися у свою країну.

Закон України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21.01.1994 року регулює порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Так, ст. 6, п.п. 2,5 вищевказаного
Закону передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність неврегульованих
аліментних та невиконаних зобов'язань,
але лише до моменту виконання
зобов'язань, або забезпечення заставою,
якщо інше не передбачене міжнародним
договором України, та ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 11, ч. 3, п. 18 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених
правових норм, застосування
тимчасового обмеження права особи на
виїзд за межі України (за кордон) слід
вважати доцільним у випадках, коли
особа ухиляється від виконання
зобов'язання, покладеного на неї
рішенням суду.

Однак, судом належним чином не
перевірено, чи ухилявся ОСОБА_1 від
виконання цих зобов'язань.

Розгляд подання відділу ДВС
Заліщицького РУЮ здійснювалося судом
першої інстанції за відсутності
ОСОБА_1, що позбавило його можливості
реалізувати законне право на подання
доказів, пояснень та заперечень з
приводу вказаного подання.

У матеріалах справи наявні докази
лише про наявність у боржника
невиконаних зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду. Будь-які докази
про ухилення боржника від виконання
цих зобов'язань відсутні.

Згідно зі ст. 312, ч. 1, п. 3 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що ухвалу Заліщицького
районного суду від 12 листопада 2012 року
слід скасувати, а питання розгляду
подання Головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Заліщицького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України передати до суду
першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді подання
державного виконавця слід урахувати
наведене і в залежності від
установленого та у відповідності з
вимогами Закону розглянути питання про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України.

На підставі ст. 33 Конституції
України; ст. 13 Загальної декларації
прав людини; ст. 6, п. 2 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України”та,
керуючись ст.ст. 307, ч. 2, п. 4; 312, ч. 1, п. 3; 313;
314; 317; 319; 324; 325, 377-1 ЦПК України, колегія
суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Заліщицького районного
суду від 12 листопада 2012 року скасувати
і передати питання розгляду подання
Головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Заліщицького районного управління
юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України на новий
розгляд у той же суд в іншому його
складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Л.Д. Жолудько