Справа № 2-5267/14
У Х В А Л А

07 серпня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лозинської М.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить суд поновити його на роботі з 16 липня 2014 року на посаді директора Національного науково-дослідного інституту українознавства та всесвітньої історії.

Вивчивши зміст позовної заяви та додатків до неї , суд вважає, що вимоги , які заявлені позивачем не відповідають обставинам,які викладені у позові та матеріалам позову, які є додатками до нього.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ст.235 КЗпП України поновлення на роботі є наслідком встановлення судом проведення незаконного звільнення працівника, тобто припинення з ним трудових відносин внаслідок прийняття наказу про звільнення або незаконного переведення на іншу роботу.

Проте, з матеріалів позову вбачається, що відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України від 16.07.2014 року № 837 позивача відсторонено від виконання обов»язків директора ННДІУВІ, що вказує на те, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем.

Таким чином, позивачу слід правильно визначити свій спосіб захисту трудових прав, якщо він вважає, що вони є порушеними, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Крім того, позивач просить захистити його порушене право внаслідок незаконності наказу, проте доказів неправомочності прийнятого наказу та його незаконності позивач не надає, а отже позивачу слід обґрунтувати такі свої твердження та послатись на докази, якими він підтверджує такі свої твердження.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на норми Закону України « Про державну службу», який регулює проходження публічної служби категорією осіб,які є державними службовцями та яким присвоєний відповідний ранг. Однак, позивач доказів перебування його на державній службі не надає.

Отже, позивачу слід послатись на докази прийняття його на державну службу , присвоєння йому відповідного рангу та прийняття присяги державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про поновлення на роботі залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: