У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К А Ї Н И

09 вересня 2014 року

м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у
складі: головуючого - судді Пашнєва В.Г.,
за участю секретаря Заяць В.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 09.07.2014 року у цивільній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 09.07.2014
року, ухваленому у цивільній справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, позовні вимоги ТОВ
«Кредитні ініціативи» було задоволено
в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за договором №2
від 07.08.2008 року в розмірі 16848 грн. 15 коп.
та судовий збір за подання позовної
заяви в сумі 168 грн. 48 коп.

29.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою про перегляд вищезазначеного
заочного рішення, посилаючись на те, що
він не укладав з позивачем ніяких
кредитних договорів, відомостей про
укладення договорів факторингу між ТОВ
«Просто Фінанс» від 08.07.2008 р. договір №
2 на момент подання заяви про
перегляд заочного рішення не
отримував. Також, відповідно до умов
кредитного договору №2 від 08.07.2008
р. позичальник був зобов’язаний
повернути позикодавцю кредитні кошти у
сумі 34350 грн., а відповідно до наданої
позивачем довідки про грошові
надходження сума, що надійшла на
рахунок погашення складає 34278,15 грн.,
тобто фактична заборгованість за
вказаним договором становить 71,85 коп., а
не 15604,47 грн. Також, в порушення
позивачем вимог ст. ст.. 256, 257, 258, 267
Цивільного кодексу України, строк
позовної давності сплив, адже останню
сплату за договором ОСОБА_1 зробив
15.04.2009 року, більше оплат за зазначеним
договором не проводив, бо добровільно
повернув позичальнику об’єкт застави
- автомобіль ВАЗ 21070020, доказом цього
факту є акт приймання-передачі від
18.09.2009 р., отже, про порушення своїх прав
кредитор дізнався ще у травні 2009 року.
Окрім зазначеного вище, ОСОБА_1
стверджує, що належним чином не був
повідомлений про день та час розгляду
судового засідання, адже отримав за
весь час лише ухвалу Ленінського
районного суд м. Харкова від 10.06.2014 року
про відкриття провадження по справі та
призначення до розгляду на 07.06.2014 року
та заочне рішення від 09.07.2014 року.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, просив в
задоволенні заяви про скасування
заочного рішення відмовити за
безпідставністю.

Заявник та його представник в судове
засідання з'явився, просив переглянути
заочне рішення, посилаючись на
обставини, викладені в заяві про
перегляд заочного рішення.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши
матеріали вищезазначеної справи
вважає, що заява не підлягає
задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 231 ЦПК
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення або скасувати
заочне рішення і призначити справу до
розгляду в загальному порядку.

В силу ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
судовий розгляд справи був призначений
на 17 червня 2014 року об 09-40 годину. Дану
ухвалу, копію позовної заяви з додатком
відповідач отримав 14.06.2014,
підтвердженням чого є його підпис на
поштовому повідомленні, що міститься в
матеріалах справи (а.с. 43). Отже, він був
повідомлений своєчасно та належним
чином про день та час слухання справи,
однак, у судове засідання не з'явився по
нез'ясованій судом причині, жодних заяв
про перенесення розгляду справи від
нього на адресу суду не надходило. У
зв'язку з цим слухання справи було
перенесено на 27 червня 2014 року на 14
годину 30 хвилин.

В судове засідання на 09
липня 2014 року відповідач в судове
засідання також не з'явився, повістку
про виклик до суду не отримав, про що
свідчить повернутий конверт за
закінченням терміну зберігання (а.с. 48).

Таким чином суд при заочному
розгляді вказаної вище справи
обмежився доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

З урахуванням наведеного
вище, приймаючи до уваги, що в
матеріалах справи знаходяться докази
того, що відповідач повідомлявся про
дату та час слухання справи належним
чином, у відповідності до вимог ст.ст.76,
77 ЦПК України, ним не зазначені
обґрунтовані та достатні обставини,
які б свідчили про поважність причин
неявки його в судові засідання та
докази про це, не надано обґрунтованих
пояснень та доказів, що мають істотне
значення для правильного вирішення
справи і можуть стати підставою для
скасування заочного рішення, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування заочного
рішення суду.

З урахуванням
вищенаведеного, суд не вбачає підстав
для скасування заочного рішення суду
та призначення справи до розгляду в
загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК
України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 09.07.2014 року у цивільній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості – залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги, або в разі
винесення ухвали за відсутності осіб,
що приймають участь у справі, протягом
п'яти днів з моменту отримання копії
ухвали.

Суддя

В.Г. Пашнєв