Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 р. Борівський
районний суд Харківської області в
складі:

головуючого судді
Федченко В.М.

при секретарі
Стрілець Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Борова справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,

В С Т А Н О В И В :

18.09.2014 р. позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, в якому вказав, що
22.12.2010 року позивачем було взято в борг
у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 119 000
грн. 00 коп. про що була складена
розписка.

На вимогу відповідача про повернення
боргу ОСОБА_1, в зв'язку з відсутністю в
нього грошових коштів, 29.07.2013 р. уклав
договір кредиту з кредитною спілкою
«Наша довіра», поручителем по якому
виступив відповідач та його брат
ОСОБА_3 Отримані кредитні кошти в
розмірі 66500 грн. позивач передав
відповідачу в присутності іншого
поручителя ОСОБА_3 в рахунок погашення
частини боргу. Розписку про отримання
грошових коштів ОСОБА_2 обіцяв написати
пізніше, та в зв'язку з тим, що на той час
у сторін були довірливі відносини,
позивач подумав, що частину боргу він
віддав.

Згодом в вересні позивач передав
відповідачу автомобіль марки Fiat Dukat
вартістю 45 000 грн., який до
теперішнього часу знаходиться у нього.

Позивач вказує, що з того часу він був
впевнений що з відповідачем
розрахувався в повній мірі, будь-яких
вимог стосовно повернення боргу він не
пред'являв. Відповідачем на ім'я
позивача 11.12.2011 р була видана
довіреність відповідно до якої він міг
представляти будь-які інтереси ОСОБА_2,
в тому числі з правом отримання майна
та грошових коштів, що підтверджує
довірливі відносини між сторонами.

Позивач неодноразово отримував кошти,
які в подальшому передавав відповідачу
та будь-яких зауважень або претензій з
боку ОСОБА_2 по факту невиконання або
неповернення грошових сум не було.

В усній домовленості між сторонами від
29.11.2013 р. позивач пообіцяв продати
відповідачу ? частини нежитлової
будівлі за адресою: АДРЕСА_1, на що
відповідач видав аванс в розмірі 100
000 грн., а ОСОБА_1 написав розписку про
отримання цих коштів. Згодом сторони не
дійшли домовленості щодо суми продажу
та позивач відмовив відповідачу в
продажі ? частини вищевказаного
нерухомого майна. В зв'язку з чим,
відповідач звернувся до суду з позовом
про повернення ОСОБА_1 грошових коштів
по розписці від 22.11.2010 р. на суму 119 000
грн. та по розписці від 29.11.2013 р. на суму
100000 грн.

Рішенням Борівського районного суду
Харківської області від 25.04.2014 р. з
ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 борг
в розмірі 219 000 грн., 3332 грн. - індекс
інфляції, 751 грн.36 коп. - 3 % річних,
судовий збір в розмірі 3230 грн.

Позивач вказує, що враховуючи
вищевикладене виходить, що
вищезазначену суму в розмірі 66500 грн.
ОСОБА_2 отримав під впливом обману,
шляхом зловживання довірою, тому
відповідно до ст.1051 ЦК України 29.07.2013 р.
позивач дав в борг ОСОБА_2 ці кошти. За
весь цей період щомісячно позивачем
сплачувалися відсотки за користування
кредитом за відсотковою ставкою 48 % що
складає 31920 грн. 00 коп.

ОСОБА_2 разом зі своєю матір'ю
користувалися частиною приміщення
позивача з серпня 2013 р. по квітень 2014 р.
та не сплачували за оренду приміщення,
чим спричинили позивачу збитки за
фактичне використання землі на суму 877
грн. 86 коп. - з розрахунку, що наданий
Підлиманською сільською радою
Харківської області.

В той час коли відповідач вивозив майно
з магазину - разом зі своїм вивіз і те
майно, яке належить позивачу, а саме:
торгові прилавки - 7 метрів за ціною 700
за метр на суму 4900 грн., вітринний
холодильник за ціною 9000 грн.

Таким чином загальна сума повернутих
коштів ОСОБА_2 складає 126277 грн. 86 коп.,
сума понесених витрат позивачем
складає 31920 грн. 00 коп.

Позивач в своїй позовній заяві просить
суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь
борг у сумі 121377 грн. 00 коп., витрати
понесені ним в розмірі 31920 грн. та
судовий збір в розмірі 1532 грн. 97 коп.

ОСОБА_1 в судовому засіданні
відмовився від стягнення коштів з
відповідача за вилучене торгове
обладнання та просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 111500
грн. 00 коп., витрати понесені ним в
розмірі 31920 грн. та судовий збір в
розмірі 1532 грн. 97 коп.

Відповідач в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечує в
повному обсязі. Вказує, що грошових
коштів, а тим паче автомобіль позивач
йому не передавав, ніяких документів на
автомобіль у нього не має.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснює, що автомобіль марки Fiat Dukat
віддав ОСОБА_1 в рахунок боргу, за
боргом ОСОБА_1 приїжджав разом з ОСОБА_2
вказуючи на те, що гроші які він йому
винен належать ОСОБА_2, за кермо
автомобіля сів позивач.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтвердив, що 29.07.2013 р. разом з ОСОБА_2
виступав поручителем по кредитному
договору укладеному між ОСОБА_1 та
кредитною спілкою «Наша довіра», бачив
як позивач передав ОСОБА_2 кредитні
кошти в розмірі 66500 грн.

Суд вислухавши пояснення сторін та
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України
«договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян…».

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України
«на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми…».

ОСОБА_1 в судове засідання не надав
доказів підтверджуючих укладення
договору позики, ні розписки чи іншого
документу, що посвідчував би передання
ним відповідачеві грошової суми в
розмірі 66500 грн. Позивач не надав
доказів підтверджуючих передання ним
ОСОБА_2 автомобіля марки Fiat Dukat, свідок
ОСОБА_4 в судовому засіданні чітко
пояснив, що він був винен грошові кошти
позивачу в рахунок чого і передав свій
автомобіль, за кермо якого сів ОСОБА_1
Автомобілем ОСОБА_4 керував по
довіреності, документи на автомобіль в
ДАІ на нового власника не
переоформлювалися.

Відповідно ст.1051 ЦК України «якщо
договір позики має бути укладений у
письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця…» .

Таким чином, суд не бере до уваги
пояснення свідка ОСОБА_3, який
підтверджував, що гроші в розмірі 66500
грн. були передані позивачем
відповідачеві. Тому витрати понесені
позивачем у сумі 31920 грн. на
обслуговування кредиту не можуть бути
стягнуті з відповідача.

В силу ст. 88 ЦПК України витрати на
сплату судового збору в розмірі 1532 грн.
97 коп. не підлягають стягненню з
відповідача.

З урахуванням вище викладеного,
керуючись статтями 15,16 ЦК України,
ст.ст. 3,10,11,57-59,88,209,212,214-215 ЦПК України, на
підставі ст.1047, ст.1051 ЦК України, суд,

В И
Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в
сумі 111500 грн., понесених витрат в
розмірі 31920 грн. на обслуговування
кредиту та судових витрат в розмірі 1532
грн. 97 коп. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Борівський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
30.09.2014 р.

Головуючий суддя
Федченко В. М.