Справа № 404/4438/14-ц
Номер провадження 2/404/2010/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до Головного управління
державної казначейської служби
України у Кіровоградській області, по
якому просить стягнути на його користь
кошти в розмірі 87 612 грн. 50 коп., що були
внесені ОСОБА_3 на підставі квитанції
№980910.293.3 від 07.12.2013 року, які
знаходяться на депозитному рахунку №
НОМЕР_1 ТУ ДСА України в
Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 23 січня 2014 року Кіровським
районним судом м. Кіровограда було
винесено рішення по справі №404/8285/13-ц за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
припинення права у спільному майні,
стягнення грошової компенсації,
визнання права власності.

Даним рішенням припинено право
власності позивача на ? частину
квартири АДРЕСА_1 та було стягнуто з
ОСОБА_3 на його користь грошову
компенсацію в розмірі 87 612 грн. 50 коп.,
які були внесені нею на депозитний
рахунок № НОМЕР_1 ТУ ДСА України в
Кіровоградській області.

18 лютого 2014 року Кіровським районним
судом м. Кіровограда було винесено
ухвалу про роз»яснення вказаного
рішення, згідно якої суд роз»яснив, що
грошову компенсацію в розмірі 87 612 грн.
50 коп. необхідно видати ОСОБА_1.

Після набрання рішенням та ухвалою
законної сили, позивач звернувся до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Кіровоградській області з заявою про
виплату йому зазначених коштів, але
йому було відмовлено.

Свою відмову відповідач мотивував тим,
що органи Державної казначейської
служби України забезпечують виконання,
насамперед, захищених статей видатків
бюджету, які визначені ч. 2 ст. 55
Бюджетного кодексу України, а так як
проведення виплат з депозитного
рахунку ТУ ДСА України в
Кіровоградській області не
відноситься до переліку захищених
видатків та здійснюється відповідно до
черговості платежів з урахуванням
ресурсної забезпеченості загального
фонду державного бюджету, наявних та
прогнозних залишків коштів на єдиному
казначейському рахунку.

В ході розгляду справи представником
позивача було уточнено позовні вимоги,
якими просять стягнути на користь
позивача кошти в розмірі 87 612 грн. 50 коп.,
що були внесені ОСОБА_3 на підставі
квитанції №980910.293.3 від 07.12.2013 року, які
знаходяться на депозитному рахунку №
НОМЕР_1 ТУ ДСА України в
Кіровоградській області та стягнути з
Головного управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000
грн.

В обґрунтування зазначає, що
неправомірними діями відповідача
позивачу була завдана моральна шкода,
яка полягає в душевних переживаннях,
яких він зазнав внаслідок втрати часу
та зусиль, направлених на відновлення
його порушеного права, усвідомленні
того факту, що відповідачем свідомо
ігноруються його особисті права, з
нехтуванням норм закону та засад
справедливості. Внаслідок таких дій
ОСОБА_1 позбавився можливості придбати
собі житло, так як за час коли
відповідач відмовлявся виплатити йому
вказану суму курс долара США по
відношенню до гривні значно зріс.

Ухвалою Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 20 серпня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 до Головного
управління державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області про стягнення коштів в частині
стягнення на користь позивача коштів в
розмірі 87 612 грн. 50 коп., що були внесені
ОСОБА_3 на підставі квитанції №980910.293.3
від 07.12.2013 року, які знаходяться на
депозитному рахунку № НОМЕР_1 ТУ ДСА
України в Кіровоградській області
залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
просила задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, повідомлявся
судом про час та місце розгляду справи
належним чином, надав до суду
заперечення, якими позовні вимоги не
визнав у повному обсязі, просив у
зв'язку з відсутністю можливості
забезпечити явку представника в судове
засідання, провести розгляд справи без
його участі.

Суд, в межах Надиних доказів,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказів.

З огляду на вищенаведене, суд
розглядає справу на підставі тих
доказів, які є у матеріалах справи і
вважає, що їх достатньо для розгляду
цієї справи по суті.

Разом з тим, відповідно до ст.212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
досліджених наявних у справі доказів і
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Судом встановлено, що рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23 січня 2014 року по
справі №404/8285/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про припинення права у
спільному майні, стягнення грошової
компенсації, визнання права власності,
позовні вимоги задоволено, припинено
право власності ОСОБА_1 на 1 / 2 частину
квартири АДРЕСА_1. Стягнуто із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в
розмірі -87 612 грн. 50 коп. вартості 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, яка
попередньо внесена на депозитний
рахунок НОМЕР_1 ТУ ДСА України в
Кіровоградській області 07.12.2013 року.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 /а.с. 5-7/.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 18 лютого 2014 року заяву
ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду
від 23 січня 2014 року по справі №
404/8285/13-ц (номер провадження 2/404/86/14) за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
припинення права у спільному майні,
стягнення грошової компенсації,
визнання права власності задоволено,
роз`яснено рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 23.01.2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про припинення права у
спільному майні, стягнення грошової
компенсації, визнання права власності.
Зазначено, що грошову компенсацію в
розмірі 87 612 грн. 50 коп. вартості 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, що внесені
ОСОБА_3 на підставі квитанції № 980910.293.3
від 07.12.2013 року і знаходяться на
депозитному рахунку НОМЕР_1 ТУ ДСА
України в Кіровоградській області
07.12.2013 року видати ОСОБА_1 /а.с. 8-9/.

24 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Кіровоградській області з заявою про
перерахування коштів з депозитного
рахунку /а.с. 10/.

Листом Головного управління Державної
казначейської служби України в
Кіровоградській області від 04 квітня
2014 року позивачу було повідомлено, що
проведення виплат з депозитного
рахунку ТУ ДСА України в
Кіровоградській області не
відноситься до переліку захищених
видатків та здійснюється відповідно до
черговості платежів з урахуванням
ресурсної забезпеченості загального
фонду державного бюджету, наявних та
прогнозних залишків коштів на єдиному
казначейському рахунку. Платіжні
доручення ТУ ДСА України у
Кіровоградській області, що стосуються
повернення коштів з депозитного
рахунку, знаходяться на обліку та
будуть оплачені відповідно до
черговості платежів за відповідним
напрямком витрат /а.с. 11/.

Головним управлінням казначейства
відповідно до черговості платежів, за
платіжним дорученням ТУ ДСА України у
Кіровоградській області від 15 травня
2014 року № 29 було перераховано на
рахунок 9100 в ПАТ КБ «ПриватБанк» 87
612 грн. 50 коп. для зарахування на к/р
0760 /а.с. 28/.

Частиною 2 статті 23 Цивільного
кодексу України передбачено, що
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; 2) якщо шкоди завдано
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або
виправних робіт; 3) в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Необхідно з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позначених моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі, чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду, та з чого він при
цьому виходить.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем суду не надано жодного
доказу перенесених ним душевних
страждань, душевного болю, пов'язаних з
неправомірними діями відповідача.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи
зібрані по справі докази, дійшов
висновку, що позивач не довів тих
обставин, на які посилалися, як на
підставу своїх позовних вимог.

За вказаного позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, 88, 208, 209, 212-218,
294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Головного управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області про стягнення
коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда