АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1828/14
Головуючий в І інстанції: Скрипнік Л.А.
Доповідач: Слюсаренко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
у складі:

головуючого:Радченка С.В.
суддів:Вербицької Л.І. Слюсаренко
О.В.при секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 27 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про стягнення пені за
несвоєчасну сплату аліментів ,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_7 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_6 про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів, зазначаючи, що відповідач
не виконує свого обов'язку по сплаті
аліментів відповідно до виконавчого
листа № 2-1615/2009, виданого 19 травня 2009
року Комсомольським районним судом м.
Херсона про стягнення з нього
аліментів на утримання сина ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 часини з
усіх видів заробітку щомісячно .

З урахуванням доповнень до позовних
вимог просила стягнути із ОСОБА_6 пеню
у розмірі 100438, 62 грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 березня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
пеню за прострочення сплати аліментів
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась
станом на 01.12.2013 року, із урахуванням її
часткового зменшення судом, в розмірі 80
000 грн. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_6, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального закону, просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі. Вказує на
те, що заборгованість з аліментів
виникла не з його вини, і що розмір пені
визначний судом без врахування його
матеріального становища .

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції , колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено і вбачається із
матеріалів справи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6
є батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає із матір'ю.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 07 квітня 2009 року з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у
розмірі 1/6 частини від усіх видів
заробітку щомісячно до досягнення
дитиною повноліття., починаючи з 25.12.2008
року.

19 травня 2009 року на виконання
зазначеного рішення суд видав
виконавчий лист, який пред'явлений
позивачкою для примусового виконання
до державної виконавчої служби 20
травня 2009 року .

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 був обізнаний про наявність
судового рішення про стягнення з нього
аліментів, проте ухилявся від його
виконання.

Стягувач в 2010 році та 2011 році
зверталася з заявами про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за ухилення від
сплати аліментів, ОСОБА_6 надавав
державному виконавцю письмові
пояснення щодо причин несплати
аліментів, повідомлявся про наявність
та розмір боргу.

06 грудня 2013 року до ЄРДР внесено
відомості про відкриття кримінального
провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 164 ч
1 КК України, після чого він у грудні 2013
року погасив заборгованість по
аліментам , яка виникла із дня
пред'явлення виконавчого документу до
виконання .

Суд обґрунтовано відповідно до вимог
статті 196 СК України дійшов висновку
про наявність підстав для стягнення з
відповідача пені у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочки.

Доводи апеляційної скарги такі
висновки суду не спростовують.

Неустойка за несвоєчасну сплату
аліментів нараховується не з часу
повідомлення державним виконавцем
боржника про кримінальну
відповідальність за злісне ухилення
від сплати встановлених рішенням суду
аліментів, а з часу невиконання цього
рішення суду. Відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати настає в разі порушення цим
платником аліментних обов'язків, що
призвело до виникнення заборгованості,
тому факт погашення платником цієї
заборгованості не звільняє його від
передбаченої ст. 196 СК України
відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, яка
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України обов'язкова для застосування
судами.

Поклавши в основу рішення наданий
позивачкою розрахунок пені в межах
зазначеного нею строку суд
правильність цього розрахунку не
перевірив і зазначених вище положень
закону не врахував та не зважив, що
неустойка нарахована ОСОБА_7 не на
щомісячну заборгованість від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення на дату погашення боргу,
а на заборгованість з наростаючим
підсумком.

Усього сума пені за прострочення
сплати аліментів складає 91210, 63 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 196 СК України
розмір пені може бути зменшений судом
з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Зменшуючи розмір пені, що підлягає
стягнення з відповідача до 80000 грн., суд
першої інстанції послався на його
матеріальний та сімейний стан, проте не
перевірив та не прийняв до уваги
розмір його доходу , наявність інших
утриманців та інші обставини, які
впливають на визначення розміру пені
та спроможність особи її сплатити.

Як вбачається із витребуваних судом
апеляційної інстанції відомостей,
ОСОБА_6 не має постійного місця роботи
і постійного доходу, має крім сина
ОСОБА_8 , ще двох неповнолітніх дітей,
яких відповідно до діючого в Україні
сімейного законодавства зобов'язаний
утримувати, проживає із матір'ю та
сім'єю своєї сестри.

Наведені обставини свідчать про те, що
за своїм матеріальним станом
відповідач не зможе сплатити на
користь позивачки неустойку у
визначеному розмірі і про те, що до
спірних правовідносин слід
застосовувати наведену вище норму
матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
нарахованої пені до 20000 грн.

В зв'язку з наведеним рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає зміні із зменшенням стягнутої
з відповідача на користь позивачки
пені за прострочення сплати аліментів
із 80000 грн. до 20000 грн.

Розмір стягнутого на користь держави
судового збору належить зменшити з 800
грн. до 200 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_6 частково задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 березня 2014 року
змінити, зменшити стягнуту із ОСОБА_6
на користь ОСОБА_7 пеню з 80000 грн. до 20000
грн. , стягнуту суму судового збору на
користь держави зменшити з 800 грн. до 200
грн.

Рішення набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання

Головуючий:

судді: