Справа № 130/854/14-ц Провадження №
22-ц/772/2353/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Заярний А. М.Категорія:
27Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Міхасішина
І.В.

Суддів: Сопруна В.В.,
Медвецького С.К.,

При секретарі: Агеєвій
Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 26 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення коштів за
договором позики , -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду першої інстанції із вище
вказаним позовом.

Заочним рішенням Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 26 травня 2014 року позов
задоволено, стягнуто з відповідача
28116 грн., що еквівалентно 2400 дол. США.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 26 травня 2014
року, ОСОБА_2 звернувся до
Апеляційного суду Вінницької області
з апеляційною скаргою, в якій
просить ухвалене у справі судове
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись при цьому на
порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 26
травня 2014 року вказаним вимогам
законі відповідає.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно розписки від 02.11.2009
відповідач взяв в борг у позивача
грошові кошти в сумі 2500 доларів США, які
зобов'язався повернути до 31.12.2009 (а.с.5).

Як стверджує позивач, відповідач
частково виконав умови договору
позики, повернувши позивачу 100 доларів
США 01.12.2012. З того часу відповідач борг
не повертає під різними приводами.

За договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та тої ж
якості. Договір позики є укладений з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками
(ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості грошей.

Таким чином, між позивачем
(позикодавцем) та відповідачем -
(позичальником) був укладений у
письмовій формі договір позики, який
підтверджується розпискою, як того
вимагає закон (а.с.5).

Проте ОСОБА_2, будучи позичальником,
порушив умови договору позики, що
підтверджується розпискою, та не
повернув отримані ним в борг кошти в
строки визначені договором, тобто до
31.12.2009.

За загальними правилами виконання
зобов'язань, а саме ст. 525 ЦК України -
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною першою статті 1049 ЦК України
встановлено, що за договором позики на
позичальникові лежить зобов'язання
повернути суму позики у строк та в
порядку, що передбачені договором.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(належне виконання).

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

В силу ч. 2 ст. статті 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ст. 545 ЦК України, прийнявши
виконання зобов'язання, кредитор
повинен на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі. Якщо
боржник видав кредиторові борговий
документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен визнати
про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документу у
боржника підтверджує виконання ним
свого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи,
борговий документ знаходиться у
кредитора - ОСОБА_3, що підтверджує не
виконання зобов'язання відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що
між сторонами насправді укладено
договір купівлі-продажу а не позики
не заслуговують на увагу, оскільки,
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
таких доводів.

Так, зокрема, ОСОБА_2 не надано суду
доказів, які б свідчили про передачу
чи зобов'язання передати майно (товар)
однієї сторони (продавця) у власність
другій стороні (покупцеві), а також про
прийняття або зобов'язання прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму покупцем (ст. 655 ЦК
України)

За таких обставин, відповідач як
позичальник (боржник) не виконав взятих
на себе зобов'язань за договором
позики, які власноручно виклав в даній
ним розписці, а саме не повернув 31.12.2009
на вимогу позивача (кредитора) отримані
в борг грошові кошти в повній сумі 2500
доларів США, що підтверджується
борговим документом (розпискою), яка по
даний час знаходиться у позивача.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції дотримався встановленого ст.
212 ЦПК України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, в
єдності і протиріччі, і ця оцінка
повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; визначився з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає застосуванню.
Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування не
вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 26 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
С.К. Медвецький

/підпис/
В.В. Сопрун

З оригіналом вірно: