справа №619/4382/14-ц
провадження №2/619/1661/14
РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2014 року м.
Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участю секретаря судового
засіданняМолотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Дергачівської державної
нотаріальної контори Харківської
області про надання додаткового строку
для прийняття спадщини та зобов'язання
вчинити певні дії, -

установив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області, в якому
просила надати їй додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та
зобов'язання відповідача прийняти
заяву про прийняття спадщини та видати
відповідне свідоцтво. В обґрунтування
позову ОСОБА_3 зазначила, що після
смерті батька була у пригніченому
стані, у неї були відсутні
правовстановлюючі документи на
спадкове майно та тяжкий майновий стан
не дали їй змоги вчасно звернутися до
нотаріальної контори.

У судове засідання представник
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області не
з'явився, завідуюча контрою подала до
суду заяву, в якій вказала, що
Дергачівська державна нотаріальна
контора Харківської області є
неналежним відповідачем, оскільки
нотаріус не може бути відповідачем у
спорах, що виникають із цивільних
відносин, пов'язаних з нотаріальною
дією.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явилася, подала до суду заяву в якій
вказала, що позов підтримує у повному
обсязі та просить справу розглядати у
її відсутність.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2,
її батьками є: батько - ОСОБА_4, мати -
ОСОБА_5.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалися сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
мотивів.

Щодо вимоги про надання додаткового
строку для прийняття спадщини.

За теоретичним визначенням, позов - це
матеріально-правова вимога до
відповідача з приводу порушеного
права, а належними сторонами в
цивільному процесі є особа, якій
належить право вимоги - позивач та
особа, яка повинна відповідати за
позовом - відповідач.

Позивач просить надати їй додатковий
строк для прийняття спадщини після
смерті батька ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому позов подала до
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області, яка є
неналежним відповідачем по даній
справі.

Пленум Верховного Суду України у п.24
своєї постанови №7 «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року роз'яснив судам, що
особа, яка не прийняла спадщину в
установлений законом строк, може
звернутися до суду з позовною заявою
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відповідно до
частини третьої статті 1272 ЦК України.
Зазначене положення застосовується до
спадкоємців, в яких право на
спадкування виникло з набранням
чинності зазначеним Кодексом. Суди
відкривають провадження в такій
справі у разі відсутності письмової
згоди спадкоємців, які прийняли
спадщину (частина друга статті 1272 ЦК
України), а також за відсутності інших
спадкоємців, які могли б дати письмову
згоду на подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Відповідачами у такій справі
є спадкоємці, які прийняли спадщину.
При відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину. При
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Як вбачається з заяви, ОСОБА_3 позов до
інших осіб не подавала, клопотання про
залучення їх до участі у розгляді
справи у якості співвідповідача не
заявляла.

Таким чином, суд відмовляє у
задоволенні позову в частині надання
додаткового строку для прийняття
спадщини, у зв'язку з тим, що він поданий
до неналежного відповідача.

Щодо вимоги про зобов'язання
відповідача прийняти заяву про
прийняття спадщини та видати
відповідне свідоцтво.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду по захист своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Пленум Верховного суду України в п.23
своєї постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», роз'яснив судам, що
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про
нотаріат» №3425-XII від 02 вересня 1993 року,
нотаріус або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення
такої дії суперечить законодавству
України; 2) не подано відомості
(інформацію) та документи, необхідні
для вчинення нотаріальної дії; 3) дія
підлягає вчиненню іншим нотаріусом або
посадовою особою, яка вчиняє
нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює
значення, зміст, правові наслідки цієї
дії або ця особа діє під впливом
насильства; 5) з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась особа, яка
в установленому порядку визнана
недієздатною, або уповноважений
представник не має необхідних
повноважень; 6) правочин, що укладається
від імені юридичної особи, суперечить
цілям, зазначеним у їх статуті чи
положенні, або виходить за межі їх
діяльності; 7) особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла плату за її вчинення; 8)
особа, яка звернулася з проханням
про вчинення нотаріальної дії, не
внесла встановлені законодавством
платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в
інших випадках, передбачених цим
Законом. Нотаріус або посадова особа,
яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає
для вчинення нотаріальних дій
документи, якщо вони не відповідають
вимогам, встановленим у статті 47 цього
Закону, або містять відомості,
передбачені частиною третьою статті 47
цього Закону. Нотаріусу або посадовій
особі, яка вчиняє нотаріальні дії,
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу
особи, якій відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, нотаріус або
посадова особа, яка вчиняє нотаріальні
дії, зобов'язані викласти причини
відмови в письмовій формі і
роз'яснити порядок її оскарження. Про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить відповідну постанову.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем не надано суду допустимих, в
розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України, доказів
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, а саме відповідної
постанови, оформленої з дотриманням
вимог ст.49 Закону України «Про
нотаріат» №3425-XII від 02 вересня 1993 року.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Є.А.
Болибок