Справа №489/5940/14-ц 23.09.2014 23.09.2014 23.09.2014
Провадження №22-ц/784/2674/14
Провадження № 22ц/784/2674/2014
Суддя першої інстанції: Спінчевська
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

23 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В., Яворської Ж.М.

при секретарі судового засідання Кудрі
В.М.,

за участі: позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 2 вересня 2014 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів.

Позивачка зазначала, що в вересні 2011
року було зареєстровано шлюб з
відповідачем. У шлюбі народилось двоє
дітей: донька ОСОБА_4 2012 року народження
та донька ОСОБА_5 2014 року народження,
батьком яких є відповідач. Однак шлюбні
відносини з відповідачем фактично
припинились. Доньки залишились разом з
нею та знаходяться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач не
надає належної матеріальної допомоги,
позивачка просила суд стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
дітей в розмірі 1/3 частини усіх його
доходів, та аліменти на неї в розмірі 1/4
частини усіх його доходів до
досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 2 вересня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
утримання доньки ОСОБА_4, та доньки
ОСОБА_5 1/3 частину усіх його доходів, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 14 серпня 2014 року до
досягнення ОСОБА_4 повноліття, після
чого у розмірі 1/4 частини усіх його
доходів на утримання ОСОБА_5 до її
повноліття. Також на утримання
позивачки 1/10 частину усіх його доходів,
до досягнення дитиною трьох років,
щомісячно, починаючи з 14 серпня 2014 року.
Крім того, суд розподілив судові
витрати.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та невірне застосування норм
матеріального права, просив рішення
суду змінити в частині стягнення
аліментів на утримання дітей до
мінімальної частки заробітку, не більш
30% прожиткового мінімуму, а в частині
стягнення аліментів на утримання
позивачки скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Із змісту вимог ст.ст. 84, 180-181 СК України
вбачається, що дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини, до досягнення
дитиною трьох років. Крім того,
аліменти на неповнолітню дитину можуть
бути призначені судом з батька, який
проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком
малолітніх дітей, ОСОБА_4 2012 року
народження та ОСОБА_5 2014 року
народження, які проживають разом з його
дружиною - ОСОБА_2

Відповідач працює на ДП НВКГ «Зоря» -
«Машпроект» інженером технологом,
розмір його середньомісячної
заробітної плати складає 4120 грн. (а.с. 16).
Відповідач матеріальну допомогу на
утримання дітей та дружини в належному
розмірі не надає.

В зв'язку з чим, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що відповідач
зобов'язаний утримувати своїх доньок
та має можливість сплачувати аліменти
на дружину в розмірі 1/10 частини усіх
його доходів, до досягнення дитиною
трьох років.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що через сплату кредитів, він не в
змозі утримувати дружину та сплачувати
аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини
усіх його доходів, є необґрунтованими,
оскільки відповідач не надав доказів
того, що щомісячні платежі по кредитам
суттєво впливають на його матеріальний
стан.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду чи доводили б порушення
ним норм цивільного законодавства,
апеляційна скарга не містить. Тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 2
вересня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: