№ апеляційного
суді першої інстанції:Лозиська М.І.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Мішкіній А.В.

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_5, яка діє на підставі договору в
інтересах ОСОБА_6 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 24 липня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6
про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 липня 2014 року позов
задоволено частково. /а.с. 94-95/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
подав апеляційну скаргу на рішення
суду посилаючись на його незаконність
та необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовані
обставини справи, зокрема, що
демонтований паркан є її власністю,
оскільки був нею збудований приблизно
у 1960 р., ще до народження позивача, та
перебував на її земельній ділянці, що
також встановлено рішенням
Солом'янського районного суду від
13.08.2013 р. Не обґрунтовано також судом
спричинення шкоди саме діями
відповідача та її розмір, що становить
6100 грн., оскільки звіт оцінки не може
бути допустимим та належним доказом. З
урахуванням викладеного в апеляційній
скарзі просила рішення суду скасувати
та постановити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власником будинку АДРЕСА_1 та
землекористувачем земельної ділянки
за вищевказаною адресою, що
підтверджується довідкою архівного
відділу Києво-Святошинської
райдержадміністрації м. Києва № 554 від
21.07.2011 року та технічними паспортами на
будинок /а.с. 12-20/.

ОСОБА_6 є власником суміжної земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_2 на підставі
Державного акта на право власності на
земельну ділянку від 16 березня 2012 року
серії ЯЖ № 033846.

Згідно з актом встановлення меж
землекористування від 19 травня 1993 року
складеним за участю користувачів
суміжних земельних ділянок
зафіксовано наявність на межі
земельної ділянки паркану з металевої
сітки.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з вимог
ст. 1166 ЦК України про те, що майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала,
встановивши, що правомірність
знаходження паркану встановлена
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 13.08.2013 року, а ОСОБА_6
самовільно демонтувала паркан, який
був оновлений позивачем.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено в суді апеляційної
інстанції, ОСОБА_3 спірний паркан не
будував, а лише, як він сам зазначив,
його оновив, про що доказів в порядку
ст. 60 ЦПК України також надати не зміг.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що огорожа на суміжній
земельній ділянці існує з 1960 року,
побудована ОСОБА_6, і нею же
демонтована.

Таким чином, належність на праві
власності паркану ОСОБА_3 в порядку ст.
60 ЦПК України не доведена, понесення
ним втрат на його будівництво або
ремонт не надано, а тому судом зроблено
передчасний висновок щодо
відшкодування йому шкоди за майно, що
йому не належить.

Посилання позивача на звіт з оцінки
вартості рухомого майна, складений ПП
«Юридична контора Малецького» /а.с.27-34/
на суму 6100, 00 грн., суд апеляційної
інстанції не приймає до уваги, оскільки
вказаних розрахунок передбачав оцінку
вартості об'єкта, виходячи з вартості
його відновлення в існуючому вигляді в
цінах, що склались на момент оцінки, а
як було безспірно встановлено, під час
розгляду справи позивач ОСОБА_3 жодним
чином не відновлював вказаний паркан,
віс роботи були проведені відповідачем
ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє на
підставі договору в інтересах ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 липня 2014 року -скасувати,
постановити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: