РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/17029/13-ц

Пров. №2/668/374/14

12.06.2014 року Суворовський районний суд
м.Херсона в складі:

головуючого судді Зубова О.С.,

при секретарі Хандусенко О.Е.,

за участю представника позивача
адвоката

ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання право спільної сумісної
власності подружжя та його поділ

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним
позовом та пояснила у судовому
засіданні, що з вересня 1999 року вони з
відповідачем стали проживати сумісно
однією сім'єю, вели спільне
господарство, в тому числі позивачка
ростила породисту собаку, щенят якої
продала за значну суму, яку внесли як
передоплату за покупку 48/100 будинку, та
25.12.2003 року відповідач придбав 48/100
частин будинку АДРЕСА_1 за 10800 грн., де
вони продовжили проживати сумісно.
18.11.2006 року сторони зареєстрували шлюб.
Під час шлюбу у в 2009 року сторони
придбали за 4000 грн. дачу та у 2012 року
сторони придбали автомобіль
«Мерседес» за 45000 грн., 12.07.2013 року шлюб
між ними був розірваний, просила
встановити факт спільного проживання
без реєстрації шлюбу з вересня 199 року
по 18.11.2006 року, визнати право спільної
сумісної власності на 48/100 вказаного
будинку, дачу та автомобіль та
здійснити їх реальний розподіл між
ними.

Відповідач та його представник позовні
вимоги не визнали, вказуючи, що до 2006
року позивачка тільки приходила до
нього а не проживала спільно, в кінці 2002
року він продав належний йому особисто
автомобіль «Опель - Аскона» за 1800
доларів США, з яких 1000 доларів він
заплатив ОСОБА_5 як передплати за
частину будинку, якій домовився купити
за 2000 доларів США, а вже у 2003 році на
остаток грошей придбав ВАЗ 2101, який
здав в оренду ТОВ «Венбест - Херсон», з
суми оренди та своєї заробітної плати
він сплачував залишок вартості частини
будинку щомісячно по 100 доларів США,
починаючи з лютого 2003 року по грудень
2003 року, після вагітності позивачки
уклав з нею шлюб у 2006 році, однак,
автомобіль «Мерседес» купив за 45000 грн.,
які надали його батьки з суми від
продажу будинку в с.Львово, та не
заперечував, що дачу позивач купила за
її кошти. Подав зустрічний позов в
якому просив визнати за ним право
особистої приватної власності на
«Мерседес».

Позивачка зустрічний позов не визнала,
вказуючи, що автомобіль був придбаний
за спільні кошти.

Судом встановлені наступні обставини
та визначені відповідні їм
правовідносини.

З вересня 1999 року по 2006 рік сторони
проживали сумісно у будинку за адресою:
АДРЕСА_2, згодом - по АДРЕСА_3, а потім
АДРЕСА_1.

В період з 2002 року по грудень 2003 року
відповідач за особисті кошти придбав
48/100 частин будинку АДРЕСА_1 за 2000
доларів США що в еквіваленті складало
10800 грн., з яких 1000 доларів у кінці 2002
року сплатив з суми проданого
автомобілю, а інші після з своєї
заробітної плати, 25 грудня 2003 між ним
та ОСОБА_5 був укладений договір
купівлі продажу зазначеної частки
будинку, якій посвідчений нотаріально
та зареєстрований в Херсонському
обласному бюро технічної
інвентаризації.

18.11.2006 року сторони зареєстрували шлюб
після вагітності позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син
ОСОБА_6, а згодом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13.

27.12.2009 року сторони вже в період шлюбу
придбали за 4000 грн. будинок АДРЕСА_4.

08.06.2013 року сторони придбали автомобіль
«Мерседес»,1986 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, за 45000 грн.

12.07.2013 року рішенням Суворовського
районного суду м.Херсона шлюб між
сторонами був розірваний.

Суд вважає, що дані правовідносини
регулюються наступним законодавством.

Відповідно купівлі будинку, як було
роз'яснено у п.12 постанови Пленуму
Верховного Суду України №16 від 12.06.98
яка діяла на той час виникнення
правовідносин, що правила статей 22, 28, 29
КпШС ( 2006-07 ) не застосовують до спорів
про поділ майна осіб, які живуть однією
сім'єю, але не перебувають у
зареєстрованому шлюбі. Такі спори
мають вирішуватися згідно з п.1 ст.17
Закону України "Про власність",
відповідних норм Цивільного кодексу
України ( 1540-06 ) і з урахуванням
роз'яснень, даних Пленумом Верховного
Суду України в п.5 постанови від 22
грудня 1995 р. N 20 ( v0020700-95 ) "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності"
відповідно до п.5 якого зазначено. що
спільною сумісною власністю є: майно,
нажите подружжям за час шлюбу (ст.16
Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про
шлюб та сім'ю України та згідно ч.1 ст.17
Закону України "Про власність" майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї, є їх спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними. В інших
випадках спільна власність громадян є
частковою

Позивачка не довела належними
доказами, що будинок був придбаний
відповідачем внаслідок їх, як членів
сім'ї, спільної праці та не спростувала
доводів відповідача, якій довів що,
будинок був придбаний за рахунок
часткової продажу автомобіля
поясненнями свідка ОСОБА_7 та з його
доходів на той час, з яких він сплачував
останню частку оплати вартості
будинку, про що також надав докази:
письмові копію трудової книжки, що
працював на той період, пояснення
продавця будинку ОСОБА_5, сама позивач
не заперечувала факту продажу
відповідачем автомобіля Опель-Аскона і
докази його доходів, які підтверджені
письмовими поясненнями продавця
будинку ОСОБА_5, свідками ОСОБА_8, ОСОБА_9
и ОСОБА_7

Докази надані позивачем, а саме
допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, тільки
підтверджували спільне проживання,
наявність на особистому утриманні
позивача собаки та вирощуванні щенят, в
той же час ОСОБА_12 підтвердила, що
щенята появилися перед переїздом їх в
свій будинок, що взагалі спростовує
можливість надання передоплати за
рахунок коштів від продажу щенят,.
Покази цих свідків та фотографії не
доводять зазначених в законі обставин
придбання будинку внаслідок спільної
праці, також не доведено, що сторони в
той період проживали як члени сім'ї,
тобто як зазначено ч.2 ст.64 ХК України
постійно проживали разом і ведуть з ним
спільне господарство, а саме
сукупність таких при знаків, як
дотримання встановленого порядку
(зареєстровані) при їх вселенні чи було
це приміщення постійним місцем
проживання цих осіб, чи вели вони з
наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з погляду на встановлені обставини у
застосовані їх до ст.17 Закону України
"Про власність" спірний будинок не може
бути визнаний спільною сумісною
власністю сторін, а також не позивач
доказала що має право на визнання її
часткової власності в цьому будинку,
тому позов в цей частині є
необґрунтованим та не підлягаючим
задоволенню.

Щодо поділу іншого вказаного майна суд
вважає, що будинок АДРЕСА_4 і
автомобіль "Мерседес" є спільною
власністю сторін як подружжя.

Доводи сторін про те, що якесь з цього
майна придбане за рахунок коштів, які
надали батьки не може бути прийнятий до
уваги як підстава для визнання
особистою власністю одного з подружжя,
так як надання безоплатної допомоги чи
просто передачі коштів, не породжує
особистої власності на ці кошти
подружжя, якому ці кошти передавалися.

Так як це майно було придбане сторонами
в період шлюбу, то відповідно до ст.60 СК
України воно є спільним майном
подружжя та відповідно до ст.70 СК
України підлягає поділу в рівних
частинах.

Виходячи з цього, суд вважає зустрічний
позов необґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

При поділу майна нажитого сторонами в
період шлюбу, суд враховує вартість
цього майна визначену сторонами:
автомобіль "Мерседес" - 45000 грн., дачний
будинок - 4000 грн.

Визначаючи спосіб та порядок розподілу
майна суд виходить з положень ст.71 СК
України та наступного.

Як пояснили сторони, автомобіль був
придбаний для господарчої діяльності
відповідача, он має посвідчення водія
відповідної категорії, тому суд вважає
доцільним виділення цього автомобіля
відповідачу, дачного будинку -
позивачу. Компенсація за перевищення
частки при поділу спільної власності
складає 45000+4000=49000/2=24500-4000=20500 грн. на
користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8,10,212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
право спільної сумісної власності
подружжя на 48/100 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та його поділі -
відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
право спільної сумісної власності
подружжя та поділ дачного будинку із
земельною ділянкою АДРЕСА_4 і
автомобіль "Мерседес", 1986 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та їх поділ
- задовольнити.

Визнати право особистої власності
ОСОБА_4 на автомобіль "Мерседес", 1986 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 45 000 грн.

Визнати право особистої власності
ОСОБА_3 на дачний будинок із земельною
ділянкою АДРЕСА_4 вартістю 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 20500
грн. в рахунок компенсації за
перевищення частки в спільної
власності.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонській області через
Суворовський районний суд м.Херсону,
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Особи, які беруть участь у справі,
зможуть ознайомитися з повним рішенням
суду 17 червня 2014 року.

СуддяЗубов О. С.