Номер провадження: 22-ц/785/6675/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Виноградова Л. Є.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Виноградової Л.Є.

суддів
Гайворонського С.П.,

Сегеди С.М.,

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
позовом Одеської міської ради до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
за участю третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору зі
сторони позивача - Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Наш двір»
про визнання договору купівлі - продажу
недійсним, скасування державної
реєстрації та визнання права власності
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 05 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року Одеська міська рада
звернулася до суду із вищевказаним
позовом, вказуючи, що виконавчим
комітетом Одеської міської ради
встановлено, що по АДРЕСА_1 була
виконана самочинна реконструкція
нежитлового приміщення (гараж), площею
23,6 м.кв., шляхом надбудови другого
поверху, чим було значно погіршено
житлово - побутові умови прилеглих
будинків. Рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 10 березня 2005
року за ОСОБА_3 визнано право власності
на нежитлове приміщення (гараж)
загальною площею 23,6 кв.м., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 лютого 2006 року за ОСОБА_3
визнано право власності на нежитлове
приміщення (гараж) загальною площею 96,1
кв.м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. 06 травня 2006 року між ОСОБА_3, з
однієї сторони, та ОСОБА_4 - матір'ю
ОСОБА_3,з іншої було укладено договір
купівлі - продажу нежитлового
приміщення (гаражу), загальною площею
96,1 кв.м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Вищезазначені рішення
Приморського районного суду м. Одеси
було скасовано ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 21 грудня 2006
року. ОСОБА_3 перестала бути власником
нежитлового приміщення (гаражу), яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
нежитлове приміщення (гараж) перейшло
до власності територіальної громади м.
Одеси.

Посилаючись на те, що відповідачка
самовільно, без відповідних дозвільних
документів здійснила самочинну
реконструкцію нежитлового приміщення,
Одеська міська рада згідно останніх
уточнених позовних вимог просила суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 06 травня 2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 (реєстровий № 972), згідно
якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила
належне ОСОБА_3 на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 лютого 2006 року нежиле приміщення -
гараж по АДРЕСА_1, загальною площею 96,1
кв.м., на підставі якого право власності
зареєстроване за ОСОБА_4 29.10.2010 року в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно із зазначенням площі
нежилого приміщення - гаражу 55,8 кв.м. та
адреси: АДРЕСА_1, за номером 485 в книзі:
4г-159 (реєстраційний номер майна 11194573) та
скасувати запис про його реєстрацію;
скасувати запис Державного реєстру
речових прав від 29.10.2010 року на нежиле
приміщення - гараж, площею, 55,8 кв.м., яке
знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер
запису: 485 в книзі: 4г-159, реєстраційний
номер майна 11194573), здійснений на
підставі дублікату договору
купівлі-продажу від 06 травня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 (реєстровий № 972); визнати
за територіальною громадою міста Одеси
в особі Одеської міської ради право
власності на реконструйоване нежиле
приміщення - гаражу, загальною площею
55,8 кв. м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів
солідарно на користь Одеської міської
ради витрати на судовий збір.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 05 червня 2014 року позов
задоволено, визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 06 травня 2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 (реєстровий № 972), згідно
якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила
належне ОСОБА_3 на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 лютого 2006 року нежиле приміщення -
гараж по АДРЕСА_1, загальною площею 96,1
кв.м., на підставі якого право власності
зареєстроване за ОСОБА_4 29.10.2010 року в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно із зазначенням площі
нежилого приміщення - гаражу 55,8 кв.м. та
адреси: АДРЕСА_1, за номером 485 в книзі:
4г-159 (реєстраційний номер майна 11194573) та
скасувати запис про його реєстрацію,
скасовано запис Державного реєстру
речових прав від 29.10.2010 року на нежиле
приміщення - гараж, площею, 55,8 кв.м. яке
знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4,
здійснений на підставі дублікату
договору купівлі-продажу від 06 травня
2006 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
(реєстровий № 972), визнано за
територіальною громадою міста Одеси в
особі Одеської міської ради право
власності на реконструйоване нежиле
приміщення - гаражу, загальною площею
55,8 кв. м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції на користь
Одеської міської ради витрати на
судовий збір у розмірі по 35, 76 грн. з
кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Задовольняючи вимоги Одеської міської
ради, суд обґрунтовано виходив з того,
що ОСОБА_3 самовільно побудувала гараж
пл. 96,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Цей висновок суду підтверджується
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 10 березня 2005 року, яким за
ОСОБА_3 визнано право власності на
гараж пл. 23,6 кв.м. по АДРЕСА_1., рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 лютого 2006 року, яким за ОСОБА_3
визнано право власності на гараж пл. 96,1
кв.м. по АДРЕСА_1, ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 21 грудня 2006
року, якою ці судові рішення були
скасовані, а справа направлена на новий
судовий розгляд у той же суд, ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси
від 21 лютого 2007 року позов ОСОБА_3
залишений без розгляду (а.с. 56 т.2).

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем пропущений строк на
пред'явлення позову суперечать
роз'ясненням, викладеним в п. 29
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами ст. 376 ЦК
України » про те, що особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього, строк
позовної давності на вимоги про
проведення перебудови самочинно
збудованого чи такого, що будується,
житлового будинку, прибудови до нього,
будівлі, споруди чи іншого нерухомого
майна, а також про знесення таких
об'єктів не вважається пропущеним
незалежно від тривалості часу, який
минув після закінчення чи початку
будівництва.

З твердженням в апеляційній скарзі про
те, що договір купівлі - продажу гаражу
(між дочкою та матір'ю) був укладений
відповідно до норм діючого
законодавства України, тому не може
бути визнаний недійсним, судова
колегія погодитися не може, оскільки
нежила будівля - гараж побудована
самовільно з порушенням вимог ст.5 ЗУ
«Про основи містобудування», ст.28, ч.1
ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність»,
ст.ст. 215, 216 ЦК України.

До того ж, відповідно ч.6 ст. 376 ЦК
України особа, яка здійснила самочинне
будівництво, має право на
відшкодування витрат на будівництво,
якщо право власності на нерухоме майно
визнано за власником (користувачем)
земельної ділянки, на якій воно
розміщене.

Судова колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду не вбачається,
доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду, до того ж
згідно ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України,
ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 05 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда