Справа № 463/127/14
Головуючий у 1 інстанції: Головатий
Провадження № 22-ц/783/3909/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Курій Н.М., Мельничук О.Я.

секретаря - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 31 березня 2014 року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У квітні 2013 року Личаківська
районна адміністрація Львівської
міської ради звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа
Львівська міська рада про демонтаж
прибудови. Заявою від 20.02.2014 року
позовні вимоги збільшила та в
кінцевому просила ухвалити рішення,
яким зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3
демонтувати самочинно здійснену
прибудову до квартири АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в демонтажі
самочинної здійсненої прибудови до
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 31 березня 2014 року позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_2 демонтувати
самочинно здійснену прибудову до
квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_3, ОСОБА_2 в демонтажі самочинно
здійсненої прибудови до квартири
АДРЕСА_1.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. Вважає
його незаконним та необґрунтованим,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити. Свої вимоги мотивує тим, що
при ухваленні рішення суд не взяв до
уваги ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність», ст.41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», зокрема те,
що у разі виявлення порушення, в тому
числі самочинного будівництва,
уповноваженим суб'єктом
архітектурно-будівельного контролю
оформлюється акт перевірки, у двох
примірниках. Жодного акту перевірки, в
якому було б зафіксовано факт
здійснення відповідачами самочинного
будівництва в матеріалах справи немає.

Вказує на те, що відповідно до ч.6 ст. 31
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», проектна
документація на будівництво об'єктів
не потребує погодження державними
органами, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особам,
юридичними особами, утвореними такими
органами. З врахуванням наведеного
вважає висновок суду про наявність
самочинного будівництва незаконним та
таким, що не ґрунтується на доказах, а є
лише припущенням.

Крім того вважає незаконним висновок
суду про те, що земельна на АДРЕСА_1
належить на праві власності
територіальній громаді м. Львова в
особі Львівської міської ради,
оскільки в матеріалах справи відсутні
документи, які б підтверджували право
власності Львівської міської ради на
дану земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали даної справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з таких
мотивів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалв
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Матеріалами справи встановлено,
що на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 25.11.2011р.
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли
у власність у рівних частках квартиру,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 54,2 кв.м.

Право власності на вищевказане
майно зареєстровано у встановленому
законом порядку та підтверджується
копіями витягів про державну
реєстрацію прав.

Згідно даних інвентаризаційної
справи на будинковолодіння за вказаною
вище адресою, наказом ДЖГ ЛМР від 03.02.2012
року №43 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано дозвіл
на використання квартири АДРЕСА_1 як
нежитлової, зобов'язано звернутися в
департамент містобудування для
розгляду питання щодо технічної
можливості використання квартири як
нежитлової для інших цілей під
конкретні об'єкти, після відкриття у
встановленому порядку об'єкта
зобов»язано укласти договір з
Львівським комунальним підприємством,
що обслуговує житловий фонд за місцем
розташування об'єкта, на компенсацію
витрат, пов'язаних з ремонтом,
експлуатацією та утриманням
будинковолодіння, відповідно до
займаної у будинку частини приміщень
та укласти угоду на вивезення твердих
побутових відходів, за наявності
документів на землекористування,
сплату за землю здійснювати згідно з
чинним законодавством, а у разі
відсутності документів укласти
договір про земельний сервітут та
здійснювати плату за земельний
сервітут у відповідності до чинного
законодавства та нормативно-правових
актів Львівської міської ради, надати
доступ для обстежень приміщень власних
квартир представникам відповідних
служб міста. Наказом Департаменту
містобудування ЛМР від 09.08.2012р. №А-266
затверджено вимоги до
архітектурно-планувальної частини
проекту реконструкції приміщення
квартири АДРЕСА_1 під магазин
продовольчих таварів з влаштуванням
дверного отвору на місці віконного
прорізу, на замовлення відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ПП ОСОБА_4 розроблено робочий
проект реконструкції зазначеної
квартири під магазин продовольчих
товарів з влаштуванням окремого входу,
на підставі якого Інспекцією ДАБК у
Львівській області задекларовано про
початок виконання будівельних робіт.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3
здійснили прибудову до квартири
АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що на
праві власності належить
територіальній громаді міста Львова в
особі ЛМР, є прибудинковою територією
та призначена для обслуговування
будинку всіма мешканцями, належить до
об'єктів благоустрою населеного
пункту.

Дані обставини підтверджуються
наявними у матеріалах справи доказами.
Зокрема Личаківською районною
адміністрацією винесено
розпорядженням №123 від 18.03.2013 року, за
наслідками розгляду листа ЛКП
«Господар» та заяви мешканців будинку
АДРЕСА_1. П.2 даного розпорядження
визнано, що прибудова до АДРЕСА_1
здійснена самовільно, з порушенням ст. 8
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», в зв'язку з
чим прибудова підлягає демонтажу. Дане
розпорядження ніким не скасоване та є
чинним.

Статтею 376 ЦК України встановлено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил (ч.1) і що у випадку, коли
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок (ч.4).

Враховуючи ту обставину, що
відповідачами не надано, а судом не
здобуто доказів проведення ОСОБА_2,
ОСОБА_3 добудови до квартири у
відповідності до затвердженого
проекту на земельній ділянці,
відведеній у встановленому законом
порядку, то колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що прибудова до квартири АДРЕСА_1
здійснена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з істотним
відхиленням від затвердженого проекту,
на земельній ділянці, що належить
територіальній громаді м. Львова в
особі Львівської міської ради, є
прибудинковою територією та
призначена для обслуговування будинку
всіма мешканцями будинку та така
забудова порушує права мешканців на
користування прибудинковою
територією.

Колегія суддів вважає, що позивачем
вірно обрано захист свого права,
оскільки демонтаж самовільно
здійсненої прибудови до будинку є
єдиним способом усунення порушень прав
третіх осіб.

За вище наведених обставин, суд
правильно застосував ч.1 ст. 376 ЦК
України, як норму матеріального права,
яка регулює спірні правовідносини, а
відтак правомірно застосував до
спірних правовідносин норму ч. 4 ст. 376
ЦК України, яка передбачає наслідки
самочинного будівництва.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, а тому підстав для скасування
рішення немає.

Керуючись ст.303, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 31 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили

Головуючий:

Крайник Н.П.

Судді:

Курій Н.П.

Мельничук О.Я.