АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6549/14
Справа № 643/6134/14-ц
Головуючий 1 інст. - Харченко А.М.
Категорія : право власності
Доповідач - Бобровський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
м.Харкова від 31 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, треті особи - Московський
відділ державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на автомобіль,
скасування арешту нерухомого майна та
виключення з акту опису й арешту майна,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4, зазначивши
у якості третіх осіб Московський ВДВС
Харківського міського управління
юстиції та ОСОБА_5, про визнання права
власності на автомобіль DAEWOO MATIZ, 2007 року
випуску, д.р.н. НОМЕР_1 та про скасування
арешту цього автомобіля і виключення
його із акту опису та арешту майна
боржника ОСОБА_4, накладеного
постановою державного виконавця
Московського ВДВС ХМУЮ від 18 листопада
2013 року.

На обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_4 14
квітня 2010 року йому була на 20 років
видана нотаріально посвідчена
довіреність на право користування та
розпорядження автомобілем з правом
передовір'я іншим особам та під
розписку отримано 5300 доларів США, а 10
лютого 2012 року складено у простій
письмовій формі договір
купівлі-продажу автомобіля за вказану
суму, але в подальшому відповідачем не
було здійснено переоформлення цього
транспортного засобу.

Зазначивши, що при керуванні
автомобілем за його довіреністю
ОСОБА_5, 13 січня 2014 року працівниками
ДАІ було затримано автомобіль у зв'язку
з його арештом , що був накладений
постановою ВДВС по виконанню рішень
про стягнення боргу з ОСОБА_4, та те, що
він у відповідності до чинного
законодавства придбав автомобіль, а
ОСОБА_4 неправомірно не виконані
зобов'язання за договором
купівлі-продажу, ОСОБА_3 просив суд
задовольнити його позовні вимоги.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
визнали позовні вимоги ОСОБА_3 ,
відповідачем було зазначено, що
автомобіль арештовано у зв'язку з його
заборгованістю по аліментам.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 31 липня 2014 року у позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на підставність та
обґрунтованість його позову,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення вимог
процесуального права при ухваленні
рішення про відмову у позові визнаного
відповідачем, просить новим рішенням
позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія відповідно до положень ст..308
ЦПК України вирішила апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити , рішення районного
суду залишити без змін з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вони посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню,
зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що
обставини визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що автомобіль DAEWOO
MATIZ, 2007 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1
зареєстровано 11 листопада 2009 року на
ОСОБА_4, яким 14 квітня 2010 року видане
посвідчену приватним нотаріусом
Харківського МНО ОСОБА_8 довіреність
позивачу на право користування та
розпорядження автомобілем з правом
передовір'я іншим особам.

Довіреність видана строком на 20 років
та не скасовувалась довірителем.

Постановою державного виконавця
Московського ВДВС ХМУЮ від 18 листопада
2013 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню за
виконавчим листом № 2-3796/10 про
стягнення аліментів з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 на дитину, заборонено
відчуження вказаного автомобіля
боржником, та згідно протоколу від 13
січня 2014 року працівниками ДАЇ
вилучено його у ОСОБА_5 та розміщено на
штрафний майданчик на зберігання.

Із розписки ОСОБА_4 від 14 квітня 2010
року та договору купівлі-продажу
ОСОБА_4 автомобіля ОСОБА_3, укладеного
між ними 2 лютого 2013 року вбачається, що
відповідачем від позивача отримано 5300
доларів США за автомобіль, але як при
переданні коштів так і видачі
довіреності відповідачем на позивача,
ОСОБА_4 у відповідності до Порядку
державної реєстрації (перереєстрації)
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин
сконструйованих на шасі, автомобілів ,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
Постановою КМУ № 1382 від 7 вересня 1998
року (зі змінами та доповненнями), із
заявами про зняття автомобіля з
реєстрації ОСОБА_4, та перереєстрації
на ОСОБА_3 не звертались

За таких обставин, з урахуванням
недотримання сторонами порядку
реєстрації права власності на
автомобіль до заборони його
відчуження при виконанні рішення суду
про стягнення з відповідача аліментів
на дитину, суд дійшов правильного
висновку про залишення позовних вимог
ОСОБА_3 без задоволення , оскільки за
чинним законодавством передання майна
в користування та розпорядження на
підставі довіреності у набувача не
виникає право власності на це майно
відповідно до ст..328 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про визнання
позову відповідачем та третьою особою,
як підстава для його задоволення,
добросовісність позивача та
правомірність набуття ним права на
автомобіль, помилковість зазначення
дати оформлення між сторонами договору
купівлі-продажу 2 лютого 2014 року,
колегія вважає безпідставними та
такими, що не спростовують
правильності висновку суду, виходячи
з положень ч.4 ст.174 ЦПК України про
недопустимість ухвалення рішення у
разі визнання відповідачем позову, яке
суперечить закону та порушує право
стягувача заборгованих ОСОБА_4
аліментів, відсутність у справі
належних та допустимих доказів про
укладання між сторонами договору
купівлі-продажу автомобіля до заборони
його відчуження при наявності
довіреності власника на 20 років.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.
303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду
м.Харкова від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді