Справа № 487/8546/14-ц
Номер провадження 2/487/2853/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.10.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

секретаря - Табунщик К.С.,

в присутності позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - Алексєєва
В.В., Харьковської О.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Миколаєва
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Обласного центру медико-соціальної
експертизи Миколаївської обласної
державної адміністрації про
поновлення групи інвалідності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Обласного центру
медико-соціальної експертизи
Миколаївської обласної державної
адміністрації про поновлення групи
інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що позивач з 1987 року обслуговувався в
міській поліклініці №1 як ліквідатор
наслідків аварії ЧАЕС. Декілька разів
проходив стаціонарне лікування з
приводу існуючих захворювань. В 1991 році
стан його здоров'я погіршився. 30.10.1991
року висновком СЕК. йому було
встановлено другу групу інвалідності
непрацездатну строком на 1 рік, хоча
вона повинна автоматично
прологовуватися на 5 років. Протягом
цього строку він неодноразово
звертався з приводу госпіталізації,
але лікарі в медичній документацій
вказували що він її не потребує. З 1993
року йому було встановлено третю групу
інвалідності неправомірно, оскільки
лікарі та експерти СЕК.
сфальсифікували його медичну справу та
незаконно вилучили з неї ряд важливих
документів. На підставі викладеного,
позивач просив суд ухвалити рішення,
яким поновити йому другу групу
інвалідності.

В судовому засіданні позивач
підтримав вимоги позову, просив про
його задоволення.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що позивач з 1993 року
не звертався до МСЕК з приводу
встановлення другої групи
інвалідності. Рішення про встановлення
третьої групи інвалідності ним в
установлений порядок оскаржено не
було.

Суд заслухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 є особою постраждалою
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується копією його
посвідчення серії НОМЕР_1.

Крім того ОСОБА_1 є інвалідом третьої
групи, що вбачається з пенсійного
посвідчення та довідки МСЕК серії МСЕ-05
№019458, згідно якої у 2007 році йому
внаслідок повторного огляду було
встановлено зазначену групу
безстроково - захворювання пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

В позовній заяві та в судовому
засіданні позивач просив поновити йому
другу групу інвалідності.

В судовому засіданні встановлено, що
друга група інвалідності була
встановлена ОСОБА_1 первісно в 1991 році
на один рік до 01 листопада 1992 року (арк.
справи 6).

У 1993 році позивач був визнаний
інвалідом третьої групи, захворювання
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно п.3 Положення «Про
медико-соціальну експертизу»,
затвердженого постановою КМУ від 3
грудня 2009 р. № 1317, медико-соціальна
експертиза проводиться особам, що
звертаються для встановлення
інвалідності, за направленням
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після проведення
діагностичних, лікувальних і
реабілітаційних заходів за наявності
відомостей, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

При цьому відповідно до п.12
зазначеного Положення обласні комісії:

- здійснюють
організаційно-методичне керівництво
та контроль за діяльністю відповідно
районних, міжрайонних, міських комісій,
перевіряють правомірність прийнятих
ними рішень і в разі визнання їх
безпідставними змінюють їх;

- повторно оглядають осіб, що
звертаються для встановлення
інвалідності і оскаржили рішення
районних, міжрайонних, міських комісій,
перевіряють якість розроблення
індивідуальних програм реабілітації,
здійснюють контроль за повнотою і
якістю їх виконання;

- проводять у складних випадках
огляд осіб, що звертаються для
встановлення інвалідності, за
направленнями районних, міжрайонних,
міських комісій;

- визначають медичні показання на
право одержання інвалідами
спеціального автомобільного
транспорту і протипоказання до
керування ним;

- надають лікарям комісій
консультаційну допомогу з питань
проведення медико-соціальної
експертизи;

- впроваджують наукові принципи і
методи, розроблені науково-дослідними
інститутами, готують пропозиції щодо
вдосконалення порядку проведення
медико-соціальної експертизи,
узагальнюють і поширюють передовий
досвід роботи;

- беруть участь у розробленні
комплексних заходів щодо профілактики
і зниження рівня інвалідності, а також
удосконалення порядку проведення
реабілітації інвалідів;

- вживають заходів до підвищення
кваліфікації фахівців комісій;;

- проводять разом з профспілковими
та громадськими організаціями
інвалідів конференції, наради,
семінари з питань профілактики
інвалідності, реабілітації та
адаптації інвалідів;

- вносять відповідно до
компетенції до Централізованого банку
даних з проблем інвалідності
інформацію про громадян, які пройшли
медико-соціальну експертизу;

- узагальнюють, аналізують та
подають до Центральної
медико-соціальної експертної комісії
МОЗ, обласних (міських) центрів
медико-соціальної експертизи, а також
управлінь охорони здоров'я обласних
(міських) державних адміністрацій
інформацію про випадки
необґрунтованого прийняття рішень
міськими, міжрайонними, районними
комісіями та направлення хворих
лікарсько-консультативними комісіями
на огляд до комісій для встановлення
інвалідності;

- проводять аналіз рівня та
динаміки інвалідності, стан
реабілітації інвалідів в Автономній
Республіці Крим, області, місті, районі.

В цей же час, як визначено у п. 11,
зазначеного вище Положення, районі
комісії серед іншого визначають:

- ступінь обмеження життєдіяльності
осіб, що звертаються для встановлення
інвалідності, потребу в сторонньому
нагляді, догляді або допомозі,
реабілітації, реабілітаційний
потенціал, групу інвалідності, причину
і час її настання, професію, з якою
пов'язане ушкодження здоров'я, а також
ступінь втрати професійної
працездатності (у відсотках)
працівників, які одержали ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням ними
трудових обов'язків;

- ступінь стійкого обмеження
життєдіяльності хворих для
направлення їх у стаціонарні
відділення центрів соціального
обслуговування;

- складають та корегують індивідуальну
програму реабілітації інваліда, в якій
визначаються види реабілітаційних
заходів та строки їх виконання, і
контролюють ефективність її виконання;

- ведуть облік громадян, які пройшли
медико-соціальну експертизу, вносять
відповідно до компетенції до
Централізованого банку даних з проблем
інвалідності інформацію про громадян,
які пройшли медико-соціальну
експертизу;

- беруть участь у здійсненні заходів
щодо профілактики інвалідності;

Вивчають:

- разом з лікувально-профілактичними
закладами охорони здоров'я результати
диспансеризації переважно осіб, які
часто та тривалий час хворіють, та
інвалідів;

- результати продовження строку
тимчасової непрацездатності на період
відновного лікування, результати
проведення повторного огляду
інвалідів з метою виявлення
ефективності реабілітаційних заходів,
визначення реабілітаційного
потенціалу;

Згідно п.15 Положення комісії проводять
своєчасно огляд (повторний огляд) осіб,
що звертаються для встановлення
інвалідності, за місцем їх проживання
або лікування, у тому числі за місцем їх
проживання або місцем перебування у
закладах соціального захисту для
бездомних осіб та центрах соціальної
адаптації осіб, звільнених з місць
позбавлення волі, за направленням
відповідного
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після пред'явлення
паспорта чи іншого документа, що
засвідчує особу.

Згідно п.п.3,4 Положення «Про порядок,
умови та критерії встановлення
інвалідності», затвердженого
постановою КМУ від 3 грудня 2009 р. № 1317
Медико-соціальна експертиза
проводиться з метою встановлення
інвалідності хворим, що досягли
повноліття, потерпілим від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, інвалідам (далі - особи,
що звертаються для встановлення
інвалідності) за направленням
відповідного
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після проведення
діагностичних, лікувальних і
реабілітаційних заходів за наявності
документів, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлене захворюваннями, наслідками
травм або вродженими вадами, які
спричиняють обмеження нормальної
життєдіяльності особи. Комісія приймає
документи осіб, що звертаються для
встановлення інвалідності, за
наявності у них стійкого чи
необоротного характеру захворювання, а
також у разі безперервної тимчасової
непрацездатності не пізніше ніж через
чотири місяці з дня її настання чи у
зв'язку з одним і тим самим
захворюванням протягом п'яти місяців з
перервою за останніх 12 місяців, а у разі
захворювання на туберкульоз - протягом
10 місяців з дня настання
непрацездатності.

При цьому в п. 5 Положення визначено, що
встановлення інвалідності заочно не
проводиться за п'ятьма найбільш
поширеними нозологічними формами
захворювань, визначеними у переліку, що
затверджується МОЗ, а також у разі, коли
вона спричинена, серед іншого:
захворюванням, пов'язаним з впливом
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.22 Положення повторний огляд
інвалідів з нестійкими, оборотними
змінами та порушеннями функцій
організму з метою визначення
ефективності реабілітаційних заходів,
стану здоров'я і ступеня соціальної
адаптації проводиться раз на один - три
роки. Повторний огляд інвалідів, а
також осіб, інвалідність яких
встановлено без зазначення строку
проведення повторного огляду,
проводиться раніше зазначеного строку
за заявою такого інваліда, інших
заінтересованих осіб у разі настання
змін у стані здоров'я і працездатності
або за рішенням суду чи прокуратури.

У разі незгоди з рішенням районної,
міжрайонної, міської комісії хворий,
потерпілий від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання або інвалід, відповідно
до п.п.23,25 Положення, має право подати
протягом місяця після одержання
висновку комісії письмову заяву до
Кримської республіканської, обласної,
Київської та Севастопольської
центральних міських комісій або до
комісії, в якій він проходив огляд, чи
до відповідного управління охорони
здоров'я. Комісія, що проводила огляд,
або управління охорони здоров'я
надсилає у триденний строк після
надходження відповідного запиту всі
наявні документи на розгляд Кримської
республіканської, обласної,
центральної міської комісії, яка
протягом місяця з дня подання
зазначених документів проводить
повторний огляд заявника і приймає
відповідне рішення, а також рішення
комісії може бути оскаржене до суду в
установленому законодавством порядку.

Отже, з аналізу зазначених норм,
можливо дійти висновку, що для
встановлення групи інвалідності,
передбачено певний порядок, пов'язаний
як з поданням інвалідом необхідних
документів до комісії, проходження
повторного огляду, так і можливістю
оскаржувати прийнятті комісією
рішення.

З матеріалів справи, а також пояснень
позивача у судовому засіданні
вбачається, що з 2007 року він не
звертався до комісії з заявою про
проходження повторного огляду, рішення
комісії про встановлення йому третьої
групи інвалідності не оскаржував.

Крім того діючим законодавством
України не передбаченого такого
способу захисту права, як поновлення
групи інвалідності.

На підставі викладеного суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,30,42,60,64,88,212,213 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Обласного центру медико-соціальної
експертизи Миколаївської обласної
державної адміністрації про
поновлення групи інвалідності -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
підпис

Боброва І.В.

З оригіналом згідно

суддя