Ухвала

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Сосницького районного суду
Чернігівської області від 11 липня 2014
року та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Чернігівської
області від 02 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку, зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
права спільної сумісної власності по 1/2
частині прибудови в домоволодінні та
його розподілу між колишнім подружжям,
позовною заявою третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання права власності на частину
прибудови трьох стінок до житлового
будинку,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з зазначеним позовом до ОСОБА_2
мотивуючи позовні вимоги тим, що у
період шлюбу з відповідачкою за
спільні кошти було придбано у
власність домоволодіння за договором
купівлі-продажу від 07 червня 1988 року,
який зареєстрований за відповідачкою,
за адресою: АДРЕСА_1 за 8 290 крб.
Уточнивши згодом позовні вимоги ОСОБА_4
просив визнати за ним та ОСОБА_2 право
власності на 1/2 ідеальну частину
житлового будинку з господарськими
будівлями.

ОСОБА_2 звернулася в суд з зустрічним
позовом до ОСОБА_4 мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що спірний житловий
будинок з надвірними будівлями вона
придбала за грошові кошти, які отримала
від своїх батьків, а тому вважає, що
даний будинок є її особистою власністю
і не підлягає поділу. За час шлюбу із
ОСОБА_4 до житлового будинку за спільні
кошти було здійснено прибудову кухні
(1-4), площею 16, 4 кв. м., ванної кімнати та
туалету (1-1), площею 2,8 кв.м., кладової (1-1),
площею 4,8 кв.м., які підлягають
розподілу між ними в рівних долях. Крім
того посилається, що у лютому 2008 року її
рідна мати ОСОБА_5 продала свій
житловий будинок із усім рухомим
майном та худобою за 40 000 грн., а також
отримала 50 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди за
загибель сина, зазначені кошти за
спільною згодою було витрачено на
прибудову до житлового будинку спальні
(1-8), площею 17,1 кв. м., кладового
приміщення (1-9), площею 4,8 кв. м., теплого
коридору (1-10), площею 3,7 кв. м., вхідного
тамбуру (т), площею 2.1 км.м. 18 березня 2008
року ОСОБА_5 зареєструвалась у спірному
житловому будинку. ОСОБА_2 просить
визнати на праві спільної сумісної
власності в рівних долях по 1/2 частині
кожному між нею та ОСОБА_4 на прибудову
до житлового будинку по АДРЕСА_1 (1-4),
площею 16, 4 кв. м., ванної кімнати та
туалету (1-1'), площею 2,8 кв.м., кладової
(1-1), площею 4,8 кв.м. та здійснити
розподіл спільної сумісної власності в
рівних долях.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору ОСОБА_5 також
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що у
лютому 2008 року вона продала свій
житловий будинок із усім рухомим
майном та живою худобою у с. Оленівка
Борзнянського району Чернігівської
області за 40 000 гр., а також протягом
2008-2012 років отримала 50 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Протягом лютого-березня 2008 року вона
передала своїй дочці ОСОБА_2 та зятю
ОСОБА_4 40 000 грн., які на її прохання було
витрачено ними на будівництво для неї
особисто додаткової прибудови
трьохстінок до житлового будинку її
дочки, а саме: спальні, кладового
приміщення, теплого коридору та
вхідного тамбуру із виходом на вулицю.
ОСОБА_2 зареєструвала її місце
проживання у житловому будинку з 18
березня 2008 року. Оскільки спальня
кімната, кладова, теплий коридор,
вхідний тамбур створені за особисті
власні грошові кошти ОСОБА_5, тому дані
об'єкти нерухомості в домоволодінні по
АДРЕСА_1 просить визнати за нею на праві
приватної власності.

Рішенням Сосницького районного суду
від 11 липня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 - задоволено. Визнано за ОСОБА_3
право власності на 1/2 ідеальну частину
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/2 ідеальну частину
вказаного житлового будинку з
господарськими будівлями. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
373 грн., витрати на правову допомогу в
сумі 2000 грн. Повернуто ОСОБА_3
переплачений судовий збір у сумі 351,15
грн. У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 - відмовлено. У задоволенні
позову третьої особи ОСОБА_5 -
відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Чернігівської області від 02 вересня 2014
року рішення Сосницького районного
суду Чернігівської області від 11 липня
2014 скасовано в частині відмови в
задоволенні вимог зустрічного позову
ОСОБА_2 та ухвалено в цій частині нове,
яким зустрічний позов задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4
право власності на будівельні
матеріали та обладнання в рівних долях
по 1/2 частині за кожним, використаних
при будівництві прибудови а-1, що
складається з кухні (1- 4), площею 16,4 кв.
м., ванної кімнати та туалету (1-1`),
площею 2,8 кв. м., кладової (1-1), площею 4,8
кв. м., що знаходяться по АДРЕСА_1,
вартістю 36 600 грн. В іншій частині
рішення залишено без змін. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
змінити оскаржувані рішення суду
першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку, зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права
спільної сумісної власності по 1/2
частині прибудови в домоволодінні та
його розподілу між колишнім подружжям,
позовною заявою третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання права власності на частину
прибудови трьох стінок до житлового
будинку.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ