У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді Собіни
І.М.,

Суддів : Оніпко О.В.,
Хилевича С.В.

секретар судового засідання
Демчук Ю.Ю.

з участю представників
сторін та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Укртранснафта» на рішення
Рівненського міського суду від 19
травня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариств "Укртранснафта", Філії
„Магістральні нафтопроводи "Дружба",
Ремонтно-будівельне управління Філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба"
публічного акціонерного товариства
"Укртранснафта", третя особа на стороні
відповідача - ОСОБА_2 про поновлення на
роботі, виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ПАТ „Укртранснафта"
про поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Рівненського міського
суду від 19 травня 2014 року даний позов
задоволено частково.

Поновлено позивачу ОСОБА_1 строк
звернення до суду.

Визнано звільнення та наказ
начальника Ремонтно-будівельного
управління Філії „Магістральні
нафтопроводи „Дружба" публічного
акціонерного товариства
„Укртранснафта" № 32/К від 26 грудня 2013
року, про звільнення з роботи ОСОБА_1
незаконним.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді
начальника служби охорони праці
Ремонтно-будівельного управління
Філії „Магістральні нафтопроводи
„Дружба" ПАТ „Укртранснафта" з 31
грудня 2013 року.

Стягнуто з ПАТ „Укртранснафта",
Філії „Магістральні нафтопроводи
„Дружба", Ремонтно-будівельного
управління Філії „Магістральні
нафтопроводи „Дружба" ПАТ
„Укртранснафта" середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 01
січня 2014 року по 19 травня 2014 року
включно у розмірі 31301, 16 гривень.

Провадження № 22-ц/787/1416/2014
Головуючий суддя 1 інстанції:
Наумов С.В.

Суддя-доповідач :
Собіна І.М.

Стягнуто з ПАТ „Укртранснафта",
Філії „Магістральні нафтопроводи
„Дружба", Ремонтно-будівельного
управління Філії „Магістральні
нафтопроводи „Дружба" ПАТ
„Укртранснафта" на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

Рішення в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді начальника служби
охорони праці Ремонтно-будівельного
управління Філії „Магістральні
нафтопроводи „Дружба" ПАТ
„Укртранснафта", а також присудження
середнього заробітку за один місяць в
сумі 6974,76 грн. допущено до негайного
виконання.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ „Укртранснафта",
Філії „Магістральні нафтопроводи
„Дружба", Ремонтно-будівельного
управління Філії „Магістральні
нафтопроводи „Дружба" ПАТ
„Укртранснафта" в дохід держави
судовий збір в сумі 328, 17 гривень.

В поданій на рішення
апеляційній скарзі ПАТ
„Укртранснафта" вказує на його
незаконність та необґрунтованість
через невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильну їх
оцінку, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги частково,
порушив вимоги ст.234 КЗпП України, не
врахував ро"яснень Верховного Суду
України, що містяться в п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
від 06.11.1992 року „Про практику розгляду
судами трудових спорів".

Вважає, що відсутні підстави для
поновлення позивачу строку звернення
до суду, оскільки ОСОБА_1 отримав копію
наказу про своє звільнення 31.12.2013 року,
однак до суду звернувся лише 07 лютого
2014 року. Вказує, що доводи позивача про
пропуск строку на подачу позову у
зв"язку з хворобою (підвищення
артеріального тиску), не можуть
прийматись судом, як поважні підстави
пропуску строку, оскільки на
стаціонарному лікуванні позивач не
перебував, а лише відвідував лікаря, що
не перешкоджало йому подати позовну
заяву в межах процесуальних строків.

Також зазначає, що суд не врахував
роз"яснень, наданих у п. 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
практику розгляду судами трудових
спорів" № 9 від 06.11.1992 року, а саме, що при
домовленості між працівником та
власником підприємства про припинення
трудового договору за угодою сторін,
договір припиняється у строк,
визначений сторонами, анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і працівника
.

При припиненні трудового
договору за угодою сторін, можливість
відкликання працівником своєї заяви
чинним законодавством не передбачено,
на що суд уваги не звернув.

Вважає, що суд не врахував, що в
позовній заяві відсутня вимога про
скасування наказу, в резолютивній
частині оскаржуваного рішення наказ
про звільнення визнано незаконним,
однак не скасовано. Крім того,
помилковим є визначення дати
поновлення позивача на роботі,
оскільки 31 грудня 2013 року - останній
робочий день позивача, за який ним
отримано заробіток.

Судом першої інстанції не взято
до уваги докази, надані ПАТ
„Укртранснафта", а саме: довідка РБУ
Філії "МН „Дружба" ПАТ „Укртранснафта"
від 18.02.1014 року № 93-34/166, заява про
надання відпустки та наказ про надання
відпустки від 03.09.2013 р., що підтверджує
відсутність психологічного тиску на
позивача з боку відповідача, натомість
прийняті доводи позивача, що
грунтуються на припущеннях.

По наведених підставах просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову у позові, а також ухвалити
рішення про поворот виконання
оскаржуваного рішення в частині його
негайного виконання - поновлення
ОСОБА_1 на посаді начальника служби
охорони праці Ремонтно-будівельного
управління Філії „Магістральні
нафтопроводи „Дружба" ПАТ
„Укртранснафта", а також присудження
середнього заробітку за один місяць в
сумі 6974,76 грн.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник позивача ОСОБА_4 просить
апеляційну скаргу відхилити та
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 працював в
Ремонтно-будівельному управлінні
Філії „Магістральні нафтопроводи
„Дружба" ПАТ „Укртранснафта" на посаді
начальника служби охорони праці.

Наказом начальника
Ремонтно-будівельного управління
філії „Магістральні нафтопроводи
„Дружба" ПАТ „Укртранснафта" від 26
грудня 2013 року № 32/к ОСОБА_1, начальника
служби охорони праці РБУ, звільнено з
роботи з 31 грудня 2013 року, за угодою
сторін, згідно п. 1ст 36 КЗпП України
(а.с.15).

Судом встановлено, що посада
начальника служби охорони в управлінні
підлягала скороченню проте, ОСОБА_1 в
установленому законом порядку
письмово попереджено про наступне
вивільнення не було.

З 08 травня 2013 року по 09 серпня 2013 року
позивач перебував на лікуванні, після
того, як він став до роботи, попросив
керівника надати йому чергову
відпустку.

Начальник РБУ ОСОБА_2 погодився надати
позивачеві відпустку, але за умови, що
він напише дві заяви: на звільнення з
роботи з 01 січня 2014 року за угодою
сторін, а також заяву на звільнення з
роботи з 31 грудня 2013 року за власним
бажанням у зв"язку з виходом на пенсію
за віком.

На вимогу керівника та під його
психологічним тиском ОСОБА_1 12 серпня
2013 року написав заяву на відпустку та
одночасно дві заяви на звільнення з
роботи.

Наказом № 313 від 03 вересня 2013 року
позивачу надано щорічну відпустку
тривалістю 28 календарних днів з 19
вересня 2013 року.

20 грудня 2013 року ОСОБА_1 подано заяву
керівнику про відкликання двох заяв
поданих ним на звільнення. В заяві
ОСОБА_1 вказував, що написані ним дві
заяви 12 серпня 2013 року були під тиском
та примусом з боку керівництва (а.с.10).

Факт психологічного тиску
начальника РБУ на позивача у судовому
засіданні підтвердила свідок ОСОБА_5, а
свою незгоду на звільнення з посади на
умовах, які вимагав відповідач, ОСОБА_1
виклав у своєму зверненні від 26 грудня
2013 року до Територіальної державної
інспекції з питань праці у Рівненській
області, в якому вказував на факти
психологічного тиску на нього (а.с.24).

Написання позивачем одночасно двох
заяв на звільнення з роботи є
підтвердженням, з однієї сторони,
відсутності волевиявлення ОСОБА_1 на
звільнення з роботи та написання їх під
тиском керівника, а з іншої - свідченням
того, що між сторонами не було
досягнуто згоди на звільнення позивача
саме з підстав передбачених п.1 ст. 36
КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що волевиявлення позивача на час
написання заяви про звільнення за
угодою сторін та на час видання наказу
про його звільнення не було, а тому
доводи апеляційної скарги про
неможливість анулювання однією
стороною заяви про звільнення за
угодою сторін у даному випадку є
безпідставними, і колегія суддів до
уваги їх не приймає.

Суд першої інстанції не дивлячись
на відсутність заяви, обґрунтовано
поновив ОСОБА_1 строк на звернення з
позовом до суду встановивши поважність
причин його пропуску.

Доводи автора апеляційної скарги
про те, що судом порушено вимоги ч. 2 ст.
30 ЦПК України не заслуговують на увагу
оскільки, рішення суду ухвалено проти
юридичної особи ПАТ „Укртранснафта".

Стягуючи середньомісячну
заробітну плату за час вимушеного
прогулу та задовольнивши частково
вимоги позивача про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
дотримався вимог п. 8 Постанови
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1995 року № 100 „Про затвердження
порядку обчислення середньої
заробітної плати" та ст. 237-1 КЗпП
України.

Враховуючи, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду наведених у рішенні,
підстав для його скасування колегія
суддів не за находить.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.
ст. 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства

„Укртранснафта" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 19 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів
починаючи з дня набрання нею чинності.

Головуючий
Собіна І.М.

Судді:
Оніпко О.В.

Хилевич С.В.