Дата документу 05.08.2014 Справа № 554/6841/14-ц
Провадження № 2/554/2435/2014
Єдиний унікальний номер: 554/6841/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2014 року суддя Октябрський
районний суд м. Полтави в складі :

головуючого
- судді Тімошенко Н.В.

при
секретарі - Малич Я.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Лобач Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Полтавської міської ради, третя особа -
Перша полтавська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності заповіту, визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Територіальної громади в особі
Полтавської міської ради, третя особа -
Перша полтавська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності заповіту, визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування, посилаючись на те, що
після смерті його двоюрідного діда
ОСОБА_3, відкрилася спадщина на належне
йому майно - жилий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.

Ураховуючи те, що позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину через неможливість
визначення складу спадкового майна по
заповіту, він вимушений був звернутися
до суду.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, представник
відповідача не заперечувала проти їх
задоволення.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, направивши до
суду заяву про слухання справи у його
відсутність, заперечень на позовну
заяву не направив.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Полтава помер двоюрідний дід ОСОБА_1 -
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, виданим
відділом ЗАГС м. Полтави від 22 грудня 1993
року, актовий запис № 3863.

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому нерухоме майно, що
складається з таких будівель і споруд
за планом згідно технічного паспорта
на будинок, виготовленого КП
«Полтавське міське бюро технічної
інвентаризації» Полтавської міської
ради за станом на 30.10.2013 року: житловий
будинок «А-1» загальною площею 35,9 кв. м,
житловою площею 27,8 кв. м, що складається
з таких приміщень за планом: 1-1 кімната
площею 13,9 кв.м, 1-2 кімната площею 13,9 кв.м,
1-3 сіни площею 8,1 кв.м; прибудова «а»
площею 10 кв. м погріб «а1» площею 5,7 кв. м,
сарай «Б» площею 17,4 кв. м, огорожа №1,
огорожа № 2, хвіртка №3, що знаходяться
по АДРЕСА_1.

Житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 розташований на
неприватизованій земельній ділянці,
загальна площа якої фактично становить
487 кв.м, що підтверджується технічним
паспортом на будинок за станом на 30.10.2013
року, яка була надана ОСОБА_3 в
безстрокове користування згідно
договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку, посвідченого нотаріусом
Полтавської міської нотаріальної
контори ОСОБА_4 від 04.10.1950 року № 47203/1.

Документами, що підтверджують право
власності ОСОБА_3 на цей будинок є
договір про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку, посвідчений нотаріусом
Полтавської міської нотаріальної
контори ОСОБА_4 від 04.10.1950 року № 47203/1 та
акт прийомки будинку в експлуатацію
від 22 квітня 1975 року № 194, що
підтверджується довідкою ПП
Полтавське бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор» від 05
квітня 2013 року № 2627. копії яких
додаються.

Відповідно до заповіту від 15 вересня 1992
року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори
Новіковою Н.І., зареєстрованого в
реєстрі за № 4-3261, копія якого
додається, ОСОБА_3 заповів мені належну
йому на праві власності частину жилого
будинку з частиною надвірних будівель,
що знаходяться в АДРЕСА_1, повністю.

Цей заповіт на день смерті ОСОБА_3 не
був ним змінений чи скасований і є
чинним, що підтверджується Витягом №
6575704 від 21.09.2006 зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори), виданим
Першою Полтавською державною
нотаріальною конторою.

На час відкриття спадщини позивач був
неповнолітнім, тому заяву про
прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3
від його імені та в його інтересах
06.06.1994 року подав за місцем відкриття
спадщини до Полтавської районної
державної нотаріальної контори мій
батько і законний представник ОСОБА_6.
За його заявою про прийняття ним
спадщини 06.06.1994 року в Полтавській
районній державній нотаріальній
конторі було заведено спадкову справу
за №278 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3. Таким чином, позивач прийняв
спадщину ОСОБА_3 за його заповітом у
встановлені законом спосіб та строк.

22.04.2014 року вказана спадкова справа
направлена з Полтавської районної
державної нотаріальної контори до
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори для подальшого
провадження по дислокації, так як
ОСОБА_3 на день смерті був
зареєстрований в Горбанівському
геріатричному пансіонаті ветеранів
війни та праці, який у даний час
знаходиться по АДРЕСА_3.

23.04.2014 року спадкова справа після
померлого ОСОБА_3 за №118/2014 заведена в
Першій Полтавській державній
нотаріальній конторі.

Крім позивача, інші особи спадщину
ОСОБА_3 не прийняли і на неї не
претендують.

У даний час позивач звернувся до Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом ОСОБА_3

Але у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ОСОБА_3 державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори
позивачу відмовлене постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 07 травня 2014 року, через те, що
нотаріус не може визначити склад
спадкового майна, оскільки згідно
заповіту вії 15 вересня 1992 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори Новіковою НІ.,
зареєстрованого в реєстрі за № 4-3261
спадкодавець на випадок своєї смерті
зробив таке розпорядження: «належну
мені на праві власності частиш жилого
будинку з частиною надвірних будівель,
що знаходиться в АДРЕСА_1, заповідаю
повністю ОСОБА_1». У заповіті не
конкретизовано, яку саме частину
жилого будинку спадкодавець заповів, а
згідно договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку від
04 жовтня 1950 року № 47203/1, витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно № 12352881 від 01 листопада 2006 року,
виданого КП ПБТІ «Інвентаризатор» та
довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 05
квітня 2013 року вбачається, що померлому
ОСОБА_3 належав на праві власності
увесь будинок.

Тому позивач змушений звертатися до
суду з позовом про визнання за ним
право вчасності в порядку спадкування
за заповітом ОСОБА_3 на увесь належний
йому на праві власності жилий будинок з
надвірними господарськими будівлями,
який знаходиться по АДРЕСА_1.

Указаний жилий будинок з часу його
будівництва по теперешній час має
спільну стіну та знаходиться під одним
дахом з іншим сусіднім жилим будинком,
тому спадкодавець, складаючи свій
заповіт на користь позивача,
добросовісно помилявся, вважаючи, що
йому належить частина жилого будинку, а
не увесь будинок.

Той факт, що жилий будинок і належний до
нього сарай, який знаходиться по
АДРЕСА_1 дійсно є спареними і мають
спільну стіну та один дах в сусіднім
жилим будинком і належним до нього
сараєм, який знаходиться по АДРЕСА_2,
підтверджується такими письмовими
доказами: планом забудови земельної
ділянки по АДРЕСА_1 від 15.08.1950 року, який
є невід'ємною частиною договору на
право забудови будинку і безстрокового
користування земельною ділянкою від
23.09.1950 року, та технічним паспортом на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, виготовленим станом
на 30.10.2013 року.

Крім того, для оформлення спадщини
необхідно встановити в судовому
порядку факт належності позивачу
заповіту, оскільки в заповіті його
прізвище казано українською мовою
«ОСОБА_1», що не відповідає його
прізвищу українською мовою згідно його
паспорта «ОСОБА_1». На час складання і
посвідчення 15 вересня 1992 року заповіту
ОСОБА_3 позивач був неповнолітнім,
паспорту не мав. Єдиним документом,
який посвідчував особу позивача було
свідоцтво про його народження,
виконане російською мовою, згідно
якого моє прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ст.534 ЦК УРСР від 1963 року
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його одній або кільком особам як тим, що
входять, так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі
або окремим державним, кооперативним
та іншим громадським організаціям.

Згідно ст. 541 ЦК УРСР від 1963 року заповіт
повинен бути укладений у письмовій
формі з зазначенням місця і часу його
укладення, підписаний особисто
заповідачем і нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 1963 року,
який діяв на час відкриття спадщини,
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

За ч. 1 ст. 14 ЦК УРСР від 1963 року за
неповнолітніх, які не досягли
п'ятнадцяти років, угоди укладають від
їх імені батьки (усиновителі) або
опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні
побутові угоди.

Відповідно до вимог ст. 60 Кодексу про
шлюб та сім'ю УРСР від 1969 року, який був
чинним на час відкриття спадщини
ОСОБА_3, захист прав та інтересів
неповнолітніх дітей лежить на їх
батьках, які діють без особливих на те
повноважень.

Згідно п.6 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Ураховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 534, 541, 548, 549 УРСР
від 1963 року, ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215
ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади
в особі Полтавської міської ради, третя
особа - Перша полтавська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту належності заповіту, визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіту від 15 вересня 1992
року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори
Новіковою Н.І., зареєстрованого в
реєстрі за № 4-3261, складеного ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадщину за заповітом ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтаві, а саме
визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1
і складається в цілому з таких будівель
і житловий будинок «А-1» загальною
площею 35,9 кв. м, житловою площею 27,8 кв.м.,
що складається з таких приміщень за
планом згідно технічного паспорта: 1-1
площею 13,9 кв.м, 1-2 кімната площею 13,9 кв.м,
1-3 сіни площею 8,1 кв.м; прибудову «а»
площею 10 кв. м; погріб «al» площею 5,7 кв. м;
сарай «Б» площею 17,4 кв. «горожу №1 ;
огорожу № 2; хвіртку №3, вартістю 114500
грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

СуддяН. В. Тімошенко