Справа № 178/1504/14-ц
У Х В А Л А

16 вересня 2014 року
Криничанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

голову
ючої
судді:                    Берелет В.В.

при
секретарі:                    Саверс
ькій Ю.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
смт.Кринички подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Криничанського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2014 року державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Криничанського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
у праві виїзду за межі України до
виконання ним зобов’язань. Вказує, що
на виконанні у ВДВС Криничанського РУЮ
перебуває виконавчий лист №2-6293,
виданий 09 листопада 2004 року
Криничанським районним судом
Дніпропетровської області про
стягнення з нього на користь ОСОБА_2
аліментів у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та виконавчий лист
№ 2-2443 від 21 вересня 2006 року виданий
Ленінським районним судом
м.Дніпропетровська про стягнення
аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у
розмірі 230,00 грн. щомісячно на
утримання доньки – ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4
до повноліття дитини. По виконавчому
листу відкрито виконавче провадження.
Рішення суду боржником не виконано,
аліменти він не сплачував, на виклики
не з’являється, майна, яке могло б
підлягати опису та арешту, з подальшою
реалізацією в рахунок погашення
заборгованості по аліментах відсутнє,
у зв’язку з чим утворилась
заборгованість по аліментам. Тому
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Криничанського районного управління
юстиції в Дніпропетровській області
просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконанням нею зобов’язань за
рішенням суду.

Перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що в задоволені
подання слід відмовити. Згідно ч.2, 3 ст.2
Протоколу №4 до Конвенції « Про захист
прав людини і основоположних свобод»
встановлено, що кожен є вільним
залишати свою країну, на здійснення
цього права не можуть бути встановлені
жодні обмеження, крім тих, що є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров’я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб. Забезпечення
майнових прав не може здійснюватись
шляхом обмеження основоположних
свобод. На підставі ст..22 Конституції
України, конституційні права і свободи
людини гарантуються і не можуть бути
скасовані. Оскільки Конституція є
основним Законом України, то права
людини, які гарантовані нею, не можуть
бути порушені. Відповідно до ст..33
Конституції України право кожного
вільно залишати територію України може
бути обмежене лише законом. Підстави
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон визначені
Законом України «Про порядок виїзду і
в’їзду в України громадян України» від
21 січня 1994 року. Стаття 6 зазначеного
Закону передбачає декілька видів
обмеження в виїзді громадян України за
кордон, зокрема: громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорту та тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у певних
випадках, що визначені в цій статті. За
змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 зазначеного
Закону громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов’язань. З аналізу тих
правових норм вбачається, що особа, яка
має паспорт для виїзду за межі України,
та має такий намір, може бути
відмовлено у виїзді за кордон у випадку
ухилення від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням
до виконання зобов’язань Таким чином,
при звернені до суду з вказаним
поданням, орган державної виконавчої
служби повинні покластися на обставини
та підтвердити їх відповідними
доказами про те, що боржник має паспорт
для виїзду за кордон, ухиляється від
виконання зобов’язань та його дії
свідчать про намір виїхати за кордон.
Згідно ст. 60 УПК України кожна сторона
зобов’язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.22, 33
Конституції України, Конвенцією «Про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст.377-1 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволені подання
старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Криничанського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за кордон - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду може бути подана протягом п’яти
днів з дня її проголошення або з дня
отримання її копії.

Суддя:

ОСОБА_5