Справа № 461/3612/13
Головуючий у 1 інстанції: Юрків
Провадження № 22-ц/783/3973/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Курій Н.М., Мельничук О.Я.

секретаря - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватної
фірми «Фрей-СЛВВ» на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
31 січня 2014 року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У березні 2013 року Львівська
міська рада звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, реєстраційної служби
головного управління юстиції у
Львівській області, третіх осіб ОКП
«ЛОР «БТІ та ЕО», ОСОБА_4, Приватної
фірми «»Фрей-СЛВВ» про витребування
майна з чужого незаконного володіння.
Просила ухвалити рішення про
витребування в ОСОБА_2 житлової
квартири АДРЕСА_1, скасувати рішення
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про реєстрацію
права власності за ОСОБА_5 відповідно
до витягу №24568586 від 26.11.2009 року, рішення
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про реєстрацію
права власності за ОСОБА_2 відповідно
до витягу №26873946 від 30.07.2010 року,
зобов'язати Реєстраційну службу
головного управління юстиції у
Львівській області в особі державного
реєстратора внести записи до
державного реєстру прав власності на
нерухоме майно про скасування
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 31 січня 2014 року позов
задоволено.

Витребувано в ОСОБА_2 житлову
квартиру АДРЕСА_1.

Скасовано рішення ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» про реєстрацію права власності за
ОСОБА_3, відповідно до витягу №24568586 від
25 листопада 2009 року.

Скасовано рішення ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» про реєстрацію права власності за
ОСОБА_2, відповідно до витягу №26873946 від
30 липня 2010 року.

Зобов'язано Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Львівській
області внести записи до державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно про скасування державної
реєстрації права власності за ОСОБА_3
та ОСОБА_2

Рішення суду оскаржила третя
особа Приватна фірма «Фрей-СЛВВ».
Вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. .

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в позові відмовити.
В обґрунтування вимог посилається на
те, що позивачем обрано невірний спосіб
захисту порушених справ, оскільки
відповідач на відповідній правовій
підставі володіє житловою квартирою, а
тому вимога про витребування майна з
незаконного володіння є безпідставною.

Вказує на те, що правові наслідки
набуття права власності на нерухоме
майно визначені ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».
ОСОБА_2 набула право власності квартиру
згідно нотаріально посвідченого
договору від 13.07.2010 року, а тому на
відповідній правовій підставі володіє
квартирою.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 складається з однієї
кімнати, площею 18,7 кв.м., без кухні та
комунальних вигод. Основним
квартиронаймачем був ОСОБА_6, який був
зареєстрований та проживав разом із
дружиною ОСОБА_4 до дня свої смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання в квартирі
зареєстрована не була, проте після
смерті чоловіка залишилась проживати в
ній одна.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 18.06.1998 року (справа
№2-607/1998), яке вступило в законну силу, у
задоволенні позову Шевченківської
районної адміністрації виконавчого
комітету Львівської міської ради
народних депутатів до ОСОБА_4 про
виселення відмовлено.

Підставою звернення Львівської
міської ради в суд з позовом про
витребування майна з чужого
незаконного володіння стало те, що із
рішення третейського суду від 16.02.2009
року №10-59/09, дізналися про те, що ОСОБА_6
10.06.1996 року, перед смертю, продав
квартиру Приватній фірмі «Фрей-СЛВВ».
Підприємство в свою чергу 19.06.2003 року
відчужило дану квартиру ОСОБА_5, який
зареєстрував право власності та
відповідно до договору купівлі-продажу
від 13.07.2010 року продав вказану квартиру
ОСОБА_2, за якою зареєстроване право
власності відповідно до витягу №26873946
від 30.07.2010 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
того, що квартира не могла бути
предметом відчуження, оскільки
незаконно вибула з комунальної
власності.

З таким висновком погоджується колегія
суддів.

Матеріалами справи безспірно
встановлено, що ухвалою Залізничного
районного суду м. Львова від 01.03.2013 року
у справі №1304/1226/12 задоволено заяву
Львівської міської ради та скасовано
рішення постійно діючого Третейського
суду по справі №10-59/09 від 16.02.2009 року за
позовом ОСОБА_5 до ПФ «Фрей-СЛВВ», за
участю третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» про визнання договору дійсним та
визнання права власності.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 14.10.2013 року за наслідками
розгляду апеляційної скарги Приватної
фірми «Фрей-СЛВВ», зазначена ухвала
залишена без змін.

Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає,
що у випадку, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: 1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; 2) було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; 3) вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

Враховуючи вимоги ст. 10 ЦПК України та
виходячи зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК
України, власник зобов'язаний довести,
що майно вибуло з його володіння чи
володіння особи, якій він передав
майно, не з їхньої волі, а набувач -
довести, що він придбав майно за
відплатною угодою й що він не знав і не
міг знати про те, що придбаває майно в
особи, якій не належить право його
відчуження.

Як роз'яснив Пленум ВССУ у п.22 Постанови
№5 «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, власник має
право витребувати це майно з
незаконного володіння набувача.

У зв'язку із цим суди повинні
розмежовувати, що коли майно придбано
за договором в особи, яка не мала права
його відчужувати, то власник має право
на підставі статті 388 ЦК звернутися до
суду з позовом про витребування майна у
добросовісного набувача, а не з позовом
про визнання договору про відчуження
майна недійсним. Це стосується не лише
випадків, коли укладено один договір із
порушенням закону, а й випадків, коли
спірне майно відчужено на підставі
наступних договорів.

Надавши правову оцінку зібраним у
справі доказам суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що у
встановленому законом порядку
квартира АДРЕСА_1 з комунальної
власності не вибувала.

Згідно даних, що містяться в матеріалах
справи квартира АДРЕСА_1 у Відділі
приватизації Державного житлового
фонду Шевченківського району м. Львова
приватизації не значиться. Тому суд
дійшов вірного висновку про те, що
спірна квартира вибула із володіння
позивача поза його волею, а тому не
могла бути предметом купівлі-продажу.
Доказів, які б стверджували про
законність вибуття спірної квартири з
комунальної власності у приватну
власність відповідачами та апелянтом
не надано і таких не здобуто в ході
судового розгляду.

Тому спростованими вважає колегія
суддів доводи апелянта про те, що
відповідач на відповідній правовій
підставі володіє житловою квартирою, а
тому вимога про витребування майна з
незаконного володіння є безпідставною.

Колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на нормах
матеріального права, порушень
матеріального права судом не
вбачається, підстави для скасування чи
зміни рішення відсутні.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1
314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Приватної
фірми «Фрей-СЛВВ» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 31 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскарженим у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий: (підпис)
Крайник Н.П.

Судді: (підпис)
Курій Н.М.

(підпис)
Мельничук О.Я.

З оригіналом вірно

Судове рішення набрало законної сили
18.09.2014 р.

Суддя Апеляційного суду Львівської
області
Крайник Н.П.

Дата оформлення копії: 23.09.2014 року

Секретар судових засідань

Данилик І.І.