Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4132//14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 02 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа - Орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Заводському району про
визначення місця проживання
неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, який в процесі розгляду
справи уточнив, до ОСОБА_5, третя особа -
Орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Заводському району про
визначення місця проживання
неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що між ним та ОСОБА_5 28 травня
2005 року у відділі РАЦС Заводського РУЮ
м. Запоріжжя, був зареєстрований шлюб,
актовий запис № 126, але спільне життя
між ними не склалося і відповідач
покинула сім'ю. 26 лютого 2014 року шлюб
розірваний.

Від шлюбу сторони мають малолітніх
дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти постійно проживають
з ним, відповідач не з'являється до
дітей і не приймає участі у їх
вихованні, проживає окремо, не працює.
Він як батько піклується про дітей,
створює для них належні
соціально-побутові умови, дбає про
психічне і фізичне здоров'я, про
духовний та розумовий розвиток.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив залишити дітей на його
утриманні та вихованні за адресою
АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 02 вересня 2014 року позов
задоволено частково.

Визначено місце проживання
малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та залишено його на утриманні батька
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позов залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду в
частині відмови у задоволенні позову
щодо визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_8, ОСОБА_3, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на те, що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, тому просить рішення суду в
частині відмови у задоволенні
позовних вимог, щодо визначення місця
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_4 підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За змістом ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини. Рівність прав та
обов'язків батьків дозволяє в повній
мірі гармонійно врахувати інтереси
дитини та задовольнити усі її потреби.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
частково та визначаючи місце
проживання малолітнього сина ОСОБА_7 з
батьком, суд виходив з того, що між
сторонами вже склалася певна
домовленість про місце проживання
дітей, на комісії питань захисту прав
дитини районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Заводському району малолітній ОСОБА_7
підтвердив своє бажання постійно
мешкати з батьком. Відмовляючи у
задоволенні позову щодо визначення
місця проживання малолітнього ОСОБА_8 з
батьком, суд виходив з того, що ОСОБА_8
постійно проживає з матір'ю та за своїм
віком - 4 роки потребує більше
материнського догляду, турботи та
любові, оскільки часто хворіє. Мати
належним чином виконує свої обов'язки,
а оскільки відповідач не ставить
питання про відібрання дитини,
відсутні підстави для задоволення
позову. Крім того, в основу рішення
покладено висновок районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Заводському району про
доцільність визначення місця
проживання малолітнього ОСОБА_7 з
батьком, а малолітнього ОСОБА_8 з
матір'ю, що узгоджується з рішенням
комісії з питань захисту прав дитини
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Заводському району.

Судова колегія вважає, що висновок суду
є правильним.

Розглядаючи спір, суд повно, всебічно
та об'єктивно у відповідності до вимог
ст. 212-214 ЦПК України з'ясував обставини
справи на які посилалися сторони,
дослідив надані ними докази і
відповідно їх оцінив, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу та
закон, що їх регулює.

Судом встановлено, що сторони
знаходилися в зареєстрованому шлюбі з
2005 року та мають двох малолітніх дітей:
сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-8). Відповідно рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 26.02.2014 року шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірваний (а.с. 9).

Після розірвання шлюбу сторони стали
проживати окремо один від одного.
ОСОБА_6 залишився в квартирі за адресою
АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 проживає за адресою
АДРЕСА_2.

При розірванні шлюбу не вирішувалося
питання з ким будуть проживати діти,
однак за домовленістю між собою,
сторони дійшли згоди щодо проживання
ОСОБА_7 разом з батьком, а ОСОБА_8 разом з
матір'ю.

За змістом ст. 160, 161 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Якщо мати та батько, які
проживають окремо не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Комісією з питань захисту прав дитини
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Заводському району від
12.06.2014 року прийнято рішення про
надання висновку щодо визначення місця
проживання малолітніх ОСОБА_7, 2005 р.н. з
батьком ОСОБА_9, а ОСОБА_8, 2010 року н.р. з
матір'ю ОСОБА_5(а.с. 38

Районна адміністрація Запорізької
міської ради по Заводському району,
врахувавши рішення комісії з питань
захисту прав дитини районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Заводському району від 12.06.2014
року, зробила висновок про доцільність
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
батьком ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, а
малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
37).

Вирішуючи спір, суд врахував всі
обставини передбачені ч.1 ст. 161 СК
України, зокрема, ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, їх рівність прав та
обов'язків щодо дитини, характер роботи
батьків, рівень їх матеріального
забезпечення, наявність інших членів
сім'ї, особисту прихильність дитини до
кожного з них, вік, та стан її здоров'я,
рішення комісії з питань захисту прав
дитини районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Заводському району від 12.06.2014 року,
висновок районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Заводському району від 16.06.2014 року, тому
з урахуванням інтересів дітей, що саме
мати може забезпечити найбільш
сприятливі умови для виховання та
забезпечення малолітнього ОСОБА_8,
відмовив у задоволенні позову ОСОБА_6
щодо визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_8 з ним.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт були предметом дослідження
судом першої інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права. Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновком суду першої інстанції з їх
оцінкою.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 02 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: