У х в а л а

4 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Гвоздика П.О.,суддів:
Амеліна В.І., Дьоміної О.О., Парінової
І.К., Черненко В.А.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ліквідаційної комісії Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лан»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Машівське
інкубаторне підприємство», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Карлівське сільськогосподарське
підприємство «ЛОС» про визнання
частково недійсними договорів оренди
земельної ділянки, про розірвання
договорів оренди, договорів суборенди
земельних ділянок, стягнення
заборгованості з орендної плати,
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до
суду з позовом визнання частково
недійсними договорів оренди земельної
ділянки, про розірвання договорів
оренди, договорів суборенди земельних
ділянок з підстав порушення істотних
умов договорів щодо невиплати орендної
плати. Крім цього просили стягнути
заборгованість з орендної плати та
усунути перешкоди у користуванні
земельними ділянками.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Карлівського районного суду
Полтавської області від 26 листопада 2013
року позов задоволено частково.

Визнано недійсними договори оренди
землі від 1 листопада 2005 року, укладені
між ТОВ «Лан» та ОСОБА_6, між ТОВ «Лан»
та ОСОБА_7, між ТОВ «Лан» та ОСОБА_8, та
розірвано їх.

Визнано недійсними договори суборенди
земельних ділянок від 16 квітня 2010 року,
укладені між ТОВ «Лан» і ТОВ «Машівське
інкубаторне підприємство».

Зобов'язано ліквідаційну комісію ТОВ
«Лан», ТОВ «Карлівське
сільськогосподарське підприємство
«ЛОС» та ТОВ «Машівське інкубаторне
підприємство» повернути ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 належні їм земельні
ділянки площею 5,22 га, що розташовані на
території Селещинської сільської ради
Машівського району Полтавської
області.

Стягнуто з ТОВ «Лан» на користь ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 6 816,85 грн кожному
заборгованості з орендної плати.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 27 січня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 оскаржили його у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
касаційну скаргу відхилено, рішення
апеляційного суду залишено без змін.

Після постановлення зазначеної ухвали
ОСОБА_6 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про її перегляд з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
судового рішення, додані до неї
документи, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що заява про перегляд
судового рішення не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК
України сторони та інші особи, які
брали участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень у цивільних справах після їх
перегляду в касаційному порядку.

Згідно з положеннями статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Встановлений статтею 355 ЦПК України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень у цивільних справах є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупності таких умов:

В обґрунтування заяви про перегляд
судового рішення заявник зазначав, що
судом касаційної інстанції було
неоднаково застосовано норми статей
13-15, 17, 19, 21 Закону України «Про оренду
землі», що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах. При цьому як на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК
України, заявник посилався на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року та на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 квітня 2014 року.

Однак в ухвалі Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 лютого 2014
року, ухвалі Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 квітня 2014 року,
якими судові рішення нижчих інстанцій
залишено без змін, зазначено про
правильність розірвання договорів
оренди земельної ділянки, оскільки
позивачами у цих справах було доведено
факт неналежного виконання або не
виконання своїх обов'язків за
договором оренди та несплату орендних
платежів.

Натомість суд касаційної інстанції,
постановляючи ухвалу від 30 квітня
2014 року про залишення без змін рішення
апеляційного суду, виходив із того, що
позивачі у порушення статей 10, 60 ЦПК
України не довели факту невиконання
відповідачем своїх обов'язків,
передбачених договорами оренди та
порушення у зв'язку з цим їх прав.

Неоднакове застосування норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України відповідно до пункту 1
частини 1 статті 355 ЦПК України.

Таким чином, доводи заявника
стосуються правильності застосування
судом касаційної інстанції норм
процесуального права щодо доказування
обставин та оцінки доказів, а відтак
ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
не підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 354-356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження справи за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ліквідаційної комісії Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лан»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Машівське
інкубаторне підприємство», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Карлівське сільськогосподарське
підприємство «ЛОС» про визнання
частково недійсними договорів оренди
земельної ділянки, про розірвання
договорів оренди, договорів суборенди
земельних ділянок, стягнення
заборгованості з орендної плати,
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками, за заявою ОСОБА_6
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. ГвоздикСудді:В.І. Амелін
О.О. Дьоміна І.К. Парінова В.А. Черненко