Справа № 2-62/12 Головуючий у І інстанції
Дубас Т.В.Провадження № 22-ц/780/5018/14
Доповідач у 2 інстанції Журба
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до територіальної громади в
особі Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
Четверта Львівська державна
нотаріальна контора, КП «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради»,
Управління земельних ресурсів
Києво-Святошинського району Київської
області, про визнання недійсними
довіреності, договору дарування та
визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з вказаним позовом. Свої вимоги
мотивувала наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_5,
після смерті якої відкрилась спадщина
на частину квартири АДРЕСА_1, грошові
кошти в Ощадбанку, земельної ділянки
площею 0,0845 га з розташованим на ній
будинком АДРЕСА_2. Спадкоємцями за
законом є вона та ОСОБА_4.

Четверта Львівська державна
нотаріальна контора поділила спадок
між спадкоємцями і видала свідоцтво
про право на спадщину не на все майно, а
лише на частину квартири АДРЕСА_1 та
грошові кошти в Ощадбанку. В оформленні
права власності в порядку спадкування
на земельну ділянку та будинок у
Києво-Святошинському районі Київської
області їй було відмовлено, оскільки
вони ще до смерті спадкодавця були
подаровані ОСОБА_3. Зазначала, що бабуся
ОСОБА_5 на час складання довіреності на
ім'я ОСОБА_4 та на час відчуження
відповідачкою спірного майна не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, оскільки їй виповнилось
80 років, вона хворіла і мала
психологічні розлади.

З урахуванням уточнень позовних вимог
просила суд визнати недійсними
довіреність, посвідчену 27 жовтня 2005
року приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстровану у реєстрі за № 38,
договір дарування житлового будинку
від 26 травня 2006 року, посвідчений
державним нотаріусом
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори
Панікар В.М. та зареєстрований у
реєстрі за № 2-1598, договір
дарування земельної ділянки від 26
травня 2006 року, посвідчений державним
нотаріусом Києво-Святошинської
районної державної нотаріальної
контори Панікар В.М. та зареєстрований
у реєстрі за № 2-1601; визнати за нею право
власності на 1/2 житлового будинку та 1/2
земельної ділянки площею 0,0845 га, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
червня 2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивач подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтувала апеляційну скаргу тим, що
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи, в ході її розгляду
не було належним чином встановлено
можливість ОСОБА_5 усвідомлювати
значення своїх дій на час складання
спірної довіреності, а висновки
проведеної по справі
судово-психіатричної експертизи
викликають сумніви.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких зазначила, що вважає оскаржуване
рішення суду законним та
обґрунтованим, тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу -
відхилити.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Судом першої інстанції встановлено і
вбачається із матеріалів справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5.

Згідно договору дарування житлового
будинку від 26 травня 2006 року ОСОБА_5, від
імені якої на підставі довіреності,
посвідченої 27 жовтня 2005 року приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованої у реєстрі за № 2-1598,
діяла ОСОБА_4, подарувала ОСОБА_3
житловий будинок АДРЕСА_2. Згідно
договору дарування земельної ділянки
від 26 травня 2006 року ОСОБА_5, від імені
якої на підставі довіреності,
посвідченої 27 жовтня 2005 року приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованої у реєстрі за № 2-1601,
діяла ОСОБА_4, подарувала ОСОБА_3
земельну ділянку, площею 0,0845 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно з Актом № 71 посмертної
судово-психіатричної експертизи
Київського міського центру
судово-психіатричних експертиз,
проведеної на виконання ухвали
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 21 листопада 2013
року, під час підписання довіреності 27
жовтня 2005 року ОСОБА_5 ознак будь-якого
психічного розладу не виявляла і за
своїм психічним станом у зазначений
період часу усвідомлювала значення
своїх дій та могла керувати ними, а тому
підстави для визнання недійсними
оспорюваних правочинів відсутні.

Такі висновки суду є правильними та
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону. Обґрунтованих
доказів неналежності проведеної по
справі судово-психіатричної
експертизи за думкою колегії суддів
апеляційного суду в своїй скарзі
апелянт не навів. Підстави для сумніву
у результатах зазначеної експертизи
відсутні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: