Справа № 378/494/14 Головуючий у І
інстанції Галич Ю.М.Провадження №
22-ц/780/4740/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря
Химинець Н.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ставищенського районного суду
Київської області від 26 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

28 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1
30 000 грн. позики за договором від 02 січня
2012 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач, згідно правочину,
зобов'язався повернути борг до 01 липня
2012 року, однак, у зазначений термін
кошти не повернув.

Рішенням Ставищенського районного
суду Київської області від 26 червня 2014
року позов задоволено. Стягнуто із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заборгованість за договором позики у
розмірі 30 000 грн. та судовий збір - 300 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив
обставини, названі у позові.

ОСОБА_1, не погоджуючись із ухваленим
рішенням, подала апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення і ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і
перевірку їх доказами у межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
сторони тривалий час підтримували
сімейно-шлюбні стосунки.

02 січня 2012 року ОСОБА_1 на вимогу ОСОБА_2
написала розписку про зобов'язання
віддати йому до 01 липня 2012 року 30 000 грн.
( а.с. 6 ).

28 травня 2014 року позивач звернувся до
суду із вимогами про стягнення із
відповідача зазначеної суми грошових
коштів ( а.с. 2-3 ).

При цьому, оригінал розписки ні суду
першої, ні суду другої інстанції не
надав, що залишилось поза увагою
місцевого суду при ухваленні судового
рішення по справі.

Не звернув він ( суд ) уваги і на ту
обставину, що текст зазначеної
розписки не містить вказівки про
передачу позикодавцем у власність
позичальника грошових коштів, що є
обов'язковою умовою договору позики у
відповідності до положень ст. 1046 ЦК
України.

На переконання апеляційного суду, у
силу викладеного, між сторонами
виникли певні правовідносини, але не з
договору позики, як зазначає позивач.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення за позовними вимогами ОСОБА_2,
зазначених обставин не врахував.

Таким чином, суд першої інстанції, як
правильно зазначає в апеляції ОСОБА_1,
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, зробив висновки,
які не відповідають обставинам справи,
внаслідок чого ухвалив рішення без
додержання зазначених норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст.ст. 526, 1046, 1047 ЦК України,
ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Не надав суд першої інстанції і
належної оцінки, усупереч вимогам ст. 212
ЦПК України, зазначеним письмовим
доказам по справі, які свідчать про
необґрунтованість заявлених вимог до
відповідача.

Відтак, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні, зокрема,
ст.ст. 526, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 57-60 ЦПК
України, на думку апеляційного суду,
знайшли своє підтвердження при
розгляді справи, а тому апеляція ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

У даному випадку, необхідно
оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні заявлених вимог за їх
необґрунтованістю, встановленою судом
другої інстанції, у відповідності до
вимог ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ставищенського районного суду
Київської області від 26 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення боргу скасувати та
ухвалити по справі нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба