Справа № 372/596/14 Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/4372/14 Доповідач у 2 інстанції
КулішенкоКатегорія 46
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Гуля В.В.,

при секретарі: Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Обухівського районного
суду Київської області від 04 червня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання звільнити земельну
ділянку та демонтувати паркан,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому посилався на те,
що у його власності перебуває земельна
ділянка в смт Козин, яка відведена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. У 2013 році прибувши на
свою земельну ділянку, щоб розпочати
освоєння виявив, що її частину
самовільно захоплено відповідачем
шляхом огородження парканом.

В зв'язку із порушенням свого права він
звернувся з відповідною заявою до
Козинської селищної ради. Земельна
комісія, що яка виходила на місце 04.10.2013
року установила, що відповідач захопив
частину його участка шляхом
огородження парканом.

Просив зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку площею 0,0965 га, яка
перебуває у його приватній власності
на підставі державного акту серії ЯЛ
№424938, виданого 07.10.2010 року, кадастровий
номер :03:030:0097, що розташована по
АДРЕСА_1 та демонтувати паркан навколо
зазначеної земельної ділянки.

Заочним рішенням Обухівського
районного суду Київської області від 04
червня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального
права при його ухваленні.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія, з'ясувавши обставини і
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу, вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Козинської селищної Ради
народних депутатів № 32/83 29 сесії 5
скликання від 23.11.2009 року ОСОБА_1
отримав Державний акт серії ЯЛ № 424938 на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,0965 га, що знаходиться по
АДРЕСА_1, цільове призначення для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, з кадастровим номером
:03:030:0097.

З акту складеного земельною комісією
Козинської селищної ради від 04 жовтня
2013 року, вбачається що цією комісією
було встановлено факт самовільного
пригородження частини земельної
ділянки ОСОБА_1 та земель Козинської
селищної ради парканом з боку
землеволодіння ОСОБА_2.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
позивачем не надано переконливих
доказів, щодо вчинення йому перешкод
відповідачем в користуванні земельною
ділянкою.

З таким висновком колегія суддів
погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Положеннями ст. 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 95 ЗК України
землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право: самостійно господарювати
на землі; на відшкодування збитків у
випадках, передбачених законом;
споруджувати жилі будинки, виробничі
та інші будівлі і споруди. Порушені
права землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Власники та землекористувачі суміжних
земельних ділянок повинні жити за
правилами добросусідства, тобто
зобов'язані співпрацювати при вчиненні
дiй, спрямованих на забезпечення прав
на землю кожного з них, не порушувати
законні права один одного (ст.ст.91, 96, 103
ЗК України).

Всупереч цих вимог ОСОБА_2 порушив межі
земельної ділянки позивача,
встановивши паркан, що підтверджується
актом обстеження земельної комісії, в
якому встановлено факт самовільного
пригородження частини земельної
ділянки громадянина ОСОБА_1 та земель
Козинської селищної ради парканом з
боку землеволодіння громадянина
ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осiб на
земельнi дiлянки здійснюєтъся шляхом,
зокрема: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
застосування інших, передбачених
законом способiв.

Відповідно до ст.212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
повертаються за їх належністю без
відшкодування затрат, проведених за
час незаконного користування.

Акт земельної комісії є легітимним,
підписаний селищним головою та членами
комісії.

Суд першої інстанції даний акт
обстеження трактував неналежним чином.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення і ухвалити нове, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Необхідно зобов'язати ОСОБА_2
демонтувати паркан навколо земельної
ділянки, площею 0,0965 га, яка перебуває у
приватній власності ОСОБА_1 на підставі
державного акту серії ЯЛ №424938,
виданого 07.10.2010 року, кадастровий номер
:03:030:0097, що розташована по АДРЕСА_1.

Інша частина позовних вимог
задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягненню підлягають витрати по
сплаті судового збору в розмірі 365 грн.
40 коп..

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Обухівського районного
суду Київської області від 04 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати паркан
навколо земельної ділянки, площею 0,0965
га, яка перебуває у приватній власності
ОСОБА_1 на підставі державного акту
серії ЯЛ №424938, виданого 07.10.2010 року,
кадастровий номер :03:030:0097, що
розташована по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 365
грн. 40 коп. витрат по сплаті судового
збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: