Справа № 450/2/10
Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/4653/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Приколоти Т.І.

суддів
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря
Іванової О.О.

з участю
ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 21 червня 2010 року
по справі за позовом ОСОБА_5 до
Пустомитівської державної
нотаріальної контори про продовження
терміну на прийняття спадщини, його
позовом до ОСОБА_6, Верхньобілківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області про визнання
заповіту недійсним; зустрічним позовом
ОСОБА_6 (правонаступником якої є ОСОБА_3)
до Верхньобілківської сільської ради,
Пустомитівської держнотконтори,
ОСОБА_5, з участю третьої особи
Львівського обласного комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
про визнання права
власності,стягнення судових витрат,-

встановила:

ОСОБА_5 звернувся з позовом про
визначення йому додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7, та визнання недійсним заповіту,
складеного ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 23
лютого 2004 року.

ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_5,
з врахуванням уточнених вимог,
прийнятих судом, про визнання
недійсним та скасування рішення
виконавчого комітету
Верхньобілківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області від 11 квітня 2003 року; визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, серії САА № 564788, виданого
виконкомом Верхньобілківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області 15 жовтня 2003
року, яке зареєстроване у Львівському
обласному державному комунальному
бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки за реєстраційним
номером 3036225; визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 27 листопада
2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №
2571, виданого держаним нотаріусом
Пустомитівської державної
нотаріальної контори, визнання за нею
права власності на житловий будинок №
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_7

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 21 червня 2010
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_5 про продовження терміну на
прийняття спадщини та визнання
недійсним складеного ОСОБА_7 заповіту
від 23 лютого 2004 року, зареєстрованого у
книзі нотаріальних дій виконкому
Верхньобілківської сільської ради за
№ 9, посвідченого секретарем цієї ради.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.
Визнано за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок під № АДРЕСА_1 в
цілому, після смерті ОСОБА_7 Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1983,75 грн.
витрат за проведення
судово-почеркознавчої експертизи та
326,11грн. за виклик експерта в суд.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 6 500
грн. витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 8,50
грн. державного мита. Стягнуто з ОСОБА_5
51 грн. державного мита і 120 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в дохід держави.

Додатковим рішенням цього суду від 17
лютого 2014 року визнано недійсним та
скасовано рішення виконавчого
комітету Верхньобілківської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області від 11 квітня 2003
року. Визнано недійсним та скасовано
свідоцтво про право власності на
житловий будинок № АДРЕСА_1, серії САА
№ 564788, видане виконавчим комітетом
Верхньобілківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області 15 жовтня 2003 року, зареєстроване
у Львівському обласному державному
комунальному бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки 15
жовтня 2003 року за реєстраційним
номером 3036225. Визнано недійсним та
скасовано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 27 листопада
2003 року, зареєстроване в реєстрі за №
2571, видане держаним нотаріусом
Пустомитівської державної
нотаріальної контори в частині
житлового будинку А-1, розташованого у
АДРЕСА_2 загальною площею 84, 1 кв.м, який
складається з двох житлових кімнат
житловою площею 41, 5 кв.м та кухні. До
житлового будинку відносяться такі
господарські будівлі та споруди: сарай
Б, погріб В, огорожа № 1, криниця к.

Рішення і додаткове рішення суду
оскаржив ОСОБА_5

В апеляційній скарзі на рішення суду
апелянт посилається на те, що
оскаржувані рішення є незаконними,
необґрунтованими, ухваленими при
недоведеності обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, за невідповідності
висновків суду обставинам справи та
порушенням норм процесуального права.
Ставить під сумнів висновок
почеркознавчої експертизи, проведеної
у справі. Зазначає, що судом
безпідставно відхилено клопотання про
призначення повторної судової
почеркознавчої експертизи, розглянув
справу у його (апелянта) відсутності
при тому, що він не був належним чином
повідомлений судом про час та місце
розгляду справи. Просить скасувати
рішення від 21 червня 2010 року.

У апеляційній скарзі на додаткове
рішення суду ОСОБА_5 посилається на те,
що таке ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що суд безпідставно об'єднав
у одне провадження спори, які не є
взаємопов'язаними, не виникли з одних
правовідносин, вимоги за ними не
взаємозараховуються. Суд ухвалив
додаткове рішення за його відсутності,
чим порушив його (апелянта) права.
Додатковим рішенням суд безпідставно
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_6
Просить скасувати рішення
Пустомитівського районного суду від 21
червня 2010 року і додаткове рішення
цього суду від 17 лютого 2014 року та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні зустрічного позову,
задовольнити його позов про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Правонаступник ОСОБА_6 під час розгляду
справи апеляційним судом відмовився
від позову ОСОБА_6 в частині вимог про
визнання недійсним та скасування
рішення виконавчого комітету
Верхньобілківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області від 11 квітня 2003 року; визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, серії САА № 564788, виданого
виконкомом Верхньобілківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області 15 жовтня 2003
року, яке зареєстроване у Львівському
обласному державному комунальному
бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки за реєстраційним
номером 3036225; визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 27 листопада
2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №
2571, виданого держаним нотаріусом
Пустомитівської державної
нотаріальної контори. Така відмова
прийнята судом. Додаткове рішення
Пустомитівського районного суду від 14
лютого 2014 року скасовано, провадження у
справі в частині вирішення зазначених
вище позовних вимог ОСОБА_6 закрито.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
слід відхилити.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень
належними та допустимими доказами.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті. Статтею 1241
цього Кодексу визначено коло осіб, які
мають право на обов'язкову частку у
спадщині.

Згідно зі ст.ст. 1247,1251 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі
і має бути посвідчений нотаріусом або
іншими уповноваженими посадовими
службовими особами відповідного
органу місцевого самоврядування.
Статтею 1254 цього Кодексу передбачено,
що заповідач має право у будь-який час
скласти новий заповіт. Заповіт, який
було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт. Кожний новий
заповіт скасовує попередній.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_8 (т.2 а.с.217). За життя він склав
заповіт на все належне йому
(спадкодавцеві) на день смерті майно в
користь сина ОСОБА_7 (т.2 а.с.218). Його
пережили ОСОБА_6 (дружина) і ОСОБА_7 (син),
які є спадкоємцями першої черги
померлого. ОСОБА_6 на час відкриття
спадщини була непрацездатною.
Відповідно до довідки
Верхньобілківської сільської ради № 907
від 27 жовтня 2003 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7
фактично прийняли спадщину після
смерті ОСОБА_8 (т.2 а.с.227).

Заявою від 27 жовтня 2003 року, наявною у
матеріалах спадкової справи про
прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті
ОСОБА_8, ОСОБА_6 повідомила нотаріальну
контору, що їй відомо про те, що після
смерті її чоловіка відкрилася
спадщина, встановлений законом
шестимісячний термін для прийняття
спадщини вона пропустила, на спадщину
не претендує, зміст ст. 22 КпШС України
їй роз'яснено, на видачу свідоцтва про
право власності на спільну частку у
спільному майні не претендує (т.2 а.с. 228).

27 листопада 2003 року державним
нотаріусом Пустомитівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7 видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом. Відповідно до зазначеного
свідоцтва спадкове майно вартістю 28
873,47 грн., яке складається з: житлового
будинку А-1 загальною площею 84,1 кв.м,
розташованого у АДРЕСА_1, що
складається з двох житлових кімнат
житловою площею 41,5 кв.м та кухні; до
житлового будинку відносяться такі
господарські будівлі та споруди: сарай
Б, погріб В,огорожа №1, криниця к; права
на земельну частку (земельний пай) у
землі, яка перебуває у колективній
власності сільськогосподарського
підприємства кооперативу
«Нижньобілковський»
Пустомитівського району Львівської
області, розміром 2,65 га в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі (на
місцевості); грошових заощаджень з
відповідними відсотками та
компенсаційними нарахуваннями в
філії Пустомитівського відділення
ощадбанку № 6381/047 на рахунку №
НОМЕР_1, в міському відділенні
ощадбанку № 6319/08 м.Львова на рахунку
НОМЕР_2 (т.1 а.с.23-24, т.2 а.с.232).

Відтак після смерті ОСОБА_8 все належне
спадкодавцеві майно успадкував за
заповітом ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_6 не
претендувала на оформлення такого
майна як майна подружжя і не
скористалася своїм правом на
спадкування обов'язкової частки в
спадковому майні після смерті
чоловіка.

28 січня 2004 року ОСОБА_7 склав
нотаріально посвідчений заповіт на
все належне йому майно, що буде
належати йому на день смерті, в користь
ОСОБА_5 (т.1 а.с.20).

Відповідно до заповіту від 23 лютого 2004
року, посвідченого секретарем
Верхньобілківської сільської ради
Пустомитівського району ОСОБА_9, ОСОБА_7
заповів все належне йому на час смерті
майно своїй матері - ОСОБА_6 (т.1 а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер (т.1 а.с.22). Його
пережила мати - ОСОБА_6, яка була
спадкоємцем першої черги,
непрацездатною внаслідок віку. Після
смерті спадкодавця ОСОБА_7 вона
фактично прийняла спадщину, оскільки
продовжувала проживати в спадковому
будинку та користувалася спадковим
майном. У зв'язку з тим, що з приводу
спадкового майна виник спір, ОСОБА_6
звернулася до суду для захисту своїх
прав та законних інтересів.

10 грудня 2004 року ОСОБА_6 склала заповіт
на все належне їй на час смерті майно в
користь ОСОБА_3 (т.1 а.с.39).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, після її
смерті спадщину прийняв ОСОБА_3, який 31
серпня 2010 року подав заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6 (т.2
а.с.12-13,21-38).

ОСОБА_5 звернувся з вимогою про
визнання недійсним заповіту,
складеного ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6, з
підстав, передбачених ст. 1257 ЦК України.

Заповіт є правочином. До нього
застосовуються загальні положення про
правочин (ст.ст.202-214 ЦК України) та
положення про недійсність правочинів
(ст.ст.215-236 цього Кодексу). Позивач не
надав належних та допустимих доказів
недійсності оспорюваного ним заповіту.

Перший примірник заповіту ОСОБА_7 від 28
січня 2004 року та другий примірник його
заповіту від 23 лютого 2004 року були
предметом дослідження судової
почеркознавчої експертизи, що
проводилася по цій справі. Відповідно
до висновку № 1578 судової
почеркознавчої експертизи від 6 серпня
2009 року підпис від імені ОСОБА_7,
розташований після слова «Підпис» на
першому примірнику заповіту від його
імені від 28 січня 2004 року виконаний
самим ОСОБА_7 Підписи від імені
ОСОБА_7, розташовані після слова
«Підпис» на другому примірнику
заповіту від імені ОСОБА_7 від 23 лютого
2004 року та в графі «Розписка про
одержання нотаріально оформленого
документа» в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій виконкому
Верхньобілківської сільради за період
2000-2005р.р., де під №9 розташований підпис
від імені ОСОБА_7, виконані самим ОСОБА_7
під впливом збиваючих факторів
природнього характеру, пов'язаних,
імовірно всього, з його хворобливим
станом та вживанням знеболювальних
ліків (т.1 а.с.176-178).

За
приписами ст. 10 ЦПК України суд вживав
заходів для сприяння всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснив особам, які беруть участь у
справі, їх права, обов'язки, попередив
про наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій, зокрема, право на
призначення інших експертиз. За
клопотанням ОСОБА_5 ухвалою від 9 червня
2011 року призначено почеркознавчу
експертизу, яка не виконана у зв'язку з
невиконанням клопотання експерта (т.2
а.с.65). За клопотанням ОСОБА_5 судом 11
жовтня 2012 року повторно призначено
почеркознавчу експертизу, яка не
виконана з поверненням матеріалів
справи у зв'язку з неоплатою ОСОБА_5
згідно рахунку за проведення
експертизи (т.2 а.с.81-85). Справа повторно
направлена до експертної установи для
проведення експертизи згідно ухвали
суду від 11 жовтня 2012 року та повернута
суду без проведення експертизи у
зв'язку з недостатністю документів для
проведення такої (т.2 а.с.105-112).

Відмовляючи у задоволенні вимоги
ОСОБА_5 про визнання недійсним
оспорюваного ним заповіту, складеного
в користь ОСОБА_6 23 лютого 2004 року, суд
першої інстанції у сукупності з іншими
доказами у справі взяв до уваги
вказаний вище висновок експертизи. На
спростування висновків суду докази не
надані.

Статтею 1270 ЦК України встановлений
шестимісячний строк для прийняття
спадщини з часу відкриття такої.
Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч.3 зазначеної норми за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України
можуть бути застосовані: якщо у
спадкоємця були перешкоди для

подання такої заяви та ці
обставини визнані судом поважними.
Доказів про наявність таких обставин
позивач ОСОБА_5 не надав.

ОСОБА_5 з позовом про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини звернувся до неналежного
відповідача (нотаріальної контори). На
час звернення з цим позовом була жива
ОСОБА_6 - спадкоємець померлого ОСОБА_7,
яка є належним відповідачем у такому
спорі. В порядку ст. 33 ЦПК України
заміна відповідача під час розгляду
справи не проведена. З висновками суду
про відмову у задоволенні зазначеної
позовної вимоги ОСОБА_5 належить
погодитись.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України,
ст.ст.15 і 16 ЦК України кожна особа має
право в порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав. Одним із способі в захисту прав
осіб ст. 16 ЦК України передбачає
визнання права.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів (ст. 328 ЦК
України).

ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_7 Оскільки таке
право її оспорюється та не визнається,
то таке підлягає судовому захисту.

Суд прийшов до висновку про наявність
підстав для задоволення вимоги ОСОБА_6
про визнання за нею права власності за
заповітом на спадкове майно (будинок)
померлого ОСОБА_7

При встановленні зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм матеріального і
процесуального права, рішення суду
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. З висновками суду
слід погодитися, оскільки ним
правильно визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Відтак апеляційну скаргу на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області належить відхилити.

Розподіл судових витрат між сторонами
проведено у відповідності з вимогами
ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 21 червня 2010
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: