Справа №784/149/14 04.08.2014 04.08.2014 04.08.2014
Провадження №22-ц/784/2155/14
Суддя першої інстанції: Падалко В.О.
Суддя-доповідач апеляційного
суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем - Романенко Ю.О.,

без участі сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 16
червня 2014 року по справі

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про

про стягнення аліментів на дитину та
додаткових витрат,

в с т а н о в и л а :

20 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дитину та додаткових
витрат.

Позивачка зазначала, що з 21 червня 2008
року перебуває у зареєстрованому шлюбі
з відповідачем, від якого мають сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітній ОСОБА_4
має захворювання, у зв'язку з чим
відвідує спеціалізовану групу у
дитячому садку. Відповідач в
добровільному порядку коштів на
утримання дитини не надає та не бере
участі у додаткових витратах.

Посилаючись на викладене, позивачка
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання сина у
розмірі 25 % від усіх видів заробітку
відповідача та додаткові витрати
пов'язані з лікуванням та санаторно -
курортним оздоровленням дитини у
розмірі 8 % від усіх видів заробітку
відповідача.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 16
червня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Дніпропетровськ, на користь ОСОБА_2,
аліменти на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх
видів його заробітку (доходу), але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 20 травня 2014 року
і до повноліття сина. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення додаткових витрат на дитину
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі, позивачка
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, просила рішення
суду в частині відмови у стягненні
додаткових витрат на дитину скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_3 додаткові
витрати у розмірі 8% від усіх видів
заробітку на її користь на лікування
та оздоровлення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, докази в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

Зазначений обов'язок, згідно з засадами
ч.6 ст.7 СК України в рівній мірі
стосується обох батьків.

Положеннями ст. 181 СК України
встановлені способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину,
зокрема за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлене судом, 21 червня 2008
року сторони уклали шлюб, актовий запис
№ 113 (а.с.5).

Від спільного життя мають малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

На теперішній час малолітній ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьками
зареєстрований та проживає в квартирі
АДРЕСА_1 (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_2 - мати дитини на даний
час не працює.

Батько - ОСОБА_3 працює на ВП «ЮУ АЕС»
машиністом двигунів внутрішнього
згорання, середній заробіток на місяць
складає 7 283 грн. (а.с. 24).

Між тим, відповідач у добровільному
порядку не приймає регулярної участі у
матеріальному утриманні свого сина.

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції на підставі ст.180, ч.3
ст. 181, ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України дійшов
обґрунтованого висновку про
покладення на відповідача обов'язку
сплачувати щомісячно аліменти у
розмірі ? частини всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на користь позивачки на утримання
малолітнього сина.

Що стосується вимог про стягнення з
відповідача на користь позивачки
додаткових витрат на лікування та
оздоровлення у розмірі 8% від усіх видів
заробітку, то висновок суду про відмову
у задоволенні цих вимог є вірним.

Так, згідно ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а той з батьків, до
кого вимога про стягнення аліментів не
була подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що до
передбаченої ст. 185 СК участі у
додаткових витратах на утримання
дитини, викликаних особливими
обставинами (розвитком її здібностей,
хворобою, каліцтвом тощо), можна
притягати лише батьків. У цих випадках
ідеться про фактично зазнані або
передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначити у твердій грошовій
сумі.

Н підтвердження необхідності
додаткових витрат на дитину, пов'язаних
з хворобою позивачкою лише надано
копію медичної картки на дитину та
довідку з Державного закладу
«Спеціалізована Медико-Санітарна
частина №2» від 11 червня 2014 року, згідно
якої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
знаходиться на диспансерному обліку у
лікаря-психоневролога з приводу
затримки психомоторного розвитку, у
лікаря отоларинголога з приводу
гіпертрофії аденоїдів і мигдаликів,
дитина має потребу в додаткових
витратах на лікування (а.с.12-16, 22).

Доказів витрат на лікування дитини
(чеки, квитанції тощо), а також
направлення на лікування, що
потребуватиме в майбутньому
додаткових витрат матеріали справи не
містять.

З огляду на встановлене колегія суддів
вважає, що місцевий суд, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволені
позовних вимог про стягнення
додаткових витрат на утримання
малолітньої дитини, дійшов
обґрунтованого висновку про
недоведеність заявлених позовних
вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2
на те, що дитина має захворювання і їй
самій важко займатися лікуванням сина
не заслуговують на увагу суду, оскільки
належних доказів на підтвердження
фактично витрачених коштів на
лікування та необхідних в майбутньому
не надано.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду,
ухваленого з дотримання норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 16
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: