У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.

Карпенко С.О.,
Парінової І.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Центренерго»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за надані житлово-комунальні послуги
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 14 серпня 2013
року та рішення апеляційного суду
Донецької області від 18 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Центренерго» звернулось
до суду із зазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що у
результаті несплати ОСОБА_3
житлово-комунальних послуг у період з 1
грудня 1997 року по 31 жовтня 2009 року
утворилася заборгованість у сумі 7 545,38
грн, яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 14 серпня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Центренерго» заборгованість за
надані житлово-комунальні послуги у
сумі 7 545,38 грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 18 жовтня 2013 року
рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 14 серпня
2013 року змінено шляхом зменшення суми
стягненої заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги до 7 449,99 грн.

У іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 18 жовтня 2013 року в частині
задоволення позову, ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У іншій частині рішення судів
попередніх інстанцій не оскаржено і
підстав перевіряти їх законність і
обґрунтованість у цій частині у суду
касаційної інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позов у частині
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги за період з
1 грудня 1997 року по 31 жовтня
2009 року у сумі 7 545,38 грн, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, отримуючи комунальні
послуги протягом зазначенего періоду,
не оплачував їх вартість, тому
наведена сума підлягає стягненню. Суд
також дійшов висновку, що позивач не
пропустив строк позовної давності,
оскільки такий перервався сплатою
відповідачем 1 серпня 2012 року частини
боргу, оцінивши письмові пояснення
відповідача як заяву про застосування
позовної давності.

Переглядаючи рішення суду першої
інстанції в зазначеній частині за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, суд
апеляційної інстанції погодився з
висновками суду першої інстанції,
врахував часткову сплату відповідачем
боргу у сумі 95,39 грн і змінив рішення в
частині суми боргу, зменшивши її до 7
449,99 грн.

Проте повністю з такими висновками
погодитись не можна.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 у період з 29
березня 1994 року по 4 липня 2012 року був
зареєстрований у квартирі № 100 будинку
№ 30 у м. Світлодарську Донецької
області і споживав комунальні послуги.

У листопаді 2012 року публічне
акціонерне товариство «Центренерго»
звернулось до суду із заявою про видачу
судового наказу і 9 листопада 2012
року за цією заявою Дебальцевським
міським судом Донецької області
видано судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості за
житлово-комунальні послуги у сумі 7 545,38
грн, проте ухвалою цього ж суду від 8
квітня 2013 року зазначений наказ
скасовано.

1 серпня 2012 року ОСОБА_3 сплачена сума
заборгованості за серпень, вересень та
жовтень 2009 року у сумі 95,39 грн.

Частинами 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку; у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Позивач, не погоджуючись із висновком
суду першої інстанції щодо переривання
строку позовної давності, у поданій
апеляційній скарзі вказував на його
помилковість, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права, оскільки сплата
ним у серпні 2012 року суми
заборгованості за серпень, вересень та
жовтень 2009 року у сумі 95,39 грн не
перериває строку позовної давності до 1
серпня 2009 року, так як цей строк і є
часом, що минув до переривання перебігу
позовної давності.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Положеннями ст. 315 ЦПК України
установлено вимоги щодо змісту ухвали
суду апеляційної інстанції. Зокрема,
ухвала суду має складатися з описової
частини із зазначенням короткого
змісту вимог апеляційної скарги і
судового рішення суду першої
інстанції; узагальнених доводів особи,
яка подала апеляційну скаргу;
узагальнених доводів та заперечень
інших осіб, які беруть участь у справі;
мотивувальної частини із зазначенням
мотивів, з яких апеляційний суд виходив
при постановленні ухвали, і положення
закону, яким він керувався;
резолютивної частини із зазначенням
висновку апеляційного суду.

Таким чином, в ухвалі апеляційний суд
зобов'язаний дати відповіді на всі
доводи апеляційної скарги, оскільки
інакше буде порушено вимоги ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який має право
на дослідження нових доказів та
переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині, суд
апеляційної інстанції, у порушення
зазначених норм процесуального закону,
постановив ухвалу, яка за своїм змістом
не відповідає вимогам ст. 315 ЦПК
України, оскільки не перевірив доводів
апеляційної скарги щодо застосування
до спірних правовідносин позовної
давності, в ухвалі не зазначив
конкретні обставини і факти, що
спростовують такі доводи, та дійшов
передчасного висновку про переривання
позовної давності, що призвело до
таких порушень норм процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України
справа направляється до суду
апеляційної інстанції на новий
розгляд, якщо є порушення норм
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного вирішення справи, допущені
тільки цим судом.

З огляду на викладене, ухвалу суду
апеляційної інстанції в частині
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги за період з
1 грудня 1997 року по 31 жовтня 2009 року у
сумі 7 449,99 грн не можна визнати законною
та обґрунтованою, тому така підлягає
скасуванню, а справа - направленню на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 серпня
2013 року в частині задоволення позову
про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні послуги за
період з 1 грудня 1997 року по 31
жовтня 2009 року у сумі 7 449,99 грн
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

І.К.Парінова