Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/1894/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання:Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Овруцького
міжрайонного прокурора в інтересах
ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої
служби Овруцького районного
управління юстиції Житомирської
області, Богунського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції та
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області про визнання дій
протиправними та стягнення майнової
шкоди

за апеляційною скаргою Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області

на рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 03 липня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Овруцький
міжрайонний прокурор в інтересах
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області (далі -
ВДВС Овруцького РУЮ), Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції (далі - Богунського ВДВС
Житомирського МУЮ) та Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
(далі - ГУДКС України в Житомирській
області). Остаточно просив визнати дії
державних виконавців з примусового
виконання постанови ВДАІ про
стягнення з ОСОБА_2 на користь держави
штрафу у розмірі 255 грн. протиправними
та стягнути з Державного бюджету
України шляхом безспірного списання
ГУДКС України у Житомирській області
суми майнової шкоди в розмірі 255 грн.,
завданої надмірним стягненням з ОСОБА_2
штрафу. Свої вимоги обґрунтував тим, що
державною виконавчою службою допущено
подвійне стягнення з ОСОБА_2 штрафу за
вчинення одного і того ж
адміністративного правопорушення.
Зазначав, що останнього було
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
грн., який ним було добровільно
сплачено та повідомлено про це
державного виконавця. Проте,
державною виконавчою службою ці кошти
були утримані з його пенсії, внаслідок
чого ОСОБА_2 завдано майнову шкоду.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 03 липня 2014
року позов задоволено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ГУДКС України у
Житомирській області подало
апеляційну скаргу. Просить скасувати
рішення і ухвалити нове, яким відмовити
в задоволенні позову. Вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
резолютивна частина рішення повинна
містити вимогу про стягнення коштів, а
не вказувати на процедуру, якою
необхідно це стягнення здійснити;
враховуючи, що кошти були стягнуті на
підставі постанови Богунського ВДВС
Житомирського МУЮ, яка ніким не
оскаржувалася та не визнана судом
незаконною, не знайшов свого
підтвердження факт протиправності дій
державних виконавців; суд не звернув
уваги на те, що штраф збільшується
вдвічі, якщо порушник не сплачує його
впродовж 15 днів; суд не надав правової
оцінки тому, чи була можливість у
державного виконавця перевірити факт
зарахування коштів ОСОБА_2, якщо
контролюючим органом рахунку, на який
надходять кошти, є Державтоінспекція,
яка подала до виконання виконавчий
документ про стягнення штрафу; спірні
відносини регулюються ст.1166 ЦК України.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та судом
встановлено, що за порушення Правил
дорожнього руху 23 грудня 2008 року
ОСОБА_2 був притягнутий до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу у розмірі 255 грн. (постанова
від 23 грудня 2008 року №АМ 017151, а.с.5). У
матеріалах справи відсутні докази
того, що постанова оскаржувалася у
встановленому законом порядку.

Із матеріалів справи також вбачається,
що вищевказана постанова була вручена
порушнику 21 січня 2009 року.

Квитанцією від 22 січня 2009 року №009729461
ОСОБА_2 сплатив штраф у сумі 255 грн.
(а.с.4).

Державним виконавцем відділу ДВС
Овруцького районного управління
юстиції було відкрито виконавче
провадження щодо примусового
виконання вищевказаного виконавчого
документу (а.с.6).

Листом від 09 листопада 2010 року №470
начальника Овруцького районного
управління юстиції підтверджується
той факт, що ОСОБА_2 з'явився до відділу
ДВС Овруцького районного управління
юстиції та показав квитанцію
державному виконавцю про сплату
штрафу, але відмовився її віддати
(а.с.8).

Згодом відділ ДВС Овруцькогго
районного управління юстиції направив
матеріали до Богунського відділу ДВС
ЖМУЮ у зв'язку з тим, що боржник
перебуває на обліку в УПФУ та отримує
пенсію (а.с.6 зворот -7).

У жовтні 2010 року з пенсії ОСОБА_2
проведено утримання штрафу у сумі 255
грн. (а.с.9).

На час виникнення та продовження
існування спірних правовідносин діяла
редакція Закону України «Про виконавче
провадження», що була чинною до 08
березня 2011 року. Стаття 11-1 Закону
України «Про виконавче провадження», в
редакції, що діяла до 08 березня 2011 року,
не зобов'язувала сторону письмово
повідомляти державного виконавця про
самостійне виконання рішення
боржником, а передбачала письмове
повідомлення стороною державного
виконавця у випадках виникнення
обставин, що зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження,
встановлення відстрочки або
розстрочки виконання, зміну способу і
порядку виконання рішення, зміну місця
проживання чи місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Враховуючи ту обставину, що боржник
з'явився до державного виконавця та
показав квитанцію, то державний
виконавець мав можливість оглянути
фінансовий документ та записати його
реквізити. Фактичне повне виконання
рішення згідно з виконавчим документом
- підстава для закінчення виконавчого
провадження (ст.37 Закону України «Про
виконавче провадження», у редакції, що
діяла до 08 березня 2011 року).

Натомість, маючи інформацію про
добровільну сплату штрафу, державний
виконавець безпідставно передав
матеріали до іншого підрозділу ДВС для
звернення стягнення на пенсію.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, що
внаслідок незаконних дій державних
виконавців порушені права ОСОБА_2, який
фактично сплатив штраф двічі, чим йому
завдана майнова шкода у сумі 255 грн.

Підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди у
даному випадку є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними.
Шкода відшкодовується незалежно від
вини.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Вищевикладене спростовує посилання у
апеляційній скарзі на непідтвердження
факту протиправності дій державних
виконавців.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що резолютивна частина рішення
повинна містити вимогу про стягнення
коштів, а не вказувати на процедуру,
якою необхідно це стягнення здійснити
не ґрунтуються на законі. Резолютивна
частина рішення суду першої інстанції
зазначає висновок суду по суті
позовних вимог, що відповідає
положенням ч.1 ст.215 ЦПК України.

Посилання у апеляційній скарзі на те,
що належало стягнути подвійний розмір
штрафу не відповідає дійсності,
оскільки штраф сплачений ОСОБА_2 не
пізніш як через п'ятнадцять днів з дня
вручення йому постанови. Постанову
вручено 21 січня 2009 року, а
правопорушник сплатив штраф 22 січня
2009 року.

Доводи апеляційної скарги
відносно того, що спірні відносини
регулюються ст.1166 ЦК України
спростовуються роз'ясненнями, наданими
судам у п.28 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», де
вказується на те, що при розгляді
позовів фізичних осіб про
відшкодування завданої шкоди діями чи
бездіяльністю державного виконавця
під час проведення виконавчого
провадження слід виходити з положень
ст.56 Конституції України, ст.11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», ч.2 ст.87 Закону України «Про
виконавче провадження», а також з
положень ст.1174 ЦК України, тобто
необхідно керуватися спеціальними
нормами.

Таким чином, судом першої інстанції
повно встановлені обставини справи,
висновки суду їм відповідають,
правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
відхилити.

Рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 03 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: