АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3229/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 638/372/13-ц
Суддя-доповідач
Категорія: «договірні правовідносини»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Швецової
Л.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 19 лютого 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, публічного акціонерного
товариства «Меркурій», ОСОБА_4, ОСОБА_2,
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», третя особа: приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання договору іпотеки недійсним,
виключення майна з акту опису й арешту,
визнання прилюдних торгів та свідоцтва
недійсними, скасування державної
реєстрації права власності, -

встановила:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, в якому з урахуванням
уточнених у лютому 2013 року позовних
вимог просив визнати недійсним
укладений 25 грудня 2006 року між
публічним акціонерним товариством
«Меркурій» та ОСОБА_4 договір іпотеки
квартири АДРЕСА_1, скасувати заборону
на відчуження вказаної квартири,
виключити її з акту опису й арешту
майна, складеного 25 березня 2010 року
державним виконавцем Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, визнати недійсними прилюдні
торги з реалізації вказаної квартири,
які відбулися 21 січня 2013 року, визнати
недійсним видане 08 лютого 2013 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
свідоцтво про право власності ОСОБА_2
на вказане нерухоме майно та скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_2

19 лютого 2013 року ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду із
заявою, в якій просив вжити заходи
забезпечення позову - накласти арешт на
квартиру АДРЕСА_1, яка на праві
власності належить ОСОБА_2 та
заборонити Дзержинському районному
відділу в м. Харкові Головного
управління Державної міграційної
служби в Харківській області
(Дзержинський РВ ГУДМСУ в Харківській
області) реєструвати місце проживання
фізичних осіб за вказаною адресою.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 19 лютого 2013 року заяву
задоволено. Накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1, яка на праві
власності належить ОСОБА_2, до розгляду
справи по суті та заборонено
Дзержинському РВ ГУДМСУ в Харківській
області реєструвати місце проживання
фізичних осіб за вказаною адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просила ухвалу скасувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_7, суд першої
інстанції виходив із наявності
передбачених законом підстав для
вжиття заходів забезпечення
заявленого ОСОБА_3 позову шляхом
накладення арешту на квартиру та
заборони здійснювати реєстрацію місця
проживання фізичних осіб за адресою
спірного житлового приміщення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у
провадженні якого знаходиться справа,
заходів щодо охорони
матеріально-правових інтересів
позивача проти несумлінних дій
відповідача, що гарантує реальне
виконання позитивно прийнятого
рішення.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України
встановлено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Отже, підставою для забезпечення
позову є обґрунтоване припущення про
те, що невжиття певних заходів,
передбачених ч. 1 ст. 152 ЦПК, утруднить
або зробить неможливим виконання
судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК позов може
бути забезпечено накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб та забороною вчиняти
певні дії.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у
п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 червня 2006 року N 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як убачається із матеріалів справи,
предметом заявленого ОСОБА_3 позову є,
серед іншого, вимога про визнання
недійсними прилюдних торгів з
реалізації квартири АДРЕСА_1,
переможцем яких стала відповідачка
ОСОБА_2, визнання недійсним виданого
останній 08 лютого 2013 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 свідоцтва
про право власності на вказану
квартиру та скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_2 на
вказане нерухоме майно.

З урахуванням суті заявлених ОСОБА_3
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що невжиття заходів забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
спірне нерухоме майно та заборони
компетентному органу здійснювати
реєстрацію місця проживання фізичних
осіб за адресою квартири, яка є
предметом цивільно-правового спору, у
разі її відчуження відповідачкою, може
утруднити чи зробити неможливим
виконання можливого рішення про
задоволення позову ОСОБА_3

З огляду на викладене, апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а
ухвала суду першої інстанції -
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151, 152, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 19 лютого 2013 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді