№ 201/8987/14 ц
провадження 2о/201/161/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року
Жовтневий районний
суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

народних засідателів Левченко Р.П. і
Зінченко Г.В.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_2,
зацікавлена особа Відділ державної
реєстрації смерті реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції про оголошення
фізичної особи померлою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 10 липня 2014 року звернулася
до суду з заявою про оголошення
фізичної особи померлою. Заявник у
своїй заяві посилається на те, що з
травня 2004 року перебувала в фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_3, 28 січня 2005
року між ними було укладено і
зареєстровано шлюб. 01 березня 2005 року
чоловік зранку пішов на роботу, але і на
роботі не з'явився, і додому з того часу
не прийшов, чоловік зник. Вона
звернулася до правоохоронних органів з
питанням розшуку чоловіка, справа була
заведена, але результатів позитивних з
того часу немає. Вона звернулася до
суду і рішенням суду від 05 квітня 2007
року її чоловіка визнано безвісно
відсутнім. Заявниця бажає належним
чином оформити всі свої документи, але
до цих пір перебуває в шлюбі, в той час,
як ОСОБА_3 з березня 2005 року не
з'являється до сім'ї, його не бачили і не
чули родичі, в неї є підстави вважати,
що її чоловіка немає серед живих,
зверталася до правоохоронних і інших
органів, але це ні до чого не призвело:
чоловік не з'явився і його місце
знаходження не виявлено. Зараз стоїть
питання про визнання чоловіка померлим
через його відсутність більше трьох
років з метою упорядкування документів
та належного догляду за майном, в
іншому порядку визначити вказане не
можливо. Заявник у своїй заяві заявниця
просила суд оголосити її чоловіка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Вінниця, який пропав безвісти,
померлим, задовольнивши заяву.

Представник зацікавленої особи
Відділ державної реєстрації смерті
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, про час та місце
повідомлявся належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення, яке
міститься в матеріалах справи, про
причини своєї неявки суд не повідомив.
В зверненні до суду просили справу
розглянути без участі їх представника
за наявними матеріалами і рішення
винести на розсуд суду. Суд вважає
можливим розгляд справи за відсутності
представника вказаної зацікавленої
особи згідно ст. 169 ЦПК України.

З'ясувавши думку заявника,
зацікавленої особи, перевіривши
матеріали справи, оцінивши
представлені та добуті докази, суд
вважає заяву обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що 28 січня 2005 року заявник
ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3.
Чоловік заявниці працював; 01 березня 2005
року чоловік заявниці вранці пішов з
дому на роботу, але і на роботі не
з'явився, і додому з того часу не
прийшов, чоловік зник в невідомому
напрямку. Вона звернулася до
правоохоронних органів з питанням
розшуку чоловіка, справа була заведена,
але результатів позитивних з того часу
немає. Вона звернулася до суду з
питанням визнання чоловіка безвісно
зниклим і рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05 квітня 2007 року її чоловіка - ОСОБА_3
визнано безвісно відсутнім, рішення
набрало законної сили; цим рішенням
встановлено, що ОСОБА_3 не приходив
додому на ніч з 01 березня 2005 року за
заявою дружини міліція розшукує його,
але так і не знайшла. Заявниця бажає
належним чином оформити всі свої
документи, але до цих пір перебуває в
шлюбі, в той час, як ОСОБА_3 з 2005 року не
з'являється до сім'ї, його не бачили і не
чули родичі, в неї є підстави вважати,
що її чоловіка немає серед живих,
зверталася до правоохоронних і інших
органів, але це ні до чого не призвело:
чоловік не з'явився і його місце
знаходження не виявлено. Зараз стоїть
питання про визнання чоловіка померлим
через його відсутність більше трьох
років з метою упорядкування документів
та належного догляду за майном, в
іншому порядку визначити вказане не
можливо. У зв'язку з зазначеною
обставиною на теперішній час заявник
не має змоги належним чином
обслуговувати своє житло, прийняти
спадщину, розпорядитися своєю
власністю, оформити документи та інш..

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК
України суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
визнання фізичної особи безвісно
відсутньою чи оголошення її померлою.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України суд розглядає справи про
встановлення факту смерті особи, яка
пропала безвісти за обставин, що
загрожували їй смертю.

З матеріалів справи, письмових
свідчень заявника (найближчих родичів)
і зацікавленої особи з'ясовано, що
спосіб життя чоловіка заявника і
обставини, за яких він зник, дають їм
підстави твердо стверджувати, що
ОСОБА_3 немає серед живих.

Суд вважає вимоги заяви
обґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на
захист цивільних прав та інтересів:
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК
України передбачає, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
орган державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб
передбачений Конституцією та законами
України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 05 квітня 2007 року
ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім, це
рішення набрало законної сили.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду в
справі про адміністратвине
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05 квітня 2007 року встановлено факт
зникнення ОСОБА_3, невідомості його
місця знаходження протягом більше
трьох років, заходи його розшуку
органами внутрішніх справ нічого не
виявлено і вказана особа не знайдена, а
також наявність причинно-слідчого
зв'язку між зникненням ОСОБА_3 та його
тривалою відсутністю як за місцем
мешкання, так і серед рідних та
близьких і інш..

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і заявником
доведено, що спосіб життя батька
заявника і обставини, за яких він зник,
дають підстави стверджувати, що ОСОБА_3
немає серед живих.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Заявник заперечує
будь-які домовленості і зобов'язання
стосовно зацікавлених осіб (крім
передбачених законом), не законні дії
відносно нього та предмета спору, а
зацікавлені особи не довели
зворотнього, можливе твердження
вказаних осіб про наявність будь-яких
інших зобов'язань стосовно вимог заяви
є припущенням.

При таких обставинах суд вважає
можливим заяву задовольнити та
оголосити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Вінниця, Україна, який
пропав безвісти, померлим.

Таким чином обставини заяви знайшли
своє об'єктивне підтвердження в ході
судового засідання і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції
України, ст. 46 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11,
57-61, 209, 212, 214-215, 218, 234 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Вінниця, Україна, який
пропав безвісти, померлим.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: суддя -

Народні засідателі -