АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №680/99/14-ц
Провадження №22-ц/792/1173/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Заїки В.М.,

суддів: Варвус Ю.Д.,Пастощука М.М.,

при секретарі:
Кошельнику В.М.,

з участю:
представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» на рішення
Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 01 квітня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, третя
особа - відділ державної виконавчої
служби Новоушицького районного
управління юстиції про виключення
майна із акту опису та звільнення його
з під арешту.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк «Приват
Банк»(далі - ПАТ КБ «Приват Банк»),
звертаючись до суду з названим позовом,
вказувало, що 13.02.2008 року між банком та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№207715 - СRED, відповідно до умов якого,
позивач надав відповідачу кредит в
розмірі 13 000 доларів США. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 13.02.2008 року було
укладено договір застави №207715- СRED/01,
відповідно до якого відповідач надав в
заставу належне йому майно, а саме:
автомобіль IVECO (модель:59.12, рік випуску:
1998, тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2.
Під час продажу предмету застави
позивачу стало відомо, що постановою
відділу ДВС Новоушицького РУЮ від
19.05.2010 року накладено арешт на
вищевказаний автомобіль.
Вищезазначені обтяження зареєстровані
в Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, що підтверджується витягом з
державного реєстру обтяжень рухомого
майна за №42843859 від 12.12.2013 року. У зв'язку
з тим,що дані обставини перешкоджають
реалізації предмету застави, позивач
просив виключити з акту опису та
звільнити з - під арешту автомобіль
марки IVECO (модель:59.12, рік випуску: 1998,
тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2) та
заборонити органам Державної
виконавчої служби вчиняти будь - які
дії, пов'язані з

________________________________________________________________________
______________________

Головуючий у першій інстанції:Яцина
О.І.
Провадження № 22-ц/792/1173/14

Доповідач: Заїка В.М.
Категорія: 58

обмеженням ПАТ КБ «Приват Банк» права
розпорядження відносно автомобіля
марки IVECO (модель:59.12, рік випуску: 1998,
тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2).

Рішенням Новоушицького районного суду
від 01 квітня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з таким вирішенням
спору, ПАТ КБ «Приват Банк» в особі
свого уповноваженого представника,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати оскаржуване рішення
та прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування заявленого позову
апелянт вказує, що висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи, зокрема суд не
звернув увагу на те, що право застави у
банку виникло раніше, а заборгованість
позичальника по кредитному договору є
значно більшою, ніж вартість
заставного майна. Крім того,
посилаючись на Закон України «Про
заставу», апелянт вказує, що банк має
переважне право на задоволення своїх
вимог за рахунок заставного майна.

В судовому засіданні представник ПАТ
КБ «Приват Банк» Москалюк С.А.
підтримала доводи апеляційної скарги з
тих самих мотивів.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про
розгляд справи в судове засідання не
з'явився, клопотань про відкладення не
направляв, тому перешкод для розгляду
не вбачається.

Представник третьої особи Відділ ДВС
Новоушицького РУЮ належним чином
повідомлений про розгляд справи в
судове засідання не з'явився, клопотань
про відкладення не направляв, тому
перешкод для розгляду справи не
вбачається.

Заслухавши доповідача, доводи учасника
процесу, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону оскаржуване
рішення повністю не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів того, що складався
акт опису майна, а також те, що на даний
час є необхідність звернення стягнення
на предмет застави, не надано доказів
визначення вартості заставного майна
та її різниці з сумою боргу.

Проте колегія суддів з таким висновком
повністю погодитися не може з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що між Приват Банком
в особі Керуючого відділенням «Центр
розвитку бізнесу» Хмельницької філії
закритого акціонерного товариства
комерційного банку «Приват Банк» та
ОСОБА_1 13.02.2008 року було укладено
кредитний договір №207715-CRED, за умовами
якого останній отримав кредит в
розмірі 13 000 дол. США з кінцевим
терміном повернення до 11.02.2011 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 по кредитному договору №207715-CRED
від 13.02.2008 року було укладено договір
застави автотранспорту №207715-CRED/01 від
19.02.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1
передав у заставу автомобіль марки IVECO
(модель:59.12, рік випуску: 1998, тип ТЗ:
фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2).

Також судом встановлено, що постановою
відділу ДВС Новоушицького РУЮ від
19.05.2010 року б/н накладено арешт на все
рухоме майно ОСОБА_1

Відповідно до Інструкції «Про
проведення виконавчих дій» №74/5 від
15.12.1999 року та ст..54 Закону України «Про
виконавче провадження», для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на майно
може бути звернено у разі: виникнення
права застави після винесення судом
рішення про стягнення з боржника
коштів, коли вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника.

Відповідно до ч.4 ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження» про
звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або тоді, коли йому стало
відомо що арештоване майно знаходиться
у заставі, роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про звільнення заставленого майна з -
під арешту.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про
заставу» право застави виникає з
моменту укладання договору застави.

Застава, як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те щоб гарантувати
кредитору - заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, незалежно від
майнового стану боржника, і наявності у
нього заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів кредитора -
заставодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що
право застави у позивача виникло 13.02.2008
року під час укладання договору
застави №27715-CRED/01, а обтяження
накладено постановою від 19.05.2010
року,тобто під час дії договору
застави.

Крім того, заборгованість ОСОБА_1 перед
Банком на момент звернення з позовом
складає 26 082 дол.США. в той час коли
пунктом 9 договору застави № №207715-CRED/01
від 19.02.2008 року передбачена вартість
предмету застави в розмірі 9 000 дол.США.

Відповідно ч.2 ст.1 Закону України «Про
заставу» в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Пунктом 15.1. договору застави
заставодержатель має вищий пріоритет
(переважне право) у разі невиконання
позичальником зобов'язань,
забезпечених заставою, одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмету застави переважно перед
іншими кредиторами заставодавця.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції на вказані обставини та
норми права уваги не звернув.

В задоволенні решти позовних вимог
позивача слід відмовити, оскільки
заявлені вимоги щодо заборони органам
Державної виконавчої служби вчиняти
будь - які дії, пов'язанні з обмеженням
Банку права розпорядження відносно
автомобіля марки IVECO (модель:59.12, рік
випуску: 1998, тип ТЗ: фургон, №
кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2) є передчасними та
недоведеними.

При розподілі судових витрат, суд
виходить із положень ст.88 ЦПК України,
згідно якої стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції
постановлене з порушенням норм
матеріального права, через неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. У зв'язку з цим,
воно підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Керуючись ст.ст.307,309,316,319,324 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» задовольнити
частково.

Рішення Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 01 квітня 2014
року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_1, третя особа - відділ
державної виконавчої служби
Новоушицького районного управління
юстиції про виключення майна із акту
опису та звільнення його з під арешту
задовольнити частково.

Звільнити з - під арешту, накладеного 19
травня 2010 року постановою відділу
державної виконавчої служби
Новоушицького районного управління
юстиції, належний на праві власності
ОСОБА_1 автомобіль марки IVECO (модель:59.12,
рік випуску: 1998, тип ТЗ: фургон, №
кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк « Приват Банк»
судовий збір в розмірі 182,70 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М.Заїка