Справа № 456/2185/14-ц
Провадження № 2/456/1313/2014
РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді
Пака В.М.

при секретарі
Вігак А.З.

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третьої особи на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Стрийська
міська рада про надання дозволу для
виготовлення документів для
тимчасового виїзду за кордон та
надання дозволу на виїзд за межі
України без згоди батька, суд

Встановив

03 червня 2014 р в суд надійшла
позовна заява ОСОБА_3, яка просить
надати дозвіл на виготовлення дитячих
проїзних документів на тимчасовий
виїзд та надати дозвіл на виїзд за межі
України, дітям сторін, громадянину
України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився
м. Львова до досягнення ним 16-річного
віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди
батька ОСОБА_4, який 12 жовтня 2012 року з
постійного місця проживання та роботи,
що в м. Стрию, без видимих на те причин
та підстав виїхав у невідомому
напрямку, а тому не тільки на час подачі
позову, а й на час слухання справи місце
перебування відповідача по справі
батька дитини не відоме.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка покликається також на те, що
з 21 листопада 1993 року по 19 серпня 1996
року сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі та
після розірвання шлюбу їхні шлюбні
відносини не переривалися, тобто
продовжувалися, а тому ІНФОРМАЦІЯ_1 в
них народився син ОСОБА_5.

12 жовтня 2012 р. відповідач ОСОБА_4 без
будь-яких пояснень виїхав з місця свого
постійного проживання в м. Стрию
невідомому напрямку. Оскільки його
місце перебування тривалий час
невідоме, а тому вона звернулася до
правоохоронних органів із заявою про
розшук відповідача, який не дав на
даний час жодних результатів та місце
його перебування невідоме. Без згоди
батька вона позбавлена можливості
оздоровлюватися за кордоном в умовах
морського клімату, що негативно
впливає на стан здоров'я дитини.
Відпочити на українському узбережжі на
даний момент є небезпечним для життя
дитини та матері. Позивачка не
заперечує право батька на отримання
повної і достовірної інформації щодо
місця перебування його дитини, проте
реалізація такого права відповідачем
на її думку здійснюється
недобросовісно і шкодить інтересам в
першу чергу дитини, адже процес
вирішення будь-яких суперечок між
батьками неповнолітніх дітей не
повинен негативним чином впливати на
права та інтереси цих дітей.

Враховуючи те, що
місцезнаходження відповідача
невідоме, отримати згоду на
виготовлення документів на тимчасовий
виїзд його сина разом з матір'ю на
відпочинок за кордон неможливо,
враховуючи інтереси дитини, а також
враховуючи те, що відсутні об'єктивні
підстави для відмови відповідача у
наданні згоди на виготовлення
документів та виїзду за кордон. Просить
їхні позовні вимоги задовольнити.

09.07.2014 року представник позивачки
ОСОБА_1 уточнила ползовні вимоги,
просить надати дозвіл до 16-ти річного
віку дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 на
період літніх та зимових канікул.
А.с.42-43.

В суді представник позивача
ОСОБА_1 позовні вимоги своєї
довірительки підтримала та пояснила,
що позивачка по справі ОСОБА_3 за час
спільного проживання з відповідачем по
справі народила сина ОСОБА_5. У грудні
2012 р. відповідач по справі виїхав з
місця свого постійного проживання, був
оголошений в розшук однак жодних
результатів не має, не вдалося
встановити місце його проживання та
перебування. Позивачка ОСОБА_3 хоче
оздоровити неповнолітнього сина
ОСОБА_5 за межами України, однак без
згоди відповідача не зможе цього
зробити, а тому для можливого
оздоровлення за межами України
неповнолітнього сина просить позовні
вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 будучи належним
чином повідомлений про час та місце
слухання справи в судові засідання не
з'явився про причини неявки не
повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_7
позовних вимог не визнав та пояснив, що
відповідач ОСОБА_4 найняв його по
телефону через представника, сам в
даний час перебуває за межами України,
заперечує проти вивезення сина ОСОБА_5
за межі України навіть на оздоровлення.
При перебуванні за межами України
дитина не буде забезпечена належними
кмовами для проживання за кордоном, а
тому і не буду повноцінне оздоровлення,
а тому просить в задоволенні позовних
вимог відмовити. Долучив та озвучив під
час судового засідання свої
заперечення, які долучено до справи.
А.с.35.

Поясненнями представника позивача та
представника відповідача,
дослідженими по справі доказами
доведено, що позовні вимоги підставні
та підлягають до задоволення частково.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов на підставі на підставі п.2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року, п.п.3-5
Правил перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року № 57 , Декларації
прав дитини від 20.11.1959 року підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступних підстав.

В суді було встановлено, що відповідач
по справі з жовтня 2012 року
самоусунувся від виконання своїх
обов'язків по виховання
неповнолітнього сина ОСОБА_5, 2003 року
народження, виїхавши без згоди
позивачки по справі, які до цього часу
проживали однією родиною, що змусило
позивачку оголосити його розшук, який
не дав належних результатів.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони з 21 листопада 1993 року по 19
серпня 1996 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, однак після
розірвання шлюбу продовжували
підтримувати шлюбні відносини та від
спільного проживання в них народився
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого
зазначено відповідача по справі
ОСОБА_4, а матір'ю позивачка по справі. а.
с. 8.

Постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 31 жовтня 2012 р.
вбачається, що ОСОБА_3 зверталася ще 22
жовтня 2012 р. із письмовою заявою про те,
що її чоловік 12 жовтня 2012 р. забрав всі
свої особисті речі та поїхав у
невідомому напрямку, не погодивши
питання виховання сина та інші сімейні
питання змусило позивачку вчиняти
будь-які дії для встановлення місця
знаходження відповідача. Не добившись
встановлення зазначених обставин, на
думку суду вимушено звернулася з даним
позовом до суду для надання дозволу і
тимчасового виїзду за межі України на
оздоровлення. При цьому порушуються не
тільки права дитини, а й позивачки
матері, яка не спроможна реалізувати
своє право та право дитини. а. с. 10.

Листом від 31 жовтня 2012 р. повідомили
ОСОБА_3 про те, що по матеріалах
зареєстрованих в Стрийському МВ ГУ
МВСУ від 22 жовтня 2012 року по факту
зниклого ОСОБА_4 жителя АДРЕСА_1, який 12
жовтня 2012 року поїхав з дому та не
повернувся, проведено перевірку та в
порушенні кримінальної справи за ст.. 115
КК України відмовлено на підставі ст. 6
п. 1 КПК України. З метою встановлення
його місця перебування заведено
оперативно-розшукову справу та
оголошено його в розшук, що також
свідчить про бажання позивачки
поспілкуватися з чоловіком хоча б по
телефону. Однак, з повідомлень
представника відповідача в суді про
можливе перебування ОСОБА_4 в Криму, що
також унеможливлює отримати письмову
згоду чи відмову в отримання такої на
виїзд сина за межі України без
супроводу батька, при цьому також
порушуються право позивачки та його
сина, що суд також приймає до увіаги.
а.с. 9.

Як встановлено в судовому
засіданні позивачка має намір
організувати для дитини туристичну
поїздку для оздоровлення, що не
заборонено діючим законодавством.
Враховуючи дану встановлену в суді
обставину справи унеможливлює
позивачці отримати дозвіл чи відмову у
батька дитини, та своє невстановленої
причини поведінкою порушує і своє
право на та обов'язок по вихованню
дитини на протязі приблизно двох не
цілих років.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4
оголошений в розшук місце перебування
його не вдалося встановити, а тому
враховуючи інтереси дитини
неповнолітньої дитини слід позовні
вимоги задовольнити.

Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» , оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року №57 (далі - Правила), виїзд з
України громадян, які не досягли
16-річного віку, здійснюється за
згодою обох батьків
(усиновлювачів) (далі - батьки) та в
їх супроводі або в супроводі
осіб, уповноважених ними, які на
момент виїзду з України досягли
18-річного віку.

Відповідно до п.4 Правил, виїзд з
України громадян, які не досягли
16-річного віку, в супроводі одного з
батьків або інших осіб, уповноважених
одним з батьків за нотаріально
посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням у ній
держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків:

- якщо другий з батьків є
іноземцем або особою без громадянства,
що підтверджується записом про
батька у свідоцтві про народження
дитини, та який (яка) відсутній у пункті
пропуску;

- якщо у паспорті
громадянина України для виїзду за
кордон, з яким перетинає державний
кордон громадянин, який не досяг
16-річного віку, або проїзному документі
дитини є запис про вибуття на постійне
місце проживання за межі України чи
відмітка про взяття на консульський
облік у дипломатичному представництві
або консульській установі України за
кордоном;

у разі пред'явлення документів або їх
нотаріально засвідчених копій:

- свідоцтва про смерть
другого з батьків;

- рішення суду про
позбавлення батьківських прав
другого з батьків;

- рішення суду про
визнання другого з батьків
безвісно відсутнім;

- рішення суду про
визнання другого з батьків
недієздатним;

- рішення суду про
надання дозволу на виїзд з
України громадянину, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків;

- довідки про народження
дитини, виданої відділом реєстрації
актів цивільного стану, із зазначенням
підстав внесення відомостей про батька
відповідно до частини першої
статті 135 Сімейного кодексу України
(під час виїзду дитини за кордон у
супроводі одинокої матері).

Суд вважає, що в даному випадку виїзд
дитини з матір'ю за межі України не
суперечить інтересам дитини і не
порушує прав відповідача як батька
дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,169, 212-215, 218, 226
ЦПК України, п.2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадянина України» від 21
січня 1994 року, , п.п.3-5 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року № 57, Декларації прав
дитини від 20.11.1959 року, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на виготовлення дитячих
проїзних документів на тимчасовий
виїзд за межі України ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Львів, до
досягнення ним 16-річного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди його батька
ОСОБА_4.

Надати дозвіл на виїзд за межі України
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Львів, до досягнення ним 16-річного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та
супроводу його батька ОСОБА_4 та
виготовлення пов'язаних з виїздами
візових документів в присутності його
матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 тимчасово
на період літніх та зимових канікул.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту оголошення
шляхом подачі апеляції Стрийському
суду, а відсутній стороні в той же
термін з часу отримання копії рішення,
шляхом подачі Стрийському суду заяви
про перегляд заочного рішення в
порядку, передбаченому ст..226 ЦПК
України.

Головуючий-суддя В. М. Пак