Справа № 368/1191/14-ц Головуючий у І
інстанції Шевченко І.І.Провадження №
22-ц/780/4602/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Кагарлицького районного суду
Київської області від 18 червня 2014 року
за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької
міської ради, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача: Комунальне підприємство
Кагарлицької міської ради
«Кагарлицький міський ринок» про
визнання недійсним рішення XLIX-VI від
24.04.2014 «Про розгляд клопотання
директора КП «Кагарлицький міський
ринок» та рішення L сесії VI скликання
Кагарлицької міської ради від 16.05.2014 р.
№ 420-1-L-VI «Про розгляд клопотання
директора КП «Кагарлицький міський
ринок»,-

встановила:

у червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовною заявою.

Просив суд визнати недійсним рішення
XLIX сесії VI скликання Кагарлицької
міської ради від 24.04.2014 №419-XLIX-VI «Про
розгляд клопотання директора КП
Кагарлицький міський ринок» та визнати
недійсним Рішення L сесії VI скликання
Кагарлицької міської ради від 16.05.2014
№419-XLIX-VІ «Про розгляд клопотання
директора КП Кагарлицький міський
ринок».

Ухвалою Кагарлицького районного суду
Київської області від 18 червня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що ухвала незаконна
та винесена з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просив скасувати ухвалу Кагарлицького
районного суду Київської області від 18
червня 2014 року, передати матеріали
справи до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали судді першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження
про визнання незаконним та скасування
рішення XLIX сесії VI скликання
Кагарлицької міської ради від 24.04.2014
№419-XLIX-VI «Про розгляд клопотання
директора КП Кагарлицький міський
ринок» про дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в постійне
користування в м. Кагарлик в р-ні вул.
Червоноармійська та визнати недійсним
рішення L сесії VI скликання
Кагарлицької міської ради від 16.05.2014
№419-XLIX-VІ «Про розгляд клопотання
директора КП Кагарлицький міський
ринок» про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування в м.
Кагарлик в р-ні вул. Червоноармійська
1а, суд першої інстанції виходив із
того, що розгляд даної позовної заяви
відноситься до компетенції
адміністративного суду.

Проте з таким висновком не
можливо погодитися з наступних
підстав.

Статтею 15 ЦПК України
передбачено, що у порядку цивільного
судочинства розглядаються справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.ст.2,17 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб»єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України
визначено, що справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб»єкт владних повноважень - це
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб»єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції
адміністративних судів належать
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб з органом державної
влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінський функцій.

При цьому невід»ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства,
від справи, що розглядається за
правилами адміністративного
судочинства, є характер спірних
правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду
України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень ч.1
ст.143 Конституції України, п.п. «а», «б»,
«в», «г» ст.12 ЗК України, п.1 ч.1 ст.17 КАС
України вирішено: положення п.п. «а»,
«б», «в», «г» ст.12 ЗК України в частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
Кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень; положення п.1 ч.1 ст.17 КАС
України стосовно поширення
компетенції адміністративних судів на
«спори фізичних чи юридичних осіб із
суб»єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності» слід розуміти так, що до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб»єктом владних
повноважень, пов»язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж правова позиція висловлена
в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року №2 «Про
внесення змін та доповнень до
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», яким внесено зміни до
п.2 постанови Пленуму Верховного Суду
України 16 квітня 2004 року за №7 «Про
практику застосування судоми
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ».

Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в своїй постанові
від 01.03.2013 року за №3 «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» в п.7 зазначив, що земельні
відносини, суб»єктами яких є фізичні чи
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування, органи державної
влади, а об»єктами - землі у межах
території України, земельні ділянки та
права на них, у тому числі на земельні
частки (паї), регулюються земельним і
цивільним законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2,5
Земельного кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16,21,393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб»єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи не вирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116,118,123,128,131,144,147,149,151 ЗК та інші),
крім спорів, передбачених частиною
першою статті 16 Закону України від 17
листопада 2009 року №1559 - VІ «Про
відчуження земельних ділянок, інших
об»єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, які перебувають у приватній
власності, для суспільних потреб чи з
мотивів суспільної необхідності», про
цивільну відповідальність за
порушення земельного законодавства
(статті 210, 211 ЗК), про повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
(стаття 212 ЗК).

Позивач є власником майнового
комплексу Кагарлицького ринку, який
розташований за адресою: Київська
область, м. Кагарлик, вул.. Незалежності
15-А.

Як убачається з матеріалів справи
підставою звернення позивача з позовом
до суду є визнання незаконним та
скасування рішення XLIX сесії VI
скликання Кагарлицької міської ради
від 24.04.2014 №419-XLIX-VI «Про розгляд
клопотання директора КП Кагарлицький
міський ринок» про дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
постійне користування в м. Кагарлик в
р-ні вул. Червоноармійська та визнати
недійсним рішення L сесії VI скликання
Кагарлицької міської ради від 16.05.2014
№419-XLIX-VІ «Про розгляд клопотання
директора КП Кагарлицький міський
ринок» про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування в м.
Кагарлик в р-ні вул. Червоноармійська 1а

Спір у справі, що розглядається,
не є публічно-правовим, не стосується
захисту прав, свобод і інтересів у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органу місцевого
самоврядування, оскільки цей орган,
приймаючи оскаржувані рішення, не
здійснював відносно позивача владних
управлінських функцій на основі
законодавства в сенсі цих функцій, що
містяться в КАС України.

За таких обставин колегія
суддів вважає, що ухвала від 23 грудня 2013
року підлягає скасуванню з
направленням цивільної справи до суду
першої інстанції на новий розгляд.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст.303,307,311,312,314,315 ЦПК
України, колегія судів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Кагарлицького районного суду
Київської області від 18 червня 2014 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді