Справа № 204/2220/14-ц
Провадження № 2/204/1427/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м Дніпропетровську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину яка
продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2014 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 08.07.1995 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року від спільного шлюбу з
відповідачем у сторін народилася
дочка- ОСОБА_3. 31.03.2003 року їх шлюб був
розірваний, дочка проживає разом з нею
та знаходиться на її утриманні. Стан
здоров'я дочки потребує достатнього
фінансування. У серпні 2011 року дочка
вступила на денне механічне відділення
до Дніпропетровського коледжу
ракетно-космічного машинобудування
ДНУ ім. О.Гончара (ДКРКМ), що не дає їй
можливості працювати. До досягнення
дочкою повноліття відповідач
сплачував аліменти на її утримання,
будь-якої іншої матеріальної допомоги
не здійснював. Просила стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання ОСОБА_3, яка продовжує
навчання, у розмірі 1/4 частини
щомісячно з усіх видів заробітку
відповідача, починаючи з 03.04.2014 року до
закінчення навчання до досягнення нею
двадцяти трьох річного віку - у зв'язку
з тим, яка з зазначених обставин
настане першою.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала просила їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву в якій
просив провести розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги визнав
частково. До суду надав письмові
пояснення, в яких зазначив, що має на
утриманні ще одну малолітню дитину та
матір.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги частково
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню.

Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

У відповідності зі ст. 180 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні, 08
липня 1995 року сторони зареєстрували
шлюб, що підтверджується Свідоцтвом
про укладання шлюбу Серії І-КИ № 298725
виданим Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Дніпровської районної Ради народних
депутатів м. Дніпропетровська,
Дніпропетровської області (а.с. 3).

Від подружнього життя сторони мають
дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_2 виданим
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Дніпровської районної Ради народних
депутатів м. Дніпропетровська,
Дніпропетровської області запис № 469 (а
с. 7).

31 березня 2003 року сторони розірвали
шлюб, що підтверджується Свідоцтвом
про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3
виданим відділом реєстрації актів
громадянського стану
Красногвардійського районного
управління юстиції м. Дніпропетровська
(а.с. 5).

Дочка залишилася проживати разом з
матір'ю і на даний час знаходиться на
повному утриманні та матеріальному
забезпеченні позивачки (а.с. 6).

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

У відповідності до ч. З ст. 199 Сімейного
Кодексу України право на звернення до
суд) з позовом про стягнення аліментів
на утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, має той з батьків, з
ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до Довідки від 31 березня 2014
року № 149 ОСОБА_3 дійсно є студентом
третього курсу денного відділення
коледжу. Форма навчання бюджет,
закінчує навчання 30 червня 2015 (а.с. 9).

ОСОБА_3 є повнолітньою, яка не має свого
доходу (від стипендії), знаходиться на
утриманні своєї матері, яка на
теперішній час мас скрутне матеріальне
становище, тому суд вважає можливим
стягувати з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання
повнолітньої дочки.

Судом встановлено, що відповідач окрім
повнолітньої ОСОБА_3 має малолітню
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_4 виданим
Красногвардійським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис № 693 (а с. 21).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Суд критично ставиться до пояснень
відповідача, щодо знаходження на його
утриманні матері пенсіонерки, оскільки
зазначені пояснення відповідача не
підтверджені належними доказами.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Таким чином, суд вважає за
необхідне відмовити позивачі в
задоволенні позовної вимоги про
стягнення аліментів з 03 квітня 2014 року,
оскільки позов пред'явлено до суду 07
квітня 2014 року, що підтверджуєтеся
відповідною відміткою суду (а.с. 1).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд, у відповідності до ч. 1
ст. 182 СК України, приймаючи до уваги
матеріальне становище сторін,
обов'язок надавати допомогу
відповідачем та те, що у відповідача є
ще одна дитина, що він частково
обґрунтував свої прояснення у справі,
суд вважає за необхідне частково
задовольнити позовні вимоги та
стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_5) аліменти у розмірі 1/6 частини з
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання його
повнолітньої дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН НОМЕР_1), починаючи
стягнення з 07 квітня 2014 року і до
закінчення навчання дитини, але не
більш як до досягнення дитиною 23 років
допустивши по справі негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Відповідно до вимог ч. З ст. 88 ЦПК
України з відповідача в дохід держави
необхідно стягнути судовий збір по
справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки
позивачка звільнена від сплати
судового збору при зверненні до суду.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 180-183 СК України, ст. ст. 10. 57-61. 81. 88, 209,
212-215 ЦПК України, враховуючи положення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 ( зі
змінами та доповненнями ) «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину яка продовжує навчання -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_5) аліменти у розмірі 1/6 частини з
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання його
повнолітньої дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН НОМЕР_1), починаючи
стягнення з 07 квітня 2014 року і до
закінчення навчання дитини, але не
більш як до досягнення дитиною 23 років,
допустивши по справі негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_5) на користь держави судовий збір
у сумі 243 грн. 60 коп.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік