АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9245/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Смирнова
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Іванченко М.М., Желепа О.В.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 02 червня 2014
року у справі за позовом першого
заступника прокурора Деснянського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради до ОСОБА_1
про знесення самочинно збудованої
прибудови,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 02 червня 2014 рокупозов
першого заступника прокурора
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради до ОСОБА_1 про знесення
самочинно збудованої прибудови-
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 за власний рахунок
знести самочинно збудовану прибудову
площею 14,3 кв.м до квартири АДРЕСА_1 та
привести будинок за вказаною адресою в
попередній стан.

Зобов'язано ОСОБА_1 за власний рахунок
привести у попередній, придатний для
використання стан, земельну ділянку по
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 02 червня 2014 рокута ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позову
першого заступника прокурора
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради до ОСОБА_1 про знесення
самочинно збудованої прибудови в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивачі проти
апеляційної скарги заперечили.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належно, тому в
порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, його
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
побудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права на нього.

Забудова земельних ділянок, що
надаються для містобудівних потреб,
здійснюється після виникнення права
власності чи права користування
земельною ділянкою в порядку,
передбаченому законом, та отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Отже, недотримання особами, що
здійснюють будівництво, вимог,
передбачених ст. 375 ЦК України, є
підставою для визначення такого
будівництва самочинним.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.
Дозвіл на виконання будівельних робіт -
це документ, що засвідчує право
забудовника та підрядника на виконання
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд, видачу ордерів на проведення
земляних робіт.

Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України передбачено,
що у разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил, суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила будівництво,
провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
будівництво, відмовляється від її
проведення, таке нерухоме майно за
рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила
будівництво.

Особа, яка здійснила самочинне
будівництво, зобов'язана відшкодувати
витрати, пов'язані з приведенням
земельної ділянки до попереднього
стану.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) визначено, що у випадку,
коли власник квартири, розташованої на
першому (цокольному) поверсі у
багатоповерховому багатоквартирному
будинку, здійснив прибудову до неї з
одночасним зайняттям частини
прибудинкової земельної ділянки, спір
повинен вирішуватися відповідно до
правил статті 376 ЦК України.

З викладеного вбачається, що
збудований об'єкт нерухомості може
бути знесений особою, яка здійснила
самочинне будівництво на підставі
судового рішення у випадках,
передбачених ст. 376 ЦК України, у справі
за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає в
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка
розташована на першому поверсі.

В 1997 році ОСОБА_1 звернувся до
Ватутінської РДА м. Києва із заявою про
надання дозволу на перепланування
балкону в його квартирі.

06.12.1997 року згідно протоколу № 23
міжвідомча комісія Ватутінської РДА м.
Києва надала відповідачу дозвіл на
проектування робіт по переобладнанню
балкону у його квартирі, після
погодження з головним архітектором
району.

В 1997 році ОСОБА_1 переобладнав балкон і
збудував прибудову до своєї квартири,
яка до теперішнього часу в
експлуатацію не прийнята.

Судом також встановлено, що лише у 2007
році Розпорядженням Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 16.11.2007 року ОСОБА_1
було надано дозвіл на будівництво
балкону до квартири АДРЕСА_1 згідно
проекту.

В подальшому, рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 18.12.2007 року
за ОСОБА_1 визнано право власності на
прибудову до квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язано КП БТІ м. Києва
зареєструвати вказану прибудову як
власність ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 23.06.2008 року у справі №
2а-161/08 було задоволено позов ОСОБА_1 до
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації та зобов'язано
відповідача прийняти в експлуатацію
прибудову до квартири АДРЕСА_1, належну
ОСОБА_1 на праві власності відповідно
до рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 18.12.2007 року (а.с.18-19).

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Частиною 2 ст.383 ЦК України передбачено,
що власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать
санітарно-технічних вимог
експлуатації будинку.

Як вбачається з Акту обстеження
прибудинкової території та квартир
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 14.12.2007 року на
предмет будівництва балкону на першому
поверсі житлового будинку АДРЕСА_1,
збудований ОСОБА_1 балкон існує більше
10 років, однак, в експлуатацію, як
новостворене майно, не прийнятий через
невідповідність його проекту.

Комісією також встановлено, що
внаслідок того, що балкон побудовано з
відхиленням від проекту (завищені
розміри висоти та довжини балкону)
погіршились умови проживання
мешканців квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2
(а.с.7,8).

Відповідно до п.7.2 рішення виконавчого
органу Київської ради народних
депутатів від 03.07.1995 року № 207 «Про
затвердження нормативів забудови
м.Києва» експлуатація об'єктів,
завершених будівництвом і не прийнятих
в експлуатацію, забороняється.

Прийняття в експлуатацію об'єктів
будівництва здійснюється згідно з
Положенням про порядок прийняття в
експлуатацію завершених будівництвом
об'єктів у м.Києві, затвердженим
розпорядженням представника
Президента України в м. Києві № 249 від
01.03.1993 року.

Пунктами 1.7,1.8,3.1 Положення про порядок
прийняття в експлуатацію завершених
будівництвом об'єктів у м.Києві
передбачено, що об'єкти будівництва, що
не входять до складу державного
замовлення, приймаються в експлуатацію
приймальними комісіями, які
призначають відповідні органи, що
затвердили проектно-кошторисну
документацію. Приймання і введення в
експлуатацію об'єктів будівництва на
території м. Києва з порушення вимог
цього Положення не допускається.

Виходячи з вищезазначених обставин та
враховуючи, що прибудова до квартири
АДРЕСА_1 була побудована позивачем у 1997
році з відхиленням від проекту та
зважаючи, що внаслідок цього
порушуються права власників інших
квартир у вказаному будинку, колегія
суддів Апеляційного суду м. Києва від
14.12.2010 року скасувала рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 08.12.2007 року та ухвалила нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Деснянської РДА, КП БТІ у м.
Києві про визнання за ним права
власності на прибудову до квартири
АДРЕСА_1 відмовила (а.с.13- 15).

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24.03.2011 року
рішення Апеляційного суду м. Києва від
14.12.2010 року залишено без змін (а.с.16-17).

Крім цього, згідно постанови
Деснянського районного суду м. Києва
від 08.12.2011 року переглянуто за
нововиявленими обставинами постанову
Деснянського районного суду м.Києва
від 23.06.2008 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Деснянської РДА про зобов'язання
прийняти в експлуатацію прибудову та
скасовано за нововиявленими
обставинами постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 23.06.2008 року,
ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 в
задоволенні позову про зобов'язання
Деснянської РДА прийняти в
експлуатацію прибудову до квартири
АДРЕСА_1 (а.с.20-22).

Згідно ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013 року
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 08.12.2011 року - залишено без
змін (а.с.23-25).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, що встановлені рішенням
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Тобто, незаконність збудованої ОСОБА_1
прибудови площею 14, 3 кв.м. до вказаної
квартири встановлена
вищезазначенимисудовими рішеннями.

Крім цього, згідно ст. 29 Закону України
«Про планування і забудову територій»
дозвіл на виконання будівельних робіт
надається на підставі: проектної
документації, погодженої та
затвердженої в порядку, визначеному
законодавством; документа, що
засвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою;
рішення виконавчого органу
відповідної ради або місцевої
державної адміністрації про дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування.

Пунктом 19 Правил забудови міста Києва,
затверджених рішенням Київської
міської ради від 27.01.2005 року № 11/2587
передбачено, що користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
переобладнання і перепланування може
проводитися лише з метою поліпшення
благоустрою за відповідними проектами
без обмеження інтересів інших
громадян, які проживають у цьому
будинку.

Відповідно до розділу 2.3.18 Правил
забороняється під час перепланування
приміщень у багатоквартирних жилих
будинках улаштовувати прибудови до
перших поверхів для веранд та
господарських приміщень квартир.

Також, згідно п. 1.4.4 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України №» 76 від
25.09.2005 року, перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, що погіршує умови
експлуатації і проживання всіх або
окремих громадян у будинку або
квартирі, не допускається.

Враховуючи викладені обставини та
надані суду докази, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
будівництво прибудови на першому
поверсі до квартири АДРЕСА_1 проведено
відповідачем ОСОБА_1 з відхиленням від
проекту, без дозволу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, та на земельній
ділянці, яка не була відведена для цієї
мети, а також є таким, що порушує умови
проживання мешканців квартир НОМЕР_1 та
НОМЕР_2.

Твердження ОСОБА_1 про те, що станом на
2007 рік прибудова була здійснена ним на
законних підставах, за погодженням з
мешканцем НОМЕР_2 ОСОБА_2, та була
прийнята в експлуатацію, судом вірно не
взято до уваги, оскільки відповідачем
на підтвердження зазначених доводів
доказів відповідно до приписів статей
58-59 ЦПК України не надано. Навпаки,
судом встановлено, що будівництво
прибудови на першому поверсі до
квартири АДРЕСА_1 проведено ОСОБА_1 з
відхиленням від проекту, без
відповідного дозволу та на земельній
ділянці, яка не була відведена для цієї
мети, а також є таким, що порушує умови
проживання мешканців квартир НОМЕР_1 та
НОМЕР_2.

Виходячи з положень ст.376 ЦК України,
судом першої інстанції вірно
встановлено, що прибудова на першому
поверсі до квартири АДРЕСА_1. Києві є
самочинним будівництвом.

Відповідно до ст. 9 Земельного Кодексу
України розпорядження землями
територіальної громади міста
відноситься до компетенції Київської
міської ради. Відповідно ст. 83
Земельного Кодексу України у
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів.

Таким чином, здійснення будівельних
робіт в порушення вимог закону
відповідачем на вказаній земельній
ділянці завдає шкоду інтересам
держави, спричиняє нецільове
використання земель.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) передбачено, що за
загальним правилом особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього, тому
строк позовної давності на вимоги про
проведення перебудови самочинно
збудованого чи такого, що будується,
житлового будинку, прибудови до нього,
будівлі, споруди чи іншого нерухомого
майна, а також про знесення таких
об'єктів не вважається пропущеним
незалежно від тривалості часу, який
минув після закінчення чи початку
будівництва.

З підстав наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позову
першого заступника прокурора
Деснянського району м. Києва,
заявленого в інтересах Держави в особі:
Київської міської ради, про
зобов'язання відповідача за власний
рахунок знести самочинну прибудову до
квартири АДРЕСА_1 із приведенням
будинку та земельної ділянки у
попередній стан.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 02 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: