Провадження № 2/127/5777/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.09.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді
Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Вінницької міської ради,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Першої Вінницької
державної нотаріальної контори про
визначення частки земельної ділянки та
визнання права власності на 1/3 частину
земельної ділянки в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідачів Вінницької
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
Першої Вінницької державної
нотаріальної контори про визнання
права власності на 1/3 частину земельної
ділянки в порядку спадкування за
законом, мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці померла мати
позивачки ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається з наступного майна:
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій на підставі договору
дарування квартири, посвідченого 01.10.2004
року приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстр.№1991, та зареєстрованого КП
«ВООБТІ» 19.10.2004 року за реєстровим
№400/45780 в реєстровій книзі №499; та
земельної ділянки кадастровий номер
:02:050:0159, загальною площею 0,1000 га,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення якої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка належала
померлій на праві спільної сумісної
власності разом із відповідачами по
справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Позивачка являється єдиною
спадкоємицею за законом першої черги
після смерті матері та є такою, що
спадщину прийняла, оскільки звернулась
у передбачений законом строк до Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

Окрім того, 25.11.2013 року державним
нотаріусом Першої Вінницької
державної нотаріальної контори
Дишкант М.В. видано позивачці свідоцтво
про право на спадщину за законом,
зареєстроване в реєстрі за №8-1985 на
підставі якого за позивачкою визнано
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Однак, державним нотаріусом Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори Шарко О.В. винесено постанову
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 13.06.2014 року №1867/02-31, відповідно
до змісту якої державний нотаріус
відмовив позивачці у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/3
частину земельної ділянки у межах
згідно з планом, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на дану земельну ділянку.

Так, мати за життя не встигла отримати
державний акт на належну їй частину
даної земельної ділянки. А тому, з метою
захисту своїх спадкових прав після
смерті матері позивачка звернулась до
суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила суд їх задовольнити з
підстав, зазначених у позові.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала, не
заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 до судового
засідання не з'явився, однак від
останнього надійшла письмова заява про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги визнає та не заперечує
проти задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право
заявляти клопотання про розгляд справи
у її відсутність.

Представник відповідача - Вінницької
міської ради, представник третьої
особи без самостійних вимог щодо
предмету спору - Першої Вінницької
державної нотаріальної контори до
судового засідання не з'явились із
невідомих суду причин, хоча про день,
час та місце судового розгляду
повідомлялись належним чином.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази по справі в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Вінниці померла мати позивачки ОСОБА_5,
згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого В ДРАЦС Вінницького
МУЮ Вінницької області 07.11.2012 року
(а.с.6).

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина, яка складається з наступного
майна: квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій на підставі договору
дарування квартири, посвідченого 01.10.2004
року приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстр.№1991, та зареєстрованого КП
«ВООБТІ» 19.10.2004 року за реєстровим
№400/45780 в реєстровій книзі №499; та
земельної ділянки кадастровий номер
:02:050:0159, загальною площею 0,1000 га,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення якої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка належала
померлій на праві спільної сумісної
власності разом із відповідачами по
справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що
підтверджується Витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку №НВ-013 від 06.11.2013 року
(а.с.12).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка, являючись єдиною
спадкоємицею за законом першої черги
після смерті матері, прийняла спадщину
після її смерті, вступивши в володіння
та управління спадковим майном, та
звернувшись у передбачений законом
строк до Першої Вінницької державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

25.11.2013 року державним нотаріусом Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори Дишкант М.В. видано позивачці
свідоцтво про право на спадщину за
законом, зареєстроване в реєстрі за
№8-1985 на підставі якого за позивачкою
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.16) та згідно Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності №12226157 від 05.11.2013 року
здійснено державну реєстрацію права
власності (а.с.10).

Однак, державним нотаріусом Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори Шарко О.В. винесено постанову
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 13.06.2014 року №1867/02-31, відповідно
до змісту якої державний нотаріус
відмовив позивачці у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/3
частину земельної ділянки у межах
згідно з планом, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на дану земельну ділянку
(а.с.11).

Так, згідно довідки Управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області від 04.06.2014 року №02-945
станом на 01.01.2013 року за кадастровим
номером земельної ділянки :02:050:0159,
загальною площею 0,1000 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
державний акт на право власності на
земельну ділянку не видавався та не
реєструвався в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та направо
постійного користування землею,
договорів оренди землі (а.с.17).

Таким чином, мати за життя не встигла
отримати державний акт на належну їй
частину даної земельної ділянки, хоча
при житті вона володіла, користувалась
та могла розпоряджатись
вищезазначеною земельною ділянкою, а,
отже, вона перебувала у її приватній
власності.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

До спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені (ч.2 ст.1225 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1225 ЦК України до
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її розмір
не визначений заповітом.

Правило статті 1225 ЦК про те, що при
переході до спадкоємців права
власності на житловий будинок, інші
будівлі та споруди до них переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, і у розмірі, який необхідний
для їх обслуговування, якщо інший її
розмір не визначений заповітом,
необхідно розуміти так, що така ділянка
переходить у власність або
користування спадкоємців, якщо її було
надано в установленому порядку, в
межах, визначених при наданні, за умови,
що спадкодавець не складав заповіту
щодо розпорядження земельною ділянкою,
належною йому на праві власності (п.10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 «Про судову
практику у справах про спадкування»).

Отже, оскільки позивачка успадкувала
після смерті матері квартиру АДРЕСА_1, а
тому до неї перейшло право власності на
вищезазначену земельну ділянку, на
якій розміщена дана квартира, оскільки
земельна ділянка була надана померлій
за життя в установленому чинним
законодавством порядку та останньою
здійснено всі необхідні дії для її
приватизації та отримання державного
акту на право власності на земельну
ділянку.

Окрім того, суд звертає увагу, що спірна
земельна ділянка належала померлому та
відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності.

Згідно ч.5 ст.89 Земельного кодексу
України (надалі - ЗК України) поділ
земельної ділянки, яка є у спільній
сумісній власності, з виділенням
частки співвласника, може бути
здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

З пояснень позивачки та відповідачки в
судовому засіданні вбачається, що
відповідачі з померлою ніколи не
ділили земельну ділянку, вони вважали,
що земельна ділянка їм належить в
рівних частках.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України до
особи, яка набула право власності на
жилий будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Тому, суд, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки про
визначення частки земельної ділянки та
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
після смерті матері знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, а
тому підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 328, 346, 370, 1216, 1217, 1220, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК
України, ст.ст. 89, 120 ЗК України, ст.ст.10,
60, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити за ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці, 1/3 частку у
спільному сумісному майні - земельної
ділянки, кадастровий номер земельної
ділянки :02:050:0159, загальною площею
0,1000 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, цільове призначення якої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на 1/3 частку земельної
ділянки, кадастровий номер земельної
ділянки :02:050:0159, загальною площею
0,1000 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, цільове призначення якої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка належала
померлій ОСОБА_5, в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: