№ 642/2136/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2014 року Ленінський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Пашнєва В.Г.,
при секретарі Крещенко М.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітнього сина, ОСОБА_3,
третя особа: служба у справах дітей
Ленінського районного Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про визнання
такою, що втратила право користування, -
Позивач звернувся до суду м. Харкова з
позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що він є власником вищезазначеної
квартири. В цій квартирі зареєстровані
він та його мати - ОСОБА_2, яка була
прописана як співвласник квартири, але
там вона не проживає з 2000 року. Витрати
зі сплати комунальних платежів позивач
несе одноособово, що розраховуються на
двох осіб і, відповідно, платежі, що він
здійснює, є вдвічі більше проти тих, що
дійсно має сплачувати.
22.04.2014 року позивачем була подана
уточнена позовна заява, в якій вказав,
що в квартирі за вищезазначеною
адресою зареєстрована новонароджена
дитина відповідачки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прохальна частина
змінена та викладена в такій редакції:
визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що
втратила право користування квартирою
Представник позивача до судового
засідання не з'явився, однак, через
канцелярію суду надав заяву в якій
просить розгляд справи провести за
його відсутності, позовні вимоги
Відповідач до судового засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи була повідомлена належним
чином, підтвердженням чого є зворотнє
повідомлення про отримання нею
повістки, про причини неявки суд не
Представник третьої особи до судового
засідання також не з'явився, про день та
час слухання справи був повідомлений
належним чином, адже розписався в
явочному листі, причини неявки суду не
За таких обставин, відповідно до вимог
ст. 224 ЦПК України та за згодою
представника позивача, суд вважає за
можливе розглянути справу заочно на
підставі наявних в матеріалах справи
Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні факти та відповідні
Відповідно до договору про дарування
частини квартири від 21.06.2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4, реєстровий номер 1238, ОСОБА_1 є
власником ? частин квартири АДРЕСА_1
Згідно Витягу про державну реєстрацію
прав від 12.08.2011 року ОСОБА_1 на підставі
договору дарування №1238 посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_4 від 21.06.2011
року є власником ? частин квартири (а.с.
Відповідно до довідки
адресно-довідкового підрозділу
територіального органу ДМС України
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:
Як зазначено в довідці Комунального
підприємства "Жилкомсервіс" дільниці №
29 від 04.04.2014 року №398 в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с. 43).
З акту про непроживання від 15.04.2013 року
складеного та підписаного ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2000 року.
Місце її проживання: АДРЕСА_4 (а.с. 4).
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод в
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.
За таких обставин, суд приходить
висновку про те, що відповідач не
користується вказаною житловою площею
добровільно більше тринадцяти років.
Факт наявності домовленості між
сторонами щодо фактичної відсутності
відповідача за місцем реєстрації судом
Позивачка, в свою чергу, має інше житло
на праві власності. Відповідно до
Інформації з Реєстру прав власності на
нерухоме майно індексний номер 24630413
від 23.07.214 року ОСОБА_2 є власницею
3-кімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_4, на підставі договору
дарування р. №8316, 11.11.2008 р. ( а.с. 89).
Малолітня дитина, ОСОБА_3,
зареєстрований за місцем проживання
позивача з 25.09.2013 року, хоча жодного дня
там не мешкав, а мешкає разом зі своєю
Вимогами ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу
України встановлено, що місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
"Про охорону дитинства" діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.
В даному випадку місце проживання
дитини визначається місцем проживання
матері, тобто право дитини на житло,
передбачене ст. 18 Закону України "Про
охорону дитинства", забезпечене.
Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що реєстрація малолітньої
дитини разом з її матір'ю в квартирі
позивача, що належить йому на праві
приватної власності, обмежує його у
здійсненні прав на користування,
володіння і розпорядження власністю,
тому позовні вимоги вважає за доцільне
задовольнити, тим паче, що ОСОБА_2
належить на праві власності
трикімнатна квартира за адресою:
Більш того, судове рішення не може
породжувати нових спорів. У даному ж
випадку в судовому засіданні було
встановлено, що між сторонами існують
неприязні стосунки. Проживання
відповідача з дитиною в спірній
двокімнатній квартирі за тих особистих
обставин, що склалися у сторін, буде
обмежувати їхні обопільні права на
приватне життя та суперечитиме
Окрім того, згідно положень ст. 6 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV,
громадянин України зобов'язаний
протягом десяти днів після прибуття
до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Згідно ст. 7 цього Закону зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.
Отже, зважаючи на те, що відповідач
змінила місце свого проживання вона
повинна зареєструватися за новим
обраним місцем проживання та не
створювати перешкод разом зі своєю
малолітньою дитиною власнику спірної
квартири у користуванні нею, а саме
фактом своєї реєстрації та реєстрації
дитини у спірній квартирі примушувати
власника до оплати за них комунальних
послуг, якими вони користуються за
іншим місцем проживання.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача на користь
позивача суму судового збору в розмірі
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ст.
ст. 29, 317, 319 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК
України, ст. 18 ЗУ "Про охорону
дитинства", суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітнього сина, ОСОБА_3,
третя особа: служба у справах дітей
Ленінського районного Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про визнання
такою, що втратила право користування -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її
малолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму сплаченого судового збору в
розмірі 243 ( двісті сорок три ) грн. 60
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.Г. Пашнєв