Справа № 212/8994/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 вересня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Шум Л.І.,

при секретарі - Борух Ю.К.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника 3ї особи: Грабарчук О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3; третя особа: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Жовтневої районної у місті ради про
надання дозволу на виїзд за межі
України та оформлення проїзних
документів,

В С Т А Н О В И
В :

В серпні 2014 року позивач
звернулася до суду з вказаним позовом,
в обґрунтування вимог вказала, що з
відповідачем мають спільну дитину -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому
відповідач в добровільному порядку не
надає згоди, яка є обов'язковою, на
виїзд їхньої доньки за межі України, і
позивачка просила, оскільки вона з 2012
року має постійне місце проживання в м.
Севастополі, там працює і має намір
переїхати туди на постійне місце
проживання та отримати громадянство
Російської Федерації. В зв'язку з цім їй
необхідно вивезти з собою дитину за
межі України.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач, в судове засідання не
з'явився, про день слухання справи
повідомлений належним чином, на дату
розгляду клопотань про відкладення
розгляду справи не надходило.

Представник 3ї особи в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вказала, що не вбачає підстав для
надання дозволу на виїзд за межі
України неповнолітній дитині, оскільки
позивач прямо вказує на те, що має намір
на постійне проживання в іншій країні
та отримання громадянства іншої
країни, що буде суперечити інтересам
дитини.

Допитавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що вимоги
позивачки не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2006
року, шлюб між сторонами розірвано
рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 жовтня 2010 року.

Від шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка відповідно до довідки
ЖК "Рудоремонтник" № 235 від 08.08.2014 року,
проживає з матір'ю.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які установлюються
законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду. Проїзний документ дитини
видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
громадянства. Проїзний документ на
дитину оформляється терміном на три
роки або до досягнення нею 18-річного
віку.

Згідно п. 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57 "Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України", виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється: 1) за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску; 2) без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків у
разі пред'явлення документів або їх
нотаріально засвідчених копій,
зокрема, рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Відповідно до п.п. 18, 20 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України 31 березня 1995 р. № 231
(у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 24 березня 2004 р.
№ 380), оформлення паспорта / проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли
батьки не перебувають у шлюбі між
собою, - того з них, з ким проживає
дитина, справжність підпису яких
засвідчено нотаріально. За наявності
заперечень одного з батьків
документ може бути оформлено на
підставі рішення суду. Для дітей віком
від 14 до 18 років у заяві зазначається
відсутність обставин, що обмежують
згідно із законодавством право їх
виїзду за кордон. Проїзний документ
оформляється на три роки або до
досягнення дитиною 18-річного віку.

Згідно ст. 3 Конвенції про
права дитини (ратифікованої
Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від
27.02.1991 р.) в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Як вбачається з позовної заяви
позивача, вона просить надати дозвіл
малолітній ОСОБА_4, яка не досягла
шістнадцятирічного віку, на виїзд за
межі України до Російської Федерації
та до усіх країн світу без згоди та
супроводу батька ОСОБА_3. Крім того
просить надати їй дозвіл на
виготовлення проїзних документів для
виїзду за кордон малолітньої дитини
без згоди та супроводу батька.

Суд зазначає, що в позовних
вимогах та в судовому засіданні
позивачем не визначено строки та
конкретні країни, в які вона планує
виїжджати з дитиною без дозволу батька,
що суперечить Правилам перетинання
державного кордону громадянами
України, також позивачем не надано
доказів на підтвердження того, що вона
має постійне житло в м. Севастополі.

Заявлені позивачем вимоги про
надання дозволу на виїзд дитини без
згоди батька за межі України до
повноліття дитини, без зазначення
країни виїзду та періоду перебування
в іноземній державі позбавляють
суд можливості встановити, чи не
суперечитиме виїзд дитини за межі
України її інтересам.

У відповідності до вимог ст. ст. 7,
141, 155 Сімейного кодексу України, дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини. Мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
грунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності, батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Суд зазначає, що надання за
рішенням суду дозволу на майбутнє на
постійні виїзди дитини за кордон без
згоди батька суперечить вищевказаним
нормам матеріального права, які
визначають рівність прав та обов'язків
батьків відносно виховання дитини, і
може потягнути за собою позбавлення
матері можливості брати участь у
вихованні дитини та можливості
спілкування з дитиною.

Крім того, відсутність відомостей
про місце перебування дитини та про її
умови проживання, на думку суду, не
забезпечує дитині, у разі тимчасового
виїзду за кордон, такий захист і
піклування, які необхідні для її
безпеки та благополуччя, що може мати
наслідком порушення вимог Конвенції
про права дитини.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказування
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
Позивачем суду не доведено ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, а судом за
результатами розгляду справи не
встановлено підстав, передбачених
законодавством, для задоволення
позовних вимог. Враховуючи викладене,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд враховує, що в
задоволені позову відмовлено, та
приходить до висновку, що судові
витрати слід залишити без
відшкодування.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212 - 215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя
особа: орган опіки та піклування
виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті ради про надання
дозволу на виїзд за межі України та
оформлення проїзних документів -
відмовити.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Заочне рішення може бути переглянуте
за заявою відповідачів, яка може бути
подана протягом 10 днів з моменту
отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з моменту
проголошення рішення.

Суддя: Л. І. Шум