АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2078/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19,23 Орел С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вишня Н. В. РІШЕННЯ
30 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВишні Н. В.суддівЮвшина В. І.
, Пономаренка В. В. при
секретаріВолвенко А.В. з участю:
представника апелянтів ОСОБА_6
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу представника ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 19 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Баришівська зернова
компанія» про визнання недійсним
договору оренди землі, -
в с т а н о в и л а :
10 квітня 2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8
звернулися до суду з позовом до ТОВ
«Баришівська зернова компанія» про
визнання недійсними договорів оренди
землі, мотивуючи свої вимоги тим, що
позивачі є власниками земельних
ділянок для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, а
саме: ОСОБА_7 належить земельна ділянка
площею 2,39 га, розташованої на території
Драбівецької сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області, державний акт серія ЧР №095905
від 17 березня 2004 року, кадастровий
земельна ділянка площею 2,39 га,
розташованої на території
Драбівецької сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області, державний акт серія ЧР №095904
від 17 березня 2004 року, кадастровий
земельна ділянка площею 2,39 га,
розташованої на території
Драбівецької сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області, державний акт серія ЧР №095903
від 17 березня 2004 року, кадастровий
В 2004 році ними були укладені договори
оренди землі з ТОВ «Драбівці»
Золотоніського району Черкаської
Позивачі зазначають, що наприкінці 2013
року їм стало відомо, що 30 вересня 2009
року були укладені договори оренди
землі між ними та ТОВ «Баришівська
зернова компанія», терміном на 6 років.
Зі змісту договорів оренди землі від 30
вересня 2009 року вбачається, що вони не
містять ряду істотних умов,
передбачених ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі», а саме: об'єкт оренди; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Також договори не
містять: план або схему земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; проект
відведення земельної ділянки у разі
його розроблення згідно із законом.
Тому просять визнати недійсними
договори укладені між позивачами та
відповідачем, скасувати державну
реєстрацію і зобов'язати повернути
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 19 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено за
пропуском строку давності.

В апеляційній скарзі представник
позивачів - ОСОБА_6, вказує, що рішення є
незаконним, необґрунтованим та
ухвалене з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі..

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, прийшов до висновку, що
підлягає задоволенню клопотання
представника відповідача про
застосування строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Діючим законодавством визначено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
тощо.

Так, відповідно до положень ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Встановлено, що на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЧР № 095905 від 17.03.2004 року
ОСОБА_7 є власником земельної ділянки
площею 2,39 га. в межах Драбівецької
сільської ради Золотоніського району
Черкаської області(а.с. 11).

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЧР
№ 095904 від 17.03.2004 року ОСОБА_9 є власником
земельної ділянки площею 2,39 га. в межах
Драбівецької сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області (а.с. 12).

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЧР
№ 095903 від 17.03.2004 року ОСОБА_8 є власником
земельної ділянки площею 2,39 га. в межах
Драбівецької сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області (а.с. 13).

У 2004 році між ОСОБА_9 та ТОВ «Драбівці»
було укладено договір оренди землі № 520
(а.с. 39-41).

У 2004 році між ОСОБА_7 та ТОВ «Драбівці»
було укладено договір оренди землі № 521
(а.с. 42-44).

У 2004 році між ОСОБА_8 та ТОВ «Драбівці»
було укладено договір оренди землі № 519
(а.с. 45-47).

Відповідно до статуту ТОВ «Баришівська
зернова компанія» воно є
правонаступником ТОВ «Драбівці» (а.с.
52-56).

30.09.2009 року між ОСОБА_7 та ТОВ
«Баришівська зернова компанія» було
укладено договір оренди землі, який був
зареєстрований 01 липня 2010 року за №
12 в Золотоніському
міськрайонному відділі ДП «Центр ДЗК»
(а.с. 14).

30.09.2009 року між ОСОБА_9 та ТОВ
«Баришівська зернова компанія» було
укладено договір оренди землі, який був
зареєстрований 01 липня 2010 року за №
11 в Золотоніському
міськрайонному відділі ДП «Центр ДЗК»
(а.с. 17).

30.09.2009 року між ОСОБА_8 та ТОВ
«Баришівська зернова компанія» було
укладено договір оренди землі, який був
зареєстрований 01 липня 2010 року за №
23 в Золотоніському
міськрайонному відділі ДП «Центр ДЗК»
(а.с. 20).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
серед загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору, яка
означає, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору, тощо (ст. ст. 6,627 ЦК України).

У відповідності до ст. 12 ЦК України
особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" недійсним може бути
визнано лише укладений договір.

У разі якщо на виконання неукладеного
договору стороною передчасно передано
майно, між сторонами виникають
правовідносини внаслідок набуття,
збереження майна без достатньої
правової підстави (ст. ст. 1212 - 1215 ЦК
України).

Таким чином, оскільки в установленому
законом порядку здійснено державну
реєстрацію спірних договорів оренди
землі, він є укладеним, а отже -
оспорюваним та за рішенням суду може
бути визнаний недійсним.

Разом з тим, відповідно до ст. 93
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом, як істотні.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки), строк дії договору
оренди: орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату, умови використання та
цільове тлумачення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки,
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини,
відповідальність сторін, умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Проте, оспорювані договори оренди
земельних ділянок укладені у письмовій
формі, орендодавці мали необхідний
обсяг цивільної дієздатності і її
волевиявлення було спрямоване на
укладання таких договорів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3
ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й
ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони в належній формі уклали
договори, дійшли згоди щодо усіх
істотних умов договору і умови
договору сторони погодили підписами.
Своїм підписом в договорі позивачі
погодилися з зазначеними пунктами в
договорах. Питання, щодо внесення змін
в договори оренди з приводів, які
зазначають позивачі перед
відповідачем не ставив. До того ж
вказані договори виконувалися
сторонами.

Разом з цим, як зазначено вище, договори
оренди землі від 30.09.2014 року пройшли
державну реєстрацію в Золотоніському
районному відділенні Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про
що у Державному реєстрі земель вчинено
записи від 01 липня 2010 року.

Суть державної реєстрації полягає в
офіційному визнанні і підтвердженні
державою факту виникнення або
припинення права оренди земельних
ділянок на підставі договору, а
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є сам договір, укладений
між власником земельної ділянки і
орендарем, які досягли згоди з усіх
істотних умов договору, підписання
спірного договору за викладеними в
ньому умовами здійснювалося за вільним
вибором сторін.

До реєстрації договорів та під час їх
виконання позивачі не надавала
пропозицій про внесення до договорів
будь-яких змін. А тому вимоги позивачів
про визнання їх недійсними не
відповідає вищевказаним положенням ЦК
України.

Представником ТОВ «Драбівці» в
судовому засіданні було заявлено
клопотання про застосування строків
позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього (п.11
постанови ПВС України від 18 грудня 2009
року N 14 «Про судове рішення у цивільній
справі»).

З огляду на викладені вище
фактичні обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції при вирішенні
спору неповно з'ясував і перевірив всі
фактичні обставини справи, не
правильно визначив норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняв незаконне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судові витрати суд вирішує відповідно
до вимог ст.88 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_8 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Баришівська зернова компанія» про
визнання недійсним договору оренди
землі, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :