АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7826/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання недійсним
третейського застереження,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» про визнання
недійсним третейського застереження
було відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач,
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на його незаконність
та необґрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне їх з'ясування, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позов в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване у справі рішення
ухвалено з додержанням вказаних вимог
закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 червня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ ML-300/253/2008.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, за яким останній набув право
вимоги за вищевказаним кредитним
договором.

25 лютого 2011 року між позивачем та
відповідачами укладено додатковий
договір №1 до кредитного договору №
ML-300/253/2008.

Пункти 2.1.12.1 - 2.1.12.4 додаткового
договору містять третейське
застереження, в якому передбачено, що
спори щодо визнання кредитного
договору недійсним, неукладеним, спори
щодо його розірвання, припинення,
спонукання кредитора виконати умови
кредитного договору, зміни валюти
кредиту, валютного курсу погашення
кредиту, зміни сторони, будь-яких умов
кредитного договору, та які становлять
предмет спору, підлягають вирішенню
шляхом проведення переговорів, а у
випадку недосягнення згоди - у постійно
діючому Третейському суді при
Асоціації українських банків.

Звертаючись з позовною заявою, позивач
посилався на те, що зазначені пункти
додаткового договору є такими, що
порушують принцип рівності сторін
договору, максимально ускладнюють або
взагалі роблять неможливим
повноцінний захист його прав, як
споживача банківських послуг,
встановлюють більш вигідні умови для
банку, направлені на позбавлення його
права вибору підсудності, обмежують у
предметі спору, тобто прямо суперечать
чинному законодавству, а тому просив
визнати їх недійсними.

Розглядаючи по суті даний спір, суд
першої інстанції правильно виходив з
положень ст.17 ЦПК України, ст.5, ч.1 ст.12,
Закону України «Про третейські суди»,
ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» від 12 червня 2009
року, п.19 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06 листопада
2009 року, а тому прийшов до висновку про
відсутність правових підстав для
визнання спірних пунктів додаткового
договору недійсними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам
справи, узгоджується з нормами
матеріального та процесуального права,
які правильно застосовані судом першої
інстанції.

Укладаючи додатковий договір, позивач
погодився з його умовами про що
поставив свій підпис.

З врахуванням висновків Верховного
Суду України, викладених у постанові
від 26 грудня 2011 року по справі № 6-75цс11
та вимог ст.17 ЦПК України, укладення
сторонами третейської угоди про
передачу спору на розгляд третейського
суду не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом, а одним
зі способів реалізації права на захист
своїх прав та інтересів.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що при розгляді справи,
районним судом були виконані всі
вимоги процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, спір вирішено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права. Рішення є
обґрунтованим, з повним відображенням
обставин, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними.

Доводи апеляційної скарги, які до того
ж за своїм змістом дублюють позовну
заяву, є не суттєвими і не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст.
309 ЦПК України підстави для скасування
вказаного судового рішення, в зв*язку з
чим апеляційна скарга не
задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді : Болтунова Л.М.
Тамакулова В.О. Макаров М.О.