22-ц/775/1241/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
У х в а л а

Іменем України

06 серпня 2014 року.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

Головуючого -
Ткаченко Т.Б.

Суддів -
Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

При секретарі -
Макаровій О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
скаргою ОСОБА_2 на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про визнання дій
неправомірними, визнання постанови
про закінчення виконавчого
провадження недійсною за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 17 липня 2014 року,

Встановила:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
зі скаргою на дії державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції (далі -
Жовтневий ВДВС або ВДВС), посилався на
те, що на підставі рішення Жовтневого
районного суду м.Маріуполя від 15 липня
2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ВКФ Фарба-Колор»
(далі ТОВ «ВКФ Фарба-Колор») зобов'язано
сплатити йому заборгованість по
заробітній платі в розмірі 5998,50 грн. та
негайно сплатити заробітну плату за
один місяць у розмірі 2954,25 грн., а також
моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В
постанові про відкриття виконавчого
провадження від 15 вересня 2011 року
державний виконавець постановив на
підставі виконавчого листа № 2-20901,
виданого Жовтневим районним судом
м.Маріуполя від 09 вересня 2011 року,
стягнути з ТОВ «ВКФ Фарба-Колор»
заробітну плату в сумі 5908,50 грн.,
моральну шкоду в сумі 1000 грн. та негайно
стягнути заробітну плату за один
місяць в розмірі 2954,25 грн. на його
користь. Вважав, що у зв'язку з
бездіяльністю державних виконавців
Жовтневого ВДВС вказане рішення суду
не виконується протягом трьох років.
Постанови державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження та
про закінчення виконавчого
провадження не були вручені засновнику
та голові ліквідаційної комісії ТОВ
«ВКФ Фарба-Колор» ОСОБА_3, який навмисно
не отримує рекомендовані листи з
повідомленням, що направляються
державними виконавцями та вони
повертаються на адресу ВДВС. Проте
державний виконавець Жовтневого ВДВС
не вжив передбачених Законом України
«Про виконавче провадження» заходів
по примусовому виконанню рішенню суду,
чим допустив бездіяльність. Просить
визнати дії Жовтневого ВДВС
неправомірними, постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 24 червня 2014 року ВП № 30274194
недійсною, зобов'язати начальника
Жовтневого ВДВС здійснити контроль за
виконанням державним виконавцем
Новиковою Л.О. всіх виконавчих дій по
примусовому виконанню рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
17 липня 2014 року скаргу ОСОБА_2 на дії
державних виконавців Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції та визнання недійсною
постанови про закриття виконавчого
провадження залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 17
липня 2014 року і посилаючись в
апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права, ОСОБА_2 просить
апеляційний суд скасувати ухвалу суду
першої інстанції та прийняти нову
ухвалу, якою визнати дії Жовтневого
ВДВС неправомірними, постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 24 червня 2014 року недійсною,
зобов'язати начальника ВДВС здійснити
контроль за державним виконавцем
Новиковою Л.О. щодо примусового
виконання рішення суду на його користь.

Зокрема, вказує, що суд, відмовляючи у
задоволенні скарги не врахував, що
державними виконавцями Жовтневого
ВДВС не виконано рішення суду протягом
трьох років, незважаючи на вимоги ст.30
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії по примусовому
виконанню рішення протягом шести
місяців.

Не вірний висновок суду про те, що
державним виконавцем проведено всі
дії, які передбачені законом, оскільки
останній має право особисто вручити
сторонам документи виконавчого
провадження під розписку, як
передбачено ст.29, ч.4 ст.31 Закону України
«Про виконавче провадження».

У порушення вимог матеріального права
судом також не враховано, що відповідно
до ст.40 вказаного Закону державний
виконавець має право організувати
розшук боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності представника
ВДВС, який належним чином повідомлений
про дату, час і місце судового
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
заявника ОСОБА_2, який просив
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати ухвалу суду та постановити
нову ухвалу, якою задовольнити його
заяву, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд
виходив з того, що фактів затягування
державними виконавцями виконання
виконавчого листа та бездіяльності
начальника Жовтневого ВДВС по
здійсненню контролю за діяльністю
державних виконавців у справі не
вбачається, державними виконавцями
вчинено всіх передбачених законом дій
для виконання рішення суду. Порушення
строків виконання виконавчого листа
пов'язано з тим, що ліквідатор ТОВ «ПКФ
«Фарба-Колор» не отримує листи
державного виконавця та виконавчі
документи, які повертаються до ВДВС за
закінченням терміну зберігання без
вручення, а не є наслідком
бездіяльності державного виконавця та
начальника Жовтневого ВДВС. Крім того,
ОСОБА_2 в своєї скарзі не вказує, які на
його думку дії необхідно було виконати
державним виконавцем для того, щоб
примусово виконати рішення суду.
Відповідно до рішення Жовтневого
районного суду м.Маріуполя грошові
кошти були стягнути з юридичної
особи-підприємства - ТОВ «ПКФ
Фарба-Колор», на якому працював
заявник, директором та головою
ліквідаційної комісії якого є ОСОБА_3,
а не з фізичної особи директора, на
рахунках підприємства відсутні
грошові кошти та на балансі відсутнє
будь-яке майно, на яке можливо було б
накласти арешт для задоволення вимог
кредиторів. Вимоги заявника про
оголошення розшуку ОСОБА_3 не
ґрунтуються на законі, оскільки згідно
ст. 40 Закону України «Про виконавче
провадження», можливо оголосити розшук
лише фізичної особи боржника, але
боржником є юридична особа - ТОВ «ПКФ
Фарба-Колор», а ОСОБА_3 є ліквідатором, а
не боржником.

Але з таким висновком погодитися
повністю не можливо.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 15 липня 2011 року
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 та з ТОВ «ВКФ Фарба-Колор»
стягнуто на його користь заробітну
плату в розмірі 5908,50 грн. та моральну
шкоду в сумі 1000 грн. Рішення в частині
стягнення заробітної плати за один
місяць у розмірі 2 954,25 грн. звернуто до
негайного виконання (а.с.8-9).

31 серпня 2011 року відкрито виконавче
провадження за виконавчим листам №
2-2901/11 від 15.07.2011 року, виданими
Жовтневим районним судом м.Маріуполя
Донецької області 18.08.2011 року про
стягнення з ТОВ «ВКФ Фарба-Колор» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду 1000 грн., 15
вересня 2011 року відкрито виконавче
провадження за виконавчими листами №
2-20901 і № 2 - 2901 від 15.07.2011 року, виданими
Жовтневим районним судом м.Маріуполя
Донецької області 09 вересня 2011 року про
стягнення з ТОВ «ВКФ Фарба-Колор» на
користь ОСОБА_2 заробітну плату за один
місяць у розмірі 5908,50 грн. і заробітну
плату за один місяць у розмірі 2954,25 грн.
(а.с. 79, 80, 82).

Зі справи також вбачається, що у зв'язку
з тривалим невиконанням рішення суду
про стягнення на користь ОСОБА_2
заробітної плати, моральної шкоди,
останній звертався до суду зі скаргою
на дії державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції та
начальника Жовтневого ВДВС.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 12 грудня 2012 року
(справа № 4-с/0519/76/2012), залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 05 березня 2013 року, скарга
ОСОБА_2 була задоволена частково.
Визнані дії державного виконавця
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Мацука Т.М. в частині закриття
виконавчого провадження та повернення
виконавчих документів стягувачеві від
15 вересня 2011 року неправомірними. В
іншій частині скарги відмовлено ( а.с.10 -
14).

Як встановлено зазначеними судовими
рішеннями, враховуючи, що три
виконавчих листа (про стягнення
моральної шкоди, заборгованості по
заробітній платі та про негайне
виконання рішення про стягнення
заробітної плати за один місяць)
стосуються одних й тих же сторін, 08
вересня 2011 року виконавчі провадження
об'єднані в одне зведене провадження.
По зазначеному провадженню державним
виконавцем зроблені запити до БТІ,
УДАІ, 2-ге МРЕВ про виявлення рухомого
та нерухомого майна, запит до
державного реєстратора щодо надання
довідки та витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб
підприємств.

12 вересня 2011 року до Жовтневого ВДВС
надійшла власноручна заява ОСОБА_2, в
якій стягувач просив направити
виконавчі листи до ліквідаційної
комісії для подальшого виконання.

15 вересня 2011 року винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження за одним виконавчим листом
№ 2-2901/11 від 15.07.2011 року, виданим 18.08.2011
року про стягнення з ТОВ «ПКФ
Фарба-Колор» моральної шкоди в сумі 1000
грн.

09 вересня 2011 року до ВДВС від стягувача
ОСОБА_2 надійшла заява про повернення
без виконання виконавчих листів.

15.09.2011 року винесено постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачеві на підставі ст.47 ч.1 Закону
України «Про виконавче провадження».
Виконавчі листи № 2-2901/11, видані 18.08.2011
року та 09.09.2011 року про стягнення з ТОВ
«ПКФ Фарба-Колор» моральної шкоди в
розмірі 1000 грн., заробітної плати 5908,50
грн. та стягнення заробітної плати за
один місяць разом з постановами про
закінчення виконавчого провадження
направлені для виконання голові
ліквідаційної комісії ОСОБА_3 на
адресу: АДРЕСА_1, поштовий конверт через
місяць повернувся на адресу ВДВС у
зв'язку з закінченням терміну
зберігання. У зв'язку з тим, що
ліквідатор ТОВ «ПКФ Фарба-Колор» не
розшуканий за вказаними адресами, 08
грудня 2011 року винесені постанови про
відкриття виконавчого провадження за
виконавчими листами. 16.12.2011 року
винесено постанову про об'єднання
виконавчих проваджень в одне
провадження на підставі ст.33 Закону
України «Про виконавче провадження».
Державними виконавцями направлялись
платіжні доручення в банки, в яких
відкриті рахунку ТОВ «ПКФ Фарба-Колор»,
однак платіжні доручення повернуті
без виконання, у зв'язку з відсутністю
грошових коштів на рахунках.

Актом від 17 лютого 2012 року встановлено,
що у ТОВ «ПКФ Фарба-Колор» відсуне
майно, яке належить боржнику.
Неодноразові виклики державного
виконавця керівником юридичної особи
ОСОБА_3 проігноровано.

16 липня 2012 року винесені постанови про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.7 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» (визнання
боржника банкрутом). Виконавчі
документи разом з трьома постановами
про закінчення виконавчого
провадження направлені для виконання
голові ліквідаційної комісії ОСОБА_3 за
юридичною адресою підприємства:
м.Маріуполь, вул.Купріна, б.25 кв.101.

Судом першої інстанції також
встановлено, що державним виконавцем
отримано Витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, в який внесено
відомості, що підприємство з 24 травня
2011 року знаходиться в стані припинення
підприємницької діяльності, за
рішенням засновників. Головою
ліквідаційної комісії є ОСОБА_3 (а.с.45-46).

21 листопада 2013 року державним
виконавцем Новиковою Л.О. відкриті
виконавчі провадження за виконавчим
листам № 2-2901/11 від 15.07.2011 року, виданими
Жовтневим районним судом м.Маріуполя
Донецької області 18.08.2011 року про
стягнення з ТОВ «ВКФ Фарба-Колор» на
користь ОСОБА_2 моральної шкоди 1000 грн.,
за виконавчими листами № 2-2901/11 від
15.07.2011 року, виданими Жовтневим
районним судом м.Маріуполя Донецької
області 09 вересня 2011 року про стягнення
з ТОВ «ВКФ Фарба-Колор» на користь
ОСОБА_2 заробітну плату за один місяць у
розмірі 5908,50 грн. і заробітну плату за
один місяць у розмірі 2954,25 грн. (а.с.30, 86,
93, 97). При цьому у всіх трьох постановах
про відкриття виконавчого провадження
стягувачем зазначено ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів справи 20
листопада 2013 року, тобто ще до
відкриття зазначених виконавчих
проваджень, державним виконавцем
направлені запити до Управління
держземагенства в м.Маріуполь та
центрів надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування м.Маріуполя
№ 1 і №2 щодо надання інформації про
наявність будь-якої нерухомості,
земельних ділянок, транспортних
засобів, номерів рахунків ( з
обов'язковим зазначенням установ
банків), господарсько - економічної
діяльності відносно ТОВ «ПКФ Фарба -
Колор» (а.с. 42 - 43).

Згідно відповіді Центру НПП ВАЗ №1,
Центру НПП ВАЗ №2 від 26.11.2013 року
встановлено, що транспортні засоби за
боржником не зареєстровано (а.с.42, 43).
Згідно Інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 26.11.2013 року боржник
права власності на нерухоме майно не
має (а.с.44). 24.12.2013 року Управління
Держземагенство у м.Маріуполі
повідомило про відсутність земельних
ділянок, зареєстрованих за
підприємством-боржником (а.с.41).

04 лютого 2014 року складено акт
державного виконавця про відсутність
підприємства-боржника за адресою
м.Маріуполь, вул.Купріна, б.25 кв.101 (а.с.40).

05 березня 2014 року до Управління
статистики у м.Маріуполі направлено
запит, на який отримано відповідь, що
підприємство ТОВ «ВКФ «Фарба-Колор» не
надавало фінансову звітність та
статистичну звітність протягом 2012, 2013
років (а.с.39).

Згідно роздрукованих відомостей з
Інформаційно-ресурсного центру (Єдиний
Державний Реєстр юридичних осіб),
підприємство ТОВ «ВКФ Фарба-Колор»
станом на 18.04.2014 року перебуває в стані
припинення на підставі рішення
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2012
року ( справа № 2а/0570/16644/2012), яке набрало
чинності 22 січня 2013 року про неподання
протягом року органам державної
податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової
звітності. Голова комісії з припинення
або ліквідатор - ОСОБА_3 (а.с.54-56).

18 квітня 2014 року винесено постанови про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.7 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», відкритого за
зазначеними виконавчими листами (а.с.31,
85, 92, 96).

Як вбачається з листа від 18 червня 2014
року ВДВС до прокуратури Жовтневого
району м.Маріуполя, виконавчі
документи направлено до ліквідаційної
комісії рекомендованим листом, який
повернуто 11.06.2014 року без вручення
адресату, у зв'язку з закінченням
строку зберігання. В цьому листі
викладено прохання щодо зобов'язання
ліквідатора ТОВ «ВКФ «Фарба-Колор»
отримати виконавчі документи (а.с.47 - 50).

24.06.2014 року у відповідності до ст.83
Закону України «Про виконавче
провадження» начальником відділу ДВС
винесено постанову про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 18.04.2014 у зв'язку з
виявленою опискою в імені стягувача.
Державним виконавцем 24 червня 2014 року
винесено постанову про виправлення
описки в імені стягувача та винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.7. ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження». Виконавчі документи
направлено до ліквідаційної комісії
рекомендованим листом (а.с.32, 33).

Отже, державний виконавець, закінчуючи
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2901/11,
виданого Жовтневим районним судом
міста Маріуполя 09 вересня 2011 року про
стягнення з ТОВ «ПКФ Фарба-Колор»
заробітної плати за один місяць у
розмірі 5908,50 грн. на користь ОСОБА_2 та
направляючи виконавчі листи до
ліквідаційної комісії, керувалась
положеннями п.7 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Згідно п.7 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», в редакції
Закону № 5405-У1 від 02 жовтня 2012 року, який
діє з 04 листопада 2012 року, виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
визнання боржника банкрутом.

Разом з тим, за судом рішенням від 24
грудня 2012 року ( справа № 2а/0570/16644/2012)
про неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону, підприємство ТОВ «ВКФ
Фарба-Колор» перебуває в стані
припинення. Матеріали справи не
містять відомостей про визнання ТОВ
«ПКФ Фарба-Колор» банкрутом.

За таких обставин, державний
виконавець дійшла помилкового
висновку про закінчення виконавчого
провадження за вищевказаним
виконавчим листом, а її дії щодо
винесення постанови ВП № 30274194 від 24
червня 2014 року про закінчення
виконавчого провадження являються
неправомірними.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
У пункті 9 ч.3 ст.129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами (ст.14 ЦПК України).

Тому, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року (далі
Конвенція).

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці наголошує, що
відповідно до усталеного
прецедентного права, пункт 1 статті 6
Конвенції гарантує кожному право на
звернення до суду або арбітражу з
позовом стосовно будь-яких його
цивільних прав та обов'язків. При
цьому, відповідно до статті 6 Конвенції
виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина «судового розгляду»
(Рішення Європейського Суду з прав
людини у справі «Горнсбі проти Греції»
від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на
виконання остаточного рішення суду
також знайшло своє відображення в
рішеннях у справах «Войтенко проти
України», «Жовнір проти України»,
«Шмалько проти України», «Ромашов
проти України», «Бакай та інші проти
України», «Півень проти України» тощо.

Крім того, виконання судового рішення,
відповідно до змісту рішення
Конституційного Суду України № 5-рп/2013
від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є
невід'ємною складовою права кожного на
судовий захист і охоплює, зокрема,
законодавчо визначений комплекс дій,
спрямованих на захист і відновлення
порушених прав, свобод, законних
інтересів фізичних та юридичних осіб,
суспільства, держави; невиконання
судового рішення загрожує сутності
права на справедливий розгляд судом.

Колегією суддів враховано, що
принципом цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, у ст.14 ЦПК
України визначені ознаки
обов'язковості судових рішень. Крім
того, виконання рішення суду - є
елементом справедливого судового
розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

Відповідно до ст.ст.1, 11 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів. Державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_2
посилався на те, що державним
виконавцем не прийнято ніяких мір щодо
розшуку ліквідатора ТОВ «ПКФ Фарба -
Колор» - ОСОБА_3, і протягом трьох років
виконавчі листи про стягнення на його
користь заробітної плати та моральної
шкоди не були вручені ліквідатору.

Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про
виконавче провадження» розшук
боржника - фізичної особи, дитини,
розшук транспортних засобів боржника
здійснюють органи внутрішніх справ, а
розшук боржника - юридичної особи та
іншого майна боржника організовує
державний виконавець. Розшук
оголошується відповідно за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Обов'язок щодо організації розшуку
боржника - юридичної особи та майна
божника передбачено і п.3.12 Інструкції
з організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 02 квітня
2012 року за № 489/20802.

За таких обставин висновок суду, що
вимоги заявника про оголошення
розшуку ОСОБА_3 не ґрунтуються на
законі, являється неправильним,
оскільки заявник не просив оголосити
розшук ОСОБА_3, а обов'язок щодо
організації розшуку боржника -
юридичної особи, лежить саме на
державному виконавцеві.

Разом з тим, державний виконавець,
встановив 04 лютого 2014 року, що ТОВ «ВКФ
Фарба - Колор» не знаходиться за
адресою м.Маріуполь б.25 кв.101, про що
було складено акт, без зазначення з
яких підстав державний виконавець
дійшла такого висновку ( а.с.40), 25 квітня
2014 року направляє постанову про
закінчення виконавчого провадження та
виконавчі документи до ТОВ «ВКФ Фарба -
Колор» саме за зазначеною адресою
(а.с.53).

При цьому матеріали справи не містять
відомостей, що державним виконавцем
приймались міри для встановлення
місцезнаходження ліквідатора ТОВ «ПКФ
Фарба - Колор» ОСОБА_3, що також свідчить
про те, що державним виконавцем
неналежним чином виконувались
обов'язки щодо виконання рішення суду
про стягнення на користь ОСОБА_2
заробітної плати та моральної шкоди,
наслідком чого являється те, що
тривалий час ані боржнику, ані
ліквідатору не були вручені документи
виконавчого провадження, якими
боржника зобов'язано виконати рішення
суду.

Враховуючи зазначене та вимоги
закону, колегія суддів вважає, що
рішення суду, як таке, що не відповідає
вимогам ст.ст.10,11,60,213,214 ЦПК України,
ст.ст.30, 40, 49 Закону України «Про
виконавче провадження», підлягає
скасуванню.

Оскільки тривалий час рішення суду на
користь ОСОБА_2 не виконано, що є
порушенням вимог ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження» (строки
здійснення виконавчого провадження),
державний виконавець своєчасно не
здійснив усіх передбачених законом дій
щодо примусового виконання рішення
суду, та закінчив виконавче
провадження у порушення ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
колегія суду вважає, що скарга ОСОБА_2
про визнання неправомірними дії
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Новикової Л.О. щодо невиконання
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
15 липня 2011 року та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП № 30274194 від 24 червня 2014
року підлягає задоволенню.

Враховуючи ті обставини, що заявником
не надано доказів, що начальником
Жовтневого ВДВС ММУЮ Саховим Є.В. не
здійснюється, передбачений ст.83 Закону
України «Про виконавче провадження»,
контроль за виконанням державним
виконавцем Новиковою Л.О. рішення суду,
підстав для задоволення його скарги
щодо зобов'язання начальника
Жовтневого ВДВС ММУЮ Сахова Є.В. у
найкоротшій термін проконтролювати
повне виконання державним виконавцем
усіх виконавчих дій по виконавчому
листу № 2-2901/11, виданого Жовтневим
районним судом міста Маріуполя 09
вересня 2011 року, не вбачається.

Керуючись ст.303, 307, 312 ч.1 п.2 ЦПК України,
колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 17
липня 2014 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про визнання дій
неправомірними та постанови про
закінчення виконавчого провадження
недійсною задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Новикової
Л.О. щодо невиконання рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 15
липня 2011 року неправомірними.

Постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 30274194 від 24 червня 2014
року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про
зобов'язання начальника Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Сахова Є.В.. здійснити контроль
за виконанням державним виконавцем
Новиковою Л.О. рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 15 липня 2011 року
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «ПКФ Фарба - Колор»
на користь ОСОБА_2 заробітну плату та
моральну шкоду, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.Б.Ткаченко

Судді
В.М.Барков

Є.Є.Мальцева