АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5027/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 646/5676/13-ц
Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді -
КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі -
Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Червонозаводського районного суду
міста Харкова від 04 червня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: Харківська міська
рада про виділ в натурі частки із
спільної часткової власності на
домоволодіння та визначення порядку
користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_3 звернулася з позовом, в
якому, з урахуванням уточнень, просила
виділити їй на належні їй 429/1920 частини
у праві власності на домоволодіння,
розташованого у АДРЕСА_1, у житловому
будинку літ. "А-1" житлове приміщення 1-4,
площею 7,2 кв. м., приміщення 1-5, площею 17,9
кв. м., у прибудові "а4" приміщення 1-6,
площею 12,8 кв. м., у прибудові літ."а"
частину приміщення 1, площею 3,3 кв. м.,
загальною площею 41,2 кв. м., вартістю 54237
грн., що більше покладеного на 4999 грн. та
складає 25/100 частин домоволодіння, а
також перерозподілити частки
співвласників у праві спільної
часткової власності на домоволодіння,
розташоване за вищевказаною адресою та
вважати належними: їй 25/100 частин
домоволодіння замість 429/1920 частин, що
належали раніше, власнику ОСОБА_4
належатиме 53/100 частини домоволодіння
замість 353/640 частин, власнику ОСОБА_5
належатиме 11/100 частин домоволодіння
замість 45/400 частин та власнику ОСОБА_6
належатиме 11/100 частин замість 45/400
частин, та стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 грошову компенсацію в сумі 7111
грн.; земельну ділянку площею 595 кв. м.
залишити у спільному користуванні
співвласників.

В обґрунтування позову зазначає, що не
має можливості мешкати у садибі у
зв'язку із конфліктом з власником
ОСОБА_4, який не надає їй у
добровільному порядку належним чином
відокремити свою частку у ній, яка
встановлена рішеннями суду, та
ізолювати її.

У зустрічній позовній заяві
відповідачі, з урахуванням уточнень,
просили припинити право власності
ОСОБА_3 на належні їй 439/1920 (143/640) частин
домоволодіння літ. "А-1" по АДРЕСА_1, яка є
спільною частковою власністю, з
виплатою їй відповідної грошової
компенсації та визнати за
відповідачами право власності на 143/1920
частин домоволодінні літ. "А-1" за
вищевказаною адресою, а також
постановити ухвалу, якою зобов'язати
відповідачів перерахувати на
депозитний рахунок суду суму в розмірі
69784,00 грн., яка відповідає 429/1920 (143/640)
часткам, що належать ОСОБА_3

В обґрунтування позову вказують, що
позивач не зареєстрована у спірному
домоволодінні та не проживає там з 1972
року, оскільки має реєстрацію за іншою
адресою. Сплата за житло та комунальні
послуги здійснювалась та наразі
здійснюється за власні кошти
відповідачами. Вимоги виділу, вказані у
позовній заяві, значно перевищують
встановлену їй частку, а сама частка є
незначною, тобто таке припинення не
завдасть будь-якої шкоди її інтересам
як співвласника.

У запереченні на позовну заяву ОСОБА_3
Харківська міська рада зазначає, що на
даний час немає підстав задовольняти
позов, тому просить у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Ухвалою районного суду від 03.06.2014 року
зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 залишено без задоволення, у
зв'язку з подачею відповідачами
письмової заяви про залишення
зустрічного позову без розгляду.

Рішенням Червонозаводського районного
суду міста Харкова від 04 червня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
сторони подали апеляційні скарги.

Позивач ОСОБА_3 у своїй апеляційній
скарзі просить скасувати вищевказане
рішення та ухвалити нове, яким її
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі та виділити їй у користування в
натурі на належні 429/1920 частин у праві
власності на домоволодіння, майно за
першим варіантом судової
будівельно-технічної експертизи за
№13061/2652/2653 від 28.02.2014 року.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що рішення районного суду
вважає неправильним в частині вибору
варіанту виділу її частки, та таким, що
підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі, вказує, що
просила суд провести виділ за першим
варіантом судової
будівельно-технічної експертизи.

Вказує, що ідеальна частка
домоволодіння ОСОБА_3 арифметично у
сотих частках складає більше 22/100
часток і у першому варіанті виділу
збільшується менш ніж на 3/100 частини, що
дає можливість виділити у її
користування саме ті приміщення, які
при житті займали її спадкодавці та які
вона зі згоди ОСОБА_4 зайняла після
смерті матері у 2009 році та заселила
свого сина з дитиною. Але після того, як
ОСОБА_4 самочинно відключив
електропостачання у цю частину
будинку, змушена була залишити її,
проте квартира досі знаходиться у її
користуванні.

Зазначає, що не має можливості
користуватись цими приміщеннями,
оскільки доступ до них є лише зі
спільного приміщення 1 прибудови літ.
"а", проте сам відповідач будинком літ.
"А-1" теж не користується, хоча
періодично заселяє туди своїх родичів.
Оскільки частина будинку, яку зайняла
позивач є нежитловою та не опалюється,
а частина відповідача не має
господарчого догляду, бо він із сім`єю
проживає та доглядає будинок літ. "Б-1",
будинок літ. "А-1" руйнується.

Звертає увагу, що як перший, так і
другий варіант висновку експертизи
передбачає перерозподіл часток
співвласників у праві спільної
часткової власності на домоволодіння
за рахунок незначного збільшення
частки позивача, тому вона просить
стягнути з неї грошову компенсацію в
сумі 7111 грн., що є грошовим еквівалентом
3/100 часток у ринкових цінах.

Стверджує, що згідно першому варіанту
об'єм переобладнань не значно
перевищує переобладнання за другим
варіантом експертного висновку, а саме
різниця полягає у кількох квадратних
метрах, які знаходяться у маленькій
кімнаті, яка має вихід тільки з частини
виділеної у користування позивача та
якою завжди користувалась її мати.

Вважає правильним висновок суду про
задоволення позову у частині виділу їй
частки у праві власності на спірне
домоволодіння, проте вказує, що суд
припустив помилку, виділяючи їй в
натурі майно, яке зазначив експерт у
своєму висновку за другим варіантом.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4
просив скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Вказує, що як вбачається з другого
варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи при
розподілі будинку та виділу
відокремлених частин будинку в
ізольовані квартири необхідно
провести будівельні та
ремонтно-будівельні роботи, перелік
яких суд зазначив у рішенні, вартість
таких переобладнань експертом не
визначена.

Звертає увагу, що при ухваленні рішення
суд не звернув уваги на те, що усі
запропоновані переустаткування
житлового будинку необхідно
відповідно до вимог діючого
законодавства, а саме розробити
проектну документацію, проектні
пропозиції або робочий проект
проектною організацією і представити
їх на погодження з місцевими органами
виконавчої влади, отримати дозвіл на
виконання будівельних робіт, що
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю на
підставі погоджень, а також беручи до
уваги положення ст. 379-382 ЦК України.

Стверджує, що судом було прийнято до
уваги варіант, який погіршує умови
експлуатації їх будинку, оскільки
облаштування окремого входу до будинку
приводить до зменшення житлової площі
самого будинку, що є недопустимим.

Зазначає, що виділити позивачу належну
їй у будинку частку в ізольовану
квартиру, не вирішивши питання про
наявність технічної можливості
улаштування необхідних інженерних
комунікацій у належній відповідачу
частині будинку, без надання
відповідних дозволів на проведення
таких робіт, не визначивши вартість
робіт з їх улаштування з покладенням на
сторони певні витрати і розподілу
участі в переобладнанні будинку
неможливо, оскільки такий виділ
порушує права інших співвласників,
тобто з'ясування цих питань є істотними
для правильного вирішення справи.

Проте зазначає, що позивач не надала
доказів на підтвердження наявності
технічної можливості улаштування
таких комунікацій та докази дозволу
виконавчого комітету органу місцевого
самоврядування на переобладнання
будинку, що відповідно до ст.152 ЖК
України є обов'язковою вимогою при
розподілі будинку в натурі із
відповідним переобладнанням.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, обговоривши доводи
апеляційної скарги та, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що поділ
житлового будинку в натурі можливий за
другим варіантом, оскільки він
найбільше наближений до ідеальних
часток співвласників, не потребує
значних переобладнань, та виплати
компенсацій.

З таким висновком суду, судова колегія
погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено
наступне.

Садиба розташована за адресою АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 - 429/1920, ОСОБА_4 - 20-/640 і 90/400, ОСОБА_5
- 45/400, ОСОБА_6 45/400.

Як вбачається з технічного паспорту на
садибний будинок по АДРЕСА_1,
домоволодіння складається з двох
житлових будинків літ. «А-1», забудови
1960 року, з прибудовами та житлового
будинку літ. «Б-1», забудови 1982 року з
прибудовами.

Судом встановлено, що власники ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 займають житловий
будинок літ. «Б-1» з прибудовами та
частину надвірних будівель, які вони
отримали в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_4. Отримані ними будівлі
складають 45100 частин домоволодіння.

55/100 частин домоволодіння, складаються
з будинку літ. «А-1» з прибудовами літ.
«а», «а4», «а5», льоху літ. «В», льоху літ.
«Г», сараю літ. «К», вбиральні літ. «Л»,
воріт №1, паркану №2, колодязю №3,
паркану№4, вимощення 1, загальною
вартістю 121201 грн. успадкували в різних
частках позивач ОСОБА_3 та відповідач
ОСОБА_4 після смерті батьків позивача
ОСОБА_7 та ОСОБА_8(а.с. 10-15).

Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має
право самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності. Стаття 364 ЦК України
визначає, що співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Згідно Висновку судової
будівельно-технічної експертизи за №
13061/2652/2653 від 28.02.2014 року, виконаного
експертами ХНДІСЕ ім. Засл. Проф..
Бокаріуса М.С. ( а.с. 132-164), поділу між
співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підлягають 55/100 частин домоволодіння,
які складаються з житлового будинку
літ. «А-1» з прибудовами літ. «а», «а4»,
«а5», льохів літ. «В», «Г», сараю літ. «К»,
вбиральні літ. «Л», воріт №1, парканів
№2, №4, колодязю №3, вимощення1.

Зазначена частина домоволодіння, яку
експерт прийняв за одиницю,
поділяється в таких частках:ОСОБА_3
полягає 39/96 частки, ОСОБА_4 полягає 57/96
частки.

Експертом надано три варіанти поділу
житлового будинку між співвласниками
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

При вивченні трьох варіантів
вбачається, що саме другий варіант
виділу найбільш наближений до розміру
часток співвласників, не передбачає
виплату компенсації і здійснення
значних переобладнань. На відміну від 2
варіанту , перший і третій передбачать
відступлення від належного розміру
часток і виплату компенсації, що
порушує права співвласників.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини по справі і дав
належну оцінку наданим сторонами
доказам і дійшов правильного висновку
обравши другий варіант виділу.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Будь яких доказів, які б спростовували
висновки суду -позивач суду не надав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Червонозаводського районного
суду міста Харкова від 04 червня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії -