Справа № 369/2927 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М,Провадження №
22-ц/780/4702/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

04 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Білоконь О.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання недійсним
рішення з підвищення процентної ставки
за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати недійсним рішення публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») щодо підвищення
процентної ставки по кредитному
договору від 06 листопада 2007 року та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок платежів за вказаним
кредитним договором.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
квітня 2014 року відкрито провадження у
даній справі.

Ухвалою цього ж суду від 17 червня 2014
року вказану справу передано на
розгляд до Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська за місцем
знаходження відповідача.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду
від 17 червня 2014 року, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права. При цьому він вказує, що судом
першої інстанції не враховано його
право, як споживача, на пред`явлення
даного позову також за зареєстрованим
його місцем проживання відповідно до
ч.5 ст.110 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не
з`явилися, про час і місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що свідчать зворотні
повідомлення про вручення судових
повісток (а.с.37-38).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України,
колегія суддів визнала неявку сторін
такою, що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України
позови до юридичних осіб
пред`являються в суд за їхнім
місцезнаходженням і що, оскільки
відповідно до п.4.3 кредитного договору
сторони домовились, що всі спори, які
виникають з даного договору чи у
зв'язку з ним, в тому числі, що
стосується його виконання, порушення,
припинення або визнання недійсним,
підлягають вирішенню у Жовтневому
районному суді м.Дніпропетровська, то
суд дійшов висновку, що дану справу
необхідно передати на розгляд за
місцезнаходженням відповідача до
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції погодитьсь не можна з
наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.109 ЦПК України позови до
юридичних осіб пред`являються в суд за
їхнім місцезнаходженням.

Разом з цим, відповідно до ч.5 ст.110 ЦПК
України позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
договору.

У п.4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.14 постанови від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» судам роз`яснено, що
позови, що виникають із кредитних
правовідносин, пред'являються до суду
за загальними правилами підсудності,
визначеними главою 1 розділу III ЦПК. При
цьому суд має враховувати право
споживача на пред'явлення позову також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування цієї особи або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання договору
(ч.5 ст.110 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними
вимогами до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання недійсним рішення
відповідача щодо підвищення
процентної ставки з 9,60% річних до 21 %
річних з 01 лютого 2009 року за кредитним
договором від 06 листопада 2007 року і
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок платежів за вказаним
кредитним договором, мотивуючи
заявлені вимоги в тому числі й
порушенням його прав, як споживача. При
цьому позивач в частині підсудності
цього спору посилався на ст.110 ЦПК
України та подав позов за місцем свого
проживання: АДРЕСА_1, що територіально
відноситься до Києво-Святошинського
районного суду Київської області
(а.с.1-5).

Згідно з ч.14 ст.110 ЦПК України позивач
має право на вибір між кількома судами,
яким згідно з цією статтею підсудна
справа, за винятком виключної
підсудності, встановленої статтею 114
цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що ст.110 ЦПК України
передбачена можливість позивача
вибору суду при пред'явлені позову у
справах про захист прав споживачів та з
огляду на суть позовних вимог, колегія
суддів вважає, що у даному випадку при
визначенні підсудності даної справи
підлягають застосуванню положення ч.5
ст.110 ЦПК України, а тому даний позов
підсудний Києво-Святошинському
районному суду Київської області.

Однак суд першої інстанції на вказані
вище вимоги закону, роз'яснення Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та обставини справи, належної
уваги не звернув та дійшов помилкового
висновку про передачу даної справи на
розгляд за місцезнаходженням
відповідача до Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська.

При цьому посилання суду першої
інстанції на положення п.4.3 кредитного
договору про те, що сторони домовились,
що всі спори, які виникають з даного
договору чи у зв'язку з ним, в тому
числі, що стосується його виконання,
порушення, припинення або визнання
недійсним, підлягають вирішенню у
Жовтневому районному суді
м.Дніпропетровська, не заслуговують на
увагу, оскільки статтю 112 ЦПК України
(договірна підсудність) виключено на
підставі Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від
7 липня 2010 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції, передаючи справи
на розгляд за місцезнаходженням
відповідача до Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська, допустив
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.311 ЦПК
України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.
311 ЦПК України - скасуванню у зв'язку з
порушенням судом норм процесуального
права, що призвели до неправильного
вирішення питання, з направленням
справи для продовження розгляду до
того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 17 червня 2014
року скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку згідно зі ст.324 ЦПК
України не підлягає, оскільки не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий

Судді