Номер провадження 2/754/3341/14
Справа №754/5286/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2014 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

при секретарі судового засідання Величко Л.П., Чернишовій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

3 квітня 2014 року року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування зазначеного позову посилається на те, що 21.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 31.10.2013 року загальна заборгованість за кредитом склала 21755.31 грн., яка складається з наступного: 6829.15 грн. - заборгованість за кредитом; 10204.37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3209.63 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1012.16 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи наведене просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 21755.31 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 21755.31 грн. та судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача проти позову заперечував вказуючи на те, що остання операція за договором була проведена 30.05.2009 року і з цієї дати банк передбачав, що порушуються його права, але ані до позивача, ані до суду не звертався, а із позовом вирішив звернутись до суду майже через п'ять років, подав клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.104, 105).

Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.

21.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредиту розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.9) датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» Заява (а.с.8)

З наданої Заяви (а.с.8) вбачається, що датою відкриття рахунку є 21.08.2007 pоку і відповідно є датою укладення сторонами кредитного договору № б/н.

Пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг обумовлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

З матеріалів справи вбачається, що сторони про припинення дії договору протягом 12 місяців після його підписання та наступні 12 місяців не заявили, отже дія договору закінчилася 21.08.2009 року.

З заяви також вбачається, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору складає 3% в місяць з розрахунку 360 днів в році ( а.с.8)

Згідно п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше не надійшла письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також при умові наявності коштів на рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до обставин справи, відповідачу картка з новим строком дії не видавалась, отже строк дії його картки після закінчення 21.08.2009 року не продовжувався.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку у відповідача виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом - 6829,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 10204,37 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 3209,63 грн. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1012, 16 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Виходячи з наведеного вищезазначений кредитний договір за своєю правовою природою є споживчим.

Згідно п. 31 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Офіційне тлумачення статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» надано також Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Також, відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідоно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено з копії листа поданого представником позивача (а.с.135) останнє зняття коштів за кредитним договором було здійснено 06.05.2009 року у розмірі 650.00 грн., картка була заблокована 15.05.2009 року, отже відповідач перестав банку сплачувати заборгованість по кредиту у 2009 році, тому банк пропустив строки позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення боргу. При цьому суд врахувує, що з часу виникнення права грошової вимоги у 2009 році до часу подання позову до суду у листопаді 2013 року - майже 4,5 років, позивачем не було здійснено жодних дій по примусовому стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи те, що кредитний договір було укладено 21.08.2007 року, дія договору закінчилася 21.08.2009 року, а позивач звернувся до суду лише 27.11.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про що було заявлено представником відповідача в своїх письмових поясненнях та в судовому засіданні, доказів поважності його пропуску стороною позивача не надано, а відтак, зазначені обставини є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки суд відмовляє в задоволені позову, всі судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст виготовлено 29.10.2014 року.

Суддя: Н.Г.Таран