Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2945/14 Головуючий у
1-й інстанції Стоматов Е.Г.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Комунарського районного суду міста
Запоріжжя від 29 січня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивачка
ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначала, що з
21 серпня 1993 року вони з відповідачем
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В листопаді 2008 року вона
виїхала для проживання в Російську
Федерацію у Саратовській області до
батьків їх син залишився проживати
разом із відповідачем у спірній
квартирі, яка 11 грудня 1998 року придбана
на її ім'я на підставі договору міни у
період спільного подружнього життя,
тому є спільно нажитим майном.

01 листопада 2008 року вона надала
відповідачу довіреність на
розпорядження спільним майном строком
до 01 листопада 2011 року.

26 березня 2009 року вона отримала копію
позовної заяви про розірвання шлюбу,
яку відповідач подав до суду 28.11.2008 року
та копію ухвали суду про призначення
справи до слухання на 21 січня 2009 року.
Факт розлучення з нею відповідач
приховав, інших ухвал суду чи судової
повістки позивач не отримувала і лише 07
листопада 2013 року позивачу стало
відомо, що 02 лютого 2010 року спірну
квартиру відповідач продав, а 10 квітня
2009 року Комунарським районним судом м.
Запоріжжя було винесено заочне рішення
про розірвання шлюбу, яке 24 квітня 2009
року набуло законної сили.

Посилаючись на вказані обставини,
просила визнати строк для подачі
позову про поділ майна подружжя
пропущеним з поважної причини і
поновити його та визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення ухвалено з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про стягнення
компенсації вартості 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 у сумі

45 000 гривень.

Заслухавши доповідача. пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, що з 21 серпня 1993 року ОСОБА_2
та ОСОБА_3 знаходилися у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 10
квітня 2009 року.

За договором міни,
зареєстрованим Запорізькою Товарною
Біржею «Тітан-Інвест» , від 11 грудня 1998
року (а.с.38, 39) за ОСОБА_2, було
зареєстровано право власності на
квартиру АДРЕСА_1

08 лютого 2010 року ОСОБА_3, діючи від
імені ОСОБА_2 на підставі довіреності,
посвідченої 01 листопада 2008 року
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
продав спірну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4
(а.с.37, 41).

Відмовляючи в задоволені позову,
суд першої інстанції дійшов висновку
проте, що сторони у лютому 2010 року
розпорядились майном, набутим
подружжям за час шлюбу. Позивачка
надала відповідачу довіреність,
посвідчену 01 листопада 2008 року
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
для здійснення продажу спірної
квартири, яка на день укладання
договору купівлі-продажу спірної
квартири позивачкою не була
відкликана, доказів визнання договору
від 08 лютого 2010 року купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 недійсним, позивачка
не надала

За доводами апеляційної скарги , що
кошти отримані від продажу ? частки
квартири , як спільної власності
подружжя суд мав стягнути з
відповідача.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку, апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

За вимогами ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справу у межах заявлених
позивачем вимог.

Уточненні позовні вимоги (а.с.88-88),
які були надані суду 24.02.2014 року, після
початку розгляду справи, де позивач
вимагав як визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 так і стягнути з ОСОБА_3 45 тисяч
гривень , 12 частину вартості, за яку
було продано квартиру не розглядалися
судом першої інстанції та ухвалою суду
від 29.04.2014 року було відмовлено у
прийняті цих уточнень, як поданих
порушенням вимог ч.2 ст. 31 ЦПК України
після початку розгляду справи по суті
(а.с.94)

Розглядаючи апеляційну скаргу на
рішення суду, за правилами ст. 11,60,303 ЦПК
України, колегія судів не вбачає
підстав для її задоволення оскільки
вона не містить в собі доводів
незаконності судового рішення в
частині відсутності підстав для
визнання права власності на 12 частку
квартири, оскільки вона була продана у
лютому 2010 року розпорядились майном за
згодою сторін.

Доводи апеляційної скарги з
вимогами про стягнення 45 тисяч гривень,
12 частину вартості, за яку було продано
квартиру, виходять за межі позовних
вимог розглянутих судом першої
інстанції, а отже не можуть бути судом
апеляційної інстанції.

Щодо вимог про скасування ухвали
суду від 29.04.2014 року, якою було
відмовлено у прийняті цих уточнень, як
поданих порушенням вимог ч.2 ст. 31 ЦПК
України після початку розгляду справи
по суті (а.с.94), та ухвалення апеляційною
інстанцією рішення по вимогам, які не
розглядалися судом першої інстанції,
то наслідком скасування цієї ухвали за
правилами ст. 312 ЦПК України, не може
бути рішення апеляційної інстанції по
суті заявлених вимог, а тільки ухвала
про передачу питання на новий розгляд
до суду першої інстанції, або залишення
ухвали без змін чи її зміна.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
апеляційна скарга не містить в собі
доводів про незаконність рішення суду
першої інстанції, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
його висновків.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19 травня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді