АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2254/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 39 Кальчук А.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Качан О. В. УХВАЛА
24 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоКачана О. В.суддівОхріменко
Н. І. , Скіця М. І. при
секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 21 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя
особа: Перша Черкаська державна
нотаріальна контора про визнання
правочину недійсним,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа :
Перша Черкаська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
недійсним, мотивуючи свої вимоги тим,
що 24 березня 2008 року її брат ОСОБА_9
залишив заповіт, який посвідчено 24
березня 2008 року в Першій Черкаській
державній нотаріальній конторі, яким
заповів належний йому на праві
власності будинок сусідці - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Позивачка є
рідною померлого, інших родичів у нього
не було. Вона вважає, що ОСОБА_9
виповнилося 80 років і на той час стан
його здоров'я різко погіршився. В
період посвідчення оскаржуваного
заповіту на користь відповідачки
заповідач був хворий, тому, на підставі
ч. 1 ст. 225 ЦК України (правові наслідки
вчинення правочину дієздатною
фізичною особою, яка у момент його
вчинення не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними), ОСОБА_6 просила задовольнити
позов шляхом визнання вказаного вище
заповіту недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 21 жовтня 2013 року в позові
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 19 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено у справі нове рішення про
задоволення позовних вимог. Визнано
недійсним заповіт складений ОСОБА_10 24
березня 2008 року посвідчений Першою
Черкаською нотаріальною конторою та
зареєстрований в реєстрі № 4-244.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 18
червня 2014 року рішення апеляційного
суду Черкаської області скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доповідача та учасників
процесу, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню по наступним
мотивам.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_9, який був рідним братом
позивачки. 24 березня 2008 року ОСОБА_9
склав заповіт, відповідно до якого
заповів ОСОБА_8 свій будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Заповіт посвідчено 24 березня 2008 року в
Першій Черкаській державній
нотаріальній конторі.

Відповідно до акту проведеної
амбулаторної посмертної
судово-психіатричної експертизи від 23
лютого 2009 року на момент вчинення
заповіту ОСОБА_9 перебував у стані, який
позбавляв його здатності розуміти
значення своїх дій та керувати ними,
при цьому, у вказаному акті зазначено,
що висновок ґрунтувався на показах
свідків, поясненнях нотаріуса та
дослідженій медичній документації.

15 квітня 2009 року прокурором
Соснівського району м. Черкаси було
порушено кримінальну справу за фактом
підроблення працівниками Черкаського
обласного психоневрологічного
диспансеру медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_9, за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 358 КК України. При розгляді
матеріалів перевірки за фактом
підробки амбулаторної картки хворого
ОСОБА_9 було встановлено, що 14 лютого 2008
року працівники Черкаського обласного
психоневрологічного диспансеру,
умисно, в порушення вимог ст. 11 Закону
України «Про психіатричну допомогу» за
відсутності особи, огляд якої
проводився, без обстеження хворого,
внесли до амбулаторної, неправдиві
відомості про стан його здоров'я,
вказавши, що у ОСОБА_9 встановлено
діагноз «судомна деменція з
параноїдальними включеннями», в
подальшому дані відомості використані
при проведенні посмертної
амбулаторної психіатричної експертизи
ОСОБА_9 під час розгляду Соснівським
районним судом позову ОСОБА_11 до ОСОБА_8
про визнання недійсним заповіту.

На підставі наявних у справі доказів
суд першої інстанції визнав медичну
карту ОСОБА_9 неналежним доказом, на
підставі якого зроблена експертиза, і
відмовив у позові за недоведеністю
позовних вимог - перебування ОСОБА_9 в
момент підписання заповіту у стані,
який позбавляв його можливості
усвідомлювати свої дії та керувати
ними.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, колегія виходить із
наступного.

Відповідно до положень ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Положення вказаної норми закону
поширюється на правочини, вчинені
особою, за обставин, які свідчать про
тимчасову наявність у неї такого стану,
який призводить до дефектів у
формуванні внутрішньої волі та її
волевиявлення.

Згідно положень ст. 203 ЦК України однією
з умов чинності правочину є дотримання
вимоги закону про те, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі, при
цьому ч. 1 ст. 225 ЦК України визначено
умови фактичного стану, які не
дозволяють фізичній особі адекватно
виразити свою волю щодо вчинюваного
правочину.

Для визнання правочину таким, що має
дефекти волі і волевиявлення, а врешті
і недійсним суду необхідно встановити
наявність хоча б одного з двох
факторів, які мали місце в момент
вчинення правочину, а саме: щоб вона не
усвідомлювала значення своїх дій або
не могла керувати своїми діями.

Висновок про тимчасову недієздатність
учасника такого правочину необхідно
робити на основі доказів, які свідчать
про внутрішній, психічний стан особи в
момент вчинення правочину, при цьому
висновок експертизи в такій справі є
лише одним із доказів у справі і йому
слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами будь-які
зовнішні обставини (показання свідків
про поведінку особи тощо) мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатною особа в
конкретний момент вчинення правочину
розуміти значення своїх дій та (або)
керувати ними.

Одним із таких доказів є висновок
експерта.

Чинним законодавством передбачено, що
висновок експерта не має наперед
встановленого значення, йому не
надається перевага перед іншими
доказами і, як всі інші докази, він
оцінюється суддею за внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Надаючи оцінку висновку експерта, суд
першої інстанції виходив із
доведеності того, що даний висновок
обґрунтований даними фальсифікованої
медичної картки ОСОБА_9 Фальсифікація
даних медичної картки полягає у
внесенні до неї відомостей про стан
здоров'я особи, яку лікар-психіатр не
оглядав і ніколи її не бачив. Відомості
до медичної картки занесені лікарем зі
слів родичів ОСОБА_9, які є його
спадкоємцями і зацікавлені у визнанні
його недієздатним в момент підписання
спірного заповіту. Зацікавленість
родичів полягає в отриманні спадкового
майна - житлового будинку в АДРЕСА_1.

Порушення порядку, передбаченого
законом, постановки на облік психічно
хворої особи та внесення даних про стан
її здоров'я встановлено матеріалами
кримінальної справи.

Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України
медична картка ОСОБА_9, надана на
експертне дослідження, і, як наслідок,
висновок експерта, не є допустимим
доказом по справі, суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв його до уваги як
доказ предмету доказування.

Із змісту висновку експерта
вбачається, що ним до уваги бралися
лише ті покази свідків, які ставили під
сумнів дієздатність ОСОБА_9 Причину, по
якій експерт взяв до уваги одні покази
та відкинув інші, які свідчили про
нормальний психічний стан ОСОБА_9, у
висновку не вказано.

Під час даного апеляційного розгляду
сторони жодного нового медичного
документу, який би свідчив про стан
психічного здоров'я ОСОБА_9, до суду не
подали, клопотань про призначення
повторної чи додаткової експертиз не
заявили.

Оскільки належних медичних даних про
психічний стан ОСОБА_9 суду не надано, а
покази свідків є суб'єктивною оцінкою
поведінки певної особи і об'єктивно не
можуть підтвердити чи заперечити
усвідомлення дій особи при підписанні
заповіту, колегія не вбачає підстав для
скасування чи зміни рішення суду з
мотивів, наведених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 21 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, про визнання
правочину недійсним - відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду
набувають законної сили з моменту
проголошення ухвали та можуть бути
оскаржені в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції на протязі
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді :