Провадження № 2/537/131/2014
Справа № 537/6382/13-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2014 року Крюківський районний суд
міста Кременчука Полтавської області в
складі: головуючої судді Зоріної Д.О.,
при секретарі Чернявській А.Л.,
розглянувши матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини та на її утримання до досягнення
дитиною трирічного віку, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
оспорювання батьківства та виключення
запису про батьківство з актового
запису про народження дитини, -
Позивач (відповідач), ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовною заявою, якою просить
суд ухвалити рішення про стягнення з
відповідача (позивача), ОСОБА_2, на її
користь аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки
з усіх видів заробітку, але не менше ніж
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття та
стягнення з відповідача аліментів на
її утримання в розмірі 1/4 частки від
усіх видів його заробітку, починаючи з
дня пред'явлення позову і до досягнення
дитиною трирічного віку.
Свої вимоги мотивувала тим, що з
відповідачем (позивачем) ОСОБА_2 з 2009
року по грудень 2012 року вони проживали
однією сім'єю, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народилась спільна дитина - ОСОБА_3
Дитина проживає з позивачем
(відповідачем) ОСОБА_1 і перебуває на її
повному утриманні. Відповідач (позивач)
ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не
приймає, матеріальної допомоги на
виховання сина не надає. Позивач
зазначила, що на даний час вона
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Одноразової державної та
соціальної допомоги недостатньо для
повноцінного утримання родини, дитина
часто хворіє і потребує особливого
догляду та періодичного
профілактичного оздоровлення. У
зв'язку з вищевикладеним позивач
(відповідач) була вимушена звернутись
до суду.
В ході судового розгляду вказаної вище
справи відповідач (позивач) ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_1, яким просить суд ухвалити
рішення про виключення з актового
запису № 669 від 18 жовтня 2011 року,
зробленого у Крюківському відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Кременчуцького МУЮ у Полтавській
області запис про те, що він є батьком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зустрічні позовні вимоги відповідач
(позивач) мотивував тим, що спільне
життя з ОСОБА_1 у них не склалося, у
зв'язку з чим виникали сварки та
непорозуміння, взаємна недовіра один
до одного, що призвело до розпаду
взаємовідносин. Під час сварки позивач
(відповідач) ОСОБА_1 повідомила йому, що
він не являється батьком її сина ОСОБА_3
Внаслідок поведінки позивача
(відповідача) ОСОБА_1, її слів відносно
батьківства дитини, у відповідача
(позивача) ОСОБА_2 виникли сумніви щодо
батьківства відносно сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач (відповідач) ОСОБА_1 в судовому
засіданні свої позовні вимоги
підтримала, просила суд задовольнити
їх в повному обсязі. Проти задоволення
зустрічних позовних вимог заперечила,
при цьому пояснила, що з ОСОБА_2 вони
проживали однією сім'єю, за їх спільною
заявою, поданою до органу реєстрації
актів цивільного стану, ОСОБА_2 визнав
себе батьком дитини та надав сину своє
прізвище та по батькові. Позивач
(відповідач) ОСОБА_1 стверджує, що
жодного разу вона не казала
відповідачу (позивачу) ОСОБА_2 про те, що
їх син, ОСОБА_2, має іншого батька.
Оскільки, подаючи зустрічний позов
ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу про
те, що він не являється рідним батьком
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зустрічна позовна
заява не обґрунтована та подана з метою
ввести суд в оману та затягнути розгляд
справи.

Відповідач (позивач) ОСОБА_2 та
представник відповідача (позивача)
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлені, про
причини неявки суд не повідомили.

За таких обставин суд, ухвалив справу
розглядати у заочному порядку, на
підставі наявних у справі доказів
відповідно до вимог передбачених ст.. 224
ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача
(відповідача) ОСОБА_1, дослідивши та
оцінивши письмові доказі встановив
наступне.

Позивач (відповідач) ОСОБА_1 та
відповідач (позивач) ОСОБА_2 мають
спільну дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданим 18 жовтня 2011 року
Крюківським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області .

Як вбачається з довідки № 4308, виданої 18
листопада 2013 року ТОВ «Добробит», в
будинку за адресою: АДРЕСА_2 проживає
ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3

Як встановлено в судовому засіданні,
син перебуває на утриманні позивача
(відповідача) ОСОБА_1, допомоги на
утримання дитини відповідач (позивач)
ОСОБА_2 не надає.

Стаття 180 Сімейного кодексу України
передбачає, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до статті 183 Сімейного
Кодексу України, стягнення аліментів
може проводитися у визначеній судом
частці від заробітку батька (матері)
дитини.

Відповідно до статті 187 Сімейного
кодексу України ОСОБА_2 за власною
ініціативою аліменти не виплачує.

Угоди про добровільну сплату аліментів
згідно статей 78, 189 Сімейного кодексу
України між сторонами не укладено.

Ненадання матеріальної допомоги на
утримання неповнолітньої дитини є
порушенням обов'язку батьків
піклуватися про своїх дітей.

Стаття 84 Сімейного кодексу України
передбачає, що дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Враховуючи викладене та приймаючи до
уваги той факт, що малолітній син
мешкає разом з позивачем
(відповідачем), яка на даний час
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, син перебуває на її утриманні,
враховуючи інтереси дитини, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини
та на її утримання законними та
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

В ході розгляду справи представник
відповідача (позивача) ОСОБА_2 - ОСОБА_4
заявив клопотання про призначення
судово-генетичної експертизи, на
вирішення якої поставлено питання:

- чи є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, батьком
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- чи є кровна спорідненість між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 16 квітня 2014 року
вказане клопотання задоволено,
призначено по справі судово-генетичну
експертизу.

Згідно матеріалів справи, сторони по
справі викликались до КЗ «
Дніпропетровське обласне бюро
судово-медичної експертизи» ДОР» міста
Дніпропетровськ на 16 червня 2014 року та
на 14 липня 2014 року для проведення
експертизи.

Однак, 25 липня 2014 року за вих. номером 1510
на адресу суду КЗ « Дніпропетровське
обласне бюро судово-медичної
експертизи» ДОР» було повернуто без
виконання ухвалу суду від 16 квітня 2014
року про призначення судової
генетичної експертизи по причині
неявки відповідача, ОСОБА_2, на 16 червня
2014 року та на 14 липня 2014 року в той час,
коли він належним чином повідомлявся
про дату, час та місце явки до
експертної установи.

Згідно із пунктом 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів», у
разі коли ухилення сторони у справі
зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних
матеріалів, документів тощо
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до статті 146
Цивільно-процесуального кодексу може
визнати факт, для з'ясування якого її
було призначено, або відмовити в його
визнанні (залежно від того, хто зі
сторін ухиляється, а також яке
значення має для них ця експертиза).

Згідно із частиною 1 статті 146
Цивільно-процесуального кодексу
України, у разі ухилення особи, яка
бере участь у справі, від подання
експертам необхідних матеріалів,
документів або від іншої участі в
експертизі, якщо без цього провести
експертизу неможливо, суд залежно від
того, хто із цих осіб ухиляється, а
також яке для них ця експертиза має
значення, може визнати факт, для
з'ясування якого експертиза була
призначена, або відмовити у його
визнанні.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги дії відповідача (позивача)
ОСОБА_2, який неодноразово ухилився від
явки до експертної установи, при цьому
будучи належним чином повідомленим про
дату, час та місце проведення збору
необхідних зразків та не повідомив про
причини поважності своєї неявки,
зважаючи на те, яке доказове значення
має проведення судово-генетичної
експертизи по даній справі, приймаючи
до уваги те, що іншим способом
неможливо встановити біологічне
походження дитини від батька, суд
вважає за можливе визнати факт того, що
ОСОБА_2 являється біологічним батьком
ОСОБА_3, у зв'язку із чим зустрічний
позов відповідача (позивача) ОСОБА_2 про
виключення з актового запису № 669 від 18
жовтня 2011 року, внесеного Крюківським
відділом державної державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Кременчуцького
МУЮ у Полтавській області, запису про
те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 134 Сімейного кодексу
України, на підставі заяви осіб,
зазначених у статтях 126 і 127 цього
Кодексу, або рішення суду орган
державної реєстрації актів цивільного
стану вносить відповідні зміни до
Книги реєстрації народжень та видає
нове Свідоцтво про народження.

Положеннями статті 121 Сімейного
кодексу України встановлено, що права
та обов'язки матері, батька і дитини
ґрунтуються на походженні дитини від
них, засвідченому державним органом
реєстрації актів цивільного стану в
порядку, встановленому статтями 122 та 125
цього Кодексу.

Частиною 2 статті 88
Цивільно-процесуального Кодексу
України встановлено, якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від оплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Приймаючи до
уваги викладене, суд приходить до
висновку про необхідність стягнення з
ОСОБА_2 судового збору в розмірі 243 грн.
60 коп. в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 79, 88, 146, 212,
213, 214, 215, 224, 367 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 78, 84, 121, 126, 127, 134, 180, 181, 182, 183, 187,
189 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи, ОСОБА_1,
до фізичної особи, ОСОБА_2, про
стягнення аліментів на утримання
дитини та на її утримання до досягнення
дитиною трирічного віку - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно на
утримання малолітньої дитини - сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 28
листопада 2013 року до досягнення
дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти
на її утримання в розмірі 1/4 частини з
усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 28 листопада 2013
року, до досягнення дитиною, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви фізичної особи, ОСОБА_2, до
фізичної особи, ОСОБА_1, про
оспорювання батьківства та виключення
запису про батьківство з актового
запису про народження дитини -
відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна