У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши у судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 15
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаною заявою, в якій просила
поновити строк для пред'явлення
виконавчого листа № 2-280 від 16 жовтня 2000
року до виконання.

Ухвалою Іршавського районного суду
Закарпатської області від 19
березня 2014 року заяву задоволено.

Визнано поважною причину пропуску
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання і поновлено
пропущений строк для пред'явлення
виконавчого листа № 2-280 від 16 жовтня 2000
року на виконання рішення Іршавського
районного суду від 30 серпня 2000 року у
цивільній справі № 2-280 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням.

Ухвалою судді апеляційного суду
Закарпатської області від 15 квітня 2014
року апеляційну скаргу визнано
неподаною та повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу судді апеляційного
суду та направити справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Встановлено, що ухвалою Іршавського
районного суду Закарпатської області
від 19 березня 2014 року задоволено заяву
ОСОБА_1 про визнання поважною причину
пропуску строку та поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

24 березня 2014 року ОСОБА_2 подав на
вказану ухвалу суду першої інстанції
апеляційну скаргу, при цьому ним не
було сплачено судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 2 квітня 2014
року ОСОБА_2 надано строк для усунення
недоліків апеляційної скарги, а саме
запропоновано заявнику сплатити
судовий збір у розмірі 121 грн 80 коп.

На виконання вищевказаної ухвали суду,
до апеляційного суду Закарпатської
області 14 квітня 2014 року від ОСОБА_2
надійшла копія квитанції про сплату
ним судового збору.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 15 квітня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу суду першої інстанції визнано
неподаною та повернуто скаржнику з тих
підстав, що він у встановлений строк не
усунув недоліки апеляційної скарги,
оскільки надіслав на адресу суду копію,
а не оригінал квитанції про сплату
судового збору.

Проте, висновки апеляційного суду
зроблені з порушенням норм
процесуального права.

За ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної
скарги, яка не оформлена відповідно до
вимог, встановлених статтею 295 цього
Кодексу, а також у разі несплати суми
судового збору застосовуються
положення ст. 121 цього Кодексу, тобто
апеляційна скарга залишається без
руху.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо
повернення заяви (апеляційної скарги)
застосовуються в тому випадку, коли
особа в установлений строк не виконає
вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону,
повернення заяви (апеляційної скарги) з
тих підстав, що особа не виконала
вимоги ухвали про усунення недоліків,
можливо лише в тому випадку, коли особа
отримала відповідну ухвалу суду, тобто
ознайомилась з її змістом, але
ухилилась від виконання вимог,
вказаних в ухвалі.

Суд, відповідно до змісту ч. 1 ст. 73 ЦПК
України, може продовжити строк,
встановлений судом, для вчинення
процесуальних дій.

З матеріалів справи убачається, що за
подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 10
квітня 2014 року сплатив 121 грн 80 коп., про
що надав копію квитанції, отже від
виконання її вимог не ухилявся, а тому
посилання апеляційного суду на те, що
він не виконав вимоги ухвали, є
передчасними.

Судові процедури повинні бути
справедливими, тому особа безпідставно
не може бути позбавлена права на
апеляційне оскарження рішення суду,
оскільки це буде порушенням права,
передбаченого ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, на справедливий суд.

Таким чином, ураховуючи викладене та
положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
оскаржувана ухвала апеляційного суду
не може вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа передачі до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 15 квітня 2014
року скасувати, справу передати до
апеляційного суду для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко