№ 2-293-14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом'янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про стягнення
неустойки за прострочення сплати
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 - про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів.
Позивач мотивувала свої вимоги тим, що
за рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 23.08.2012 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 19.12.2012 року, присуджено до
стягнення з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1,
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 700,00 грн.
на кожну дитину щомісячно, починаючи з
10.07.2012 року і до повноліття дітей.
У зв'язку з відмовою відповідача
добровільно виконувати рішення суду
позивач отримала виконавчий лист і
подала його для примусового виконання
до виконавчої служби. 07.03.2013 року ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві відкрито
виконавче провадження № 36933718 за
виконавчим листом № 2-4015/12.
Позивач зазначає, що всупереч
вищевказаному рішенню суду відповідач
не виконує свої обов'язки щодо сплати
аліментів, у зв'язку з чим в період з
10.07.2013 року по лютий 2014 року (включно)
розмір заборгованості по аліментам
становить 28 000, 00 грн.
Позивач вказує, що вона фактично сама
утримує двох дітей, що є дуже важко з
фінансової точки зору, а відповідач в
свою чергу не надає жодної
матеріальної допомоги, і в той же час
може собі дозволити відпочивати за
кордоном, що говорить про його
умисність дій щодо несплати аліментів.
Враховуючи зазначене позивач з
урахуванням уточнень просила суд
стягнути з відповідача неустойку у
зв'язку з виникненням заборгованості
зі сплати аліментів за період з 10. 07. 2012
року по 20. 03. 2014 року в сумі 94 290, 00 грн.
Позивач в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином.
Від представника позивача до суду
надійшла заява про розгляд справи у
відсутність позивача та представника
позивача в якій також зазначено, що
представник позивача позовну заяву з
урахуванням уточнень підтримує в
повному обсязі, просить суд про
задоволення позову та не заперечує
проти ухвалення по справі заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.

Відповідачем заздалегідь були надані
до суду заперечення проти позову,
відповідно до яких відповідач позов не
визнає та просить суд відмовити в
задоволенні позову повністю.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що за рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 23.08.2012 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
19.12.2012 року, присуджено до стягнення з
ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 700,00 грн. на кожну
дитину щомісячно, починаючи з 10.07.2012
року і до повноліття дітей.

Вбачається, що у зв'язку з відмовою
відповідача добровільно виконувати
вищевказане рішення суду позивачем
було отримано виконавчий лист і
пред'явлено його для примусового
виконання до Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві.

07.03.2013 року ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві відкрито виконавче провадження
№ 36933718 за виконавчим листом № 2-4015/12.

На підставі довідок-розрахунків,
виданих ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві 06.03.2013 року та 17.03.2014 року
відповідно, судом встановлено, що
відповідач починаючи з 10.07.2012 року не
сплачував аліменти, в зв'язку з чим
станом на 20.03.2014 року утворилась
заборгованість по сплаті аліментів в
сумі 28 000 грн. 00 коп.

Суд також бере до уваги той факт, що
відповідно до витягу № 42482 від 07.08.2014
року Головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України, ОСОБА_2 в
період з 10.07.2012 року по 07.08.2014 рік
здійснив перетинання державного
кордону України, шляхом виїзду до
Єгипту (м. Хургада), а потім назад до
Києва, що в свою чергу свідчить про
наявність у відповідача додаткових
коштів для здійснення поїздок за
кордон у той час, коли зобов'язання по
аліментам останній не виконує.

З урахуванням наведеного вище, суд
критично ставиться до доводів
відповідача, наведених у письмових
запереченнях, на предмет його
скрутного матеріального становища та
фактичної неможливості знаходження
додаткових коштів на погашення суми
неустойки, оскільки дані факти не
відповідають реальним обставинам
справи.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судом
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» у
п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
вигляді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Суд, перевіривши надані позивачем
розрахунки неустойки (пені), що
утворилась у зв'язку з виникненням
заборгованості зі сплати аліментів на
утримання дітей до досягнення ними
повноліття, вважає їх вірними, а відтак
приходить до висновку про
обґрунтованість та задоволення вимог
позивача щодо стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів з
відповідача на користь позивача за
період з 10.07.2012 року по 20.03.2014 року в сумі
94 290, 00 грн.

З урахуванням задоволення позову, у
відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за доцільне
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору в сумі 942, 92 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 180, 196, СК України, ст. ст. 10, 11, 57-61,
88, 212-215, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів за період з 10. 07. 2012 року по 20.
03. 2014 року в розмірі 94 290, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 витрати
по сплаті судового збору в розмірі 942, 92
грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії

Суддя: