Справа № 477/1604/14-ц
Провадження № 2/477/878/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань -
Федоровській Л.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві в залі
Жовтневого районного суду
миколаївської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
майном,

В С Т А Н О В И В :

2 липня 2014 року позивачка ОСОБА_5
звернулася до суду з позовною заявою до
відповідачів, в якій просить усунути
перешкоди в користуванні її майном
земельними ділянками НОМЕР_1 НОМЕР_2
площею 0,0177 га та 0,0412 га, що розташовані
в СТ "Сатурн-2" в межах території
Калинівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області та содовим будинком, що
знаходиться на ділянці НОМЕР_1 шляхом
зобов'язання відповідачів не чинити їй
перешкоди у користуванні цим майном та
повернути ключі від садового будинку.

В обґрунтування своїх вимог
вказувала, що її чоловікові ОСОБА_6 на
підставі Державних актів належали
земельні ділянки площею 0,0177 га та 0,0412
га, розташовані в СТ «Сатурн-2» ділянки
НОМЕР_2 та НОМЕР_1 в межах Калинівської
сільської ради. На земельній ділянці
НОМЕР_1 також розташований садовий
будиночок загальною площею 48,7 кв.м, з
господарськими будівлями та спорудами
- душевою, вбиральнею, сараєм.

10 серпня 2009 року її чоловік помер
та вона звернулася за оформленням
спадкових прав.

Крім того, вона вирішила продати
земельні ділянки та садовий будинок,
так як є людиною похилого віку. За
допомогою у пошуку покупців вона
звернулася до голови СТ «Сатурн-2», який
запропонував у якості покупців
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Наприкінці червня 2011 року вони з
відповідачами домовилися про
придбання останніми вказаних
земельних ділянок та садового будинку
за 85 000 грн., після чого відповідачі
передали їй завдаток в сумі 22000 грн. в
рахунок вартості дачного майна (меблі,
що залишилися в будинку, садовий
інструмент, тощо). Також вони
домовилися, що підписання договору
купівлі-продажу та остаточний
розрахунок буде проведено після
оформлення нею всіх документів як
спадкоємця вказаного майна.

При цьому, на прохання
відповідачів вона передала їм ключі
від дачного будинку для його
облаштування, а сама почала дії з
оформлення необхідних документів.

Рішенням виконкому Калинівської
сільської ради № 8 від 21.02.2012 року було
вирішено про оформлення садового
будинку на її ім'я та 25.06.2012 року їй
видане свідоцтво про право власності
на вказане майно, тоді ж вона оформила і
земельні ділянки, одержавши відповідне
свідоцтво про право на спадщину, після
чого звернулася до відповідачів з
проханням остаточно розрахуватися та
оформити нотаріально договір
купівлі-продажу вищевказаного
нерухомого майна.

Однак, відповідачі відмовилися
оформлювати договір та проводити із
нею остаточний розрахунок, звільняти
будинок від своїх речей та повертати
ключі, посилаючись на те, що вартість
вказаного майна нею завищена.

Відповідачі заволоділи її майном
та на її неодноразові звернення все
одно чинять їй перешкоди у
користуванні ним, через що за захистом
своїх прав як власника вона була
змушена звернутися до суду із цим
позовом.

Представник позивачки ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та пояснила про
вищевикладене.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтвердив, що дійсно вони
домовилися із ОСОБА_5 про купівлю у неї
вказаних земельних ділянок та садового
будиночку за 35 тис. грн. Вони передали
позивачці 25 тис. грн., однак укладати
договір одразу не могли, так як
позивачка ще не оформила на своє ім'я
документи щодо цього майна, тому вони
домовилися про нотаріальне оформлення
договору відразу після оформлення
позивачкою необхідних
правовстановлюючих документів.
Пізніше син позивачки попросив
передати їм ще 5 тис. грн., на що він
погодився, але вимагав підтвердити про
здійснення дій щодо підготовки
документів для здійснення угоди
купівлі-продажу. Разом із сином
позивачки вони прибули до нотаріуса,
який підтвердив про знаходження у
нього частини документів для
оформлення договору. Також він поніс
витрати за оформлення довідок
необхідних для нотаріального
оформлення у розмірі 2 тис. грн. Через
деякий час позивачка зажадала за
вказане майно 85 тис. грн., але таку суму
вони вважали завищеною та відмовилися
укладати договір на таких умовах.
Вважає, що вартість вказаного майна,
обумовлена із позивачкою спочатку,
ними було сплачено в повному обсязі та
вони з дружиною є повноправними його
власниками. Користуються цим майном,
провели його покращення та ремонт.

Відповідачка ОСОБА_4 підтвердила
пояснення свого чоловіка ОСОБА_3
Підтвердила, що дійсно вони
користуються земельними ділянками про
придбання яких домовилися із
позивачкою. Вважає, що з їх боку було
виконано в повній мірі умови
домовленості про придбання вказаного
майна, а тому вони набули прав власника
щодо нього, та просила у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Дослідивши письмові докази в
межах заявлених позовних вимог, судом
встановлено, що за даними свідоцтва про
право на спадщину за законом від 22
липня 2011 року, ОСОБА_5
успадкувала після смерті чоловіка
ОСОБА_6 земельну ділянку для ведення
садівництва площею 0,0177га, що
розташована в СТ «Сатурн-2» ділянка
НОМЕР_2 в межах Калинівської сільської
ради, що належала спадкодавцю на
підставі державного акту ЯГ №605574 (а.с.
6).

На підставі свідоцтва про право
на спадщину, на ім'я ОСОБА_5 було видано
30.01.2012 року державні акти про право
власності на земельну ділянку НОМЕР_1
площею 0,0412 га та НОМЕР_2 площею 0,0177 га
для ведення садівництва (а.с. 7-9).

Згідно рішення виконавчого
комітету Калинівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області № 8 від 21.02.2012 року, було
вирішено про оформлення за ОСОБА_5
садового будиночку на земельній
ділянці НОМЕР_1 в СТ «Сатурн-2» в межах
території Калинівської сільської ради
та 2125.06.2012 року вона одержала свідоцтво
про право власності щодо цього майна
(а.с. 11-12).

На звернення ОСОБА_5 до
прокуратури та міліції з приводу
незаконного заволодіння відповідачами
її майном, останній було роз'яснено про
можливість захисту її прав шляхом
звернення до суду в порядку цивільного
судочинства (а.с. 13-15).

Згідно листа від 12.02.2013 року,
ОСОБА_5 звернулася до відповідачів з
проханням укласти із нею договір
купівлі-продажу вищевказаного майна,
яким вони вже користуються, в іншому
разі просила звільнити земельні
ділянки та садовий будиночок від їх
майна для можливого укладення договору
з іншими особами (а.с. 19).

Відповідно до змісту ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Отже
вимагаючи усунути перешкоди у
користуванні земельної ділянки та
садового будиночку, позивач обрала
законний спосіб захисту своїх майнових
прав, внаслідок чого суд усуває
перешкоди в користуванні власністю
шляхом повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок з незаконного
користування.

Відповідно до п. 7 Постанови ПВСУ
від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

З пояснень представника позивача та
відповідачів встановлено, що
відповідачі домовилися про придбання у
ОСОБА_5 вищевказаного майна та передали
їй частину коштів, проте укладення
договору купівлі-продажу
вищевказаного майна між ними не
відбулося, в подальшому між сторонами
виник спір щодо істотних умов договору.
На сьогоднішній день ОСОБА_5 є єдиним
власником цього майна, проте
відповідачі без згоди позивачки, не
врегулювавши з останньою питання щодо
юридичного оформлення своїх прав,
використовують її майно без правових
на те підстав.

Оскільки в ході розгляду справи було
встановлено, що дійсно відповідачі
своїми діями створюють ОСОБА_5
перешкоди у вільному користуванні
належною їй земельною ділянкою та
садовим будиночком, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позову та
необхідність його задоволення.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Доводи відповідачів про їх права щодо
цього майна як законних власників не
підтверджено, як того передбачено
ст.ст.10, 60 ЦПК України, а їх пояснення
щодо передачі позивачці коштів за
вказане майно без укладення
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу вказаного нерухомого
майна не створює для відповідачів прав
та обов'язків відносно цього майна як
власників.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212-218 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5
задовольнити.

Зобов'язати відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкоди в
користуванні її майном, а саме:
земельними ділянками НОМЕР_1 НОМЕР_2
площею відповідно 0,0177 га та 0,0412 га, що
розташовані в СТ "Сатурн-2" в межах
території Калинівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області та не чинити ОСОБА_5 перешкоди в
користуванні садовим будинком, що
знаходиться на ділянці НОМЕР_1 СТ
"Сатурн-2", шляхом повернення ключів від
вказаного садового будинку.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
Л.М. Семенова