Справа № 578/598/14-ц
провадження № 2/578/181/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2014 року

смт.Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючого
судді Щербина А.С.,

за участю секретаря
с/з Сотнікової І.А.,

з участю прокурора
Андреєвої К.К.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Краснопілля
справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3,
третя особа: орган опіки та піклування
Краснопільської районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд постановити
рішення суду, яким позбавити
батьківських прав відповідача по
справі ОСОБА_3 відносно його
малолітньої дитини - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також змінити розмір
аліментів, визначених рішенням
Краснопільського районного суду
Сумської області в розмірі ? частини з
усіх видів його заробітку /доходу/, але
не менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
щомісяця, стягнувши їх у твердій
грошовій сумі по 100 гривень щомісяця,
починаючи стягнення з дня звернення до
суду з даним позовом до досягнення
дитиною віку повноліття. Свої вимоги
позивач мотивує тим, що з відповідачем
по справі вона перебувала у шлюбі з 09
жовтня 2004 року, але 19 січня 2007 року шлюб
було розірвано. Неповнолітній ОСОБА_4 є
її з відповідачем сином, однак
відповідач не приймає участі у
вихованні сина, не спілкується з ним, не
цікавиться станом здоров'я та навчання,
дитина проживає разом з нею та
знаходиться на її утриманні,
відповідач проживає окремо.

Позивачка та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги в
частині позбавлення відповідача
батьківських прав підтримали
повністю, а від позовних вимог в
частині зміни розміру аліментів
стягуваних з останнього на її користь
відповідно до рішення
Краснопільського районного суду від -
відмовилися.

Відповідач у судовому засіданні з
позовними вимогами не погодився.

Представник третьої особи - органу
опіки і піклування Краснопільської
РДА, у судовому засіданні з позовними
вимогами погодилася.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі з 09 жовтня 2004 року
(а.с.8). Під час спільного проживання
сторін, позивачка народила сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач по справі, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини (а.с.7). Рішенням
Краснопільського районного суду
Сумської області від 26 грудня 2006 року,
шлюб між сторонами було розірвано та
стягнуто аліменти з відповідача на
утримання сина в розмірі ? частини усіх
видів заробітку, але не менше як 30
відсотків прожиткового мінімуму
відповідного віку дитини на користь
матері дитини ОСОБА_2, починаючи
стягнення з 01.09.2006 року, до досягнення
дитиною віку повноліття. На виконання
рішення суду позивачка отримала
виконавчий лист а.с.90 і він був
переданий на виконання по місцю
проживання відповідача, але у зв'язку з
відсутністю відповідача по місцю
проживання останній був оголошений в
розшук, про що свідчить довідка
інспектора СГІРФО Краснопільського РВ
УМВС України в Сумській області від
06.08.2012 року (а.с.20). В силу вказаних вище
обставин позивачка отримувала
державну допомогу, про що свідчить
довідка УСЗН Краснопільської РДА
(а.с.23-24).

28.04.2014 року позивачка звернулась до
служби у справох дітей Краснопільської
РДА про надання висновку про
доцільність позбавлення батьківських
прав відповідача щодо сина сторін
ОСОБА_2 ОСОБА_5. На підставі висновку
Краснопільської РДА було прийнято
рішення про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 (а.с.19), що і
стало підставою звернення позивачки до
суду, так як на її думку відповідач не
виконує батьківські обов'язки відносно
сина.

Дослідивши зібрані по справі докази та
вислухавши думку прокурора, який
просив суд задовольнити позов, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи із
слідуючого.

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України
мати, батько можуть бути позбавлені
батьківських прав якщо вона, він
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з абз.2 п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року з послідуючими змінами та
доповненнями, ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Як зазначено в Декларації ООН прав
дитини (1959р.), «дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства»
від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина
має право на достатній життєвий
рівень. При цьому, виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини.

Згідно ст.165 Сімейного Кодексу України
право звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, орган опіки та
піклування, та інші.

Як було встановлено судом під час
розгляду справи в суді відповідач
після звільнення з місць позбавлення
волі 8.12.2009 року так і до чергового
засудження Тростянецьким районним
судом 19.01.2009 року мав реальну
можливість виконувати свої
батьківські обов'язки по
матеріальному забезпеченню сина, так
як знав, що за рішенням
Краснопільського райсуду від 26 грудня
2006 року він зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання останнього
(а.с.8), що не заперечував відповідач при
розгляді справи в суді. Також
відповідач мав можливість відвідувати
сина за місцем проживання та приймати
участь у його вихованні. Посилання
відповідача на те, що йому забороняли
зустрічатись з сином було спростовано
поясненнями даними суду позивачкою та
представником органу опіки і
піклування Краснопільської РДА, яка
пояснила, що звернень до
Краснопільської РДА від відповідача
щодо перешкод зустрічатись з сином зі
сторони позивачки не було.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що дійсно
після розлучення сторін відповідач
приїздив до неї в смт. Краснопілля лише
один раз десь приблизно в 2007-2008 роках.
Про місце проживання сина відповідач
знав, але ніякої допомоги не надавав і
так як відповідач перебував у розшуку,
позивачка, її онука змушена була
звертатись для призначення допомоги в
УСЗН Краснопільської РДА і отримувала
її на утримання сина ОСОБА_5 з 2008 року.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знайома
зі сторонами по справі. В силу
службових обов'язків вона проводила
реєстрацію народження сина сторін в 2005
році. Деякий час сторони проживали
разом, але згодом спільне життя сторін
припинилося. Десь приблизно в 2007 році
до Краснопільського РАЦС завітав
відповідач і попросив зробити відмітку
в паспорті, що він має сина, що і було
нею зроблено з дотриманням чинного
законодавства.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона
знайома з сторонами по справі , знає, що
деякий час вони проживали однією
сім'єю, але згодом розійшлися. Після
розлучення вихованням сина займалася
позивачка. Відповідач ніякої участі в
утриманні і вихованні сина не приймав.

Згідно вимог ч.2 ст. 51 Конституції
України, батьки зобов'язані утримувати
дітей до їх повноліття.

Згідно вимог ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
проживали вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно вимог ч.1- ч.3 ст. 150 СК України,
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини,
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Згідно вимог ч.4 ст. 155 СК України,
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Згідно вимог ст. 159 ч.1 СК України, якщо
той із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Посилання відповідача на ухилення від
сплати допомоги на утримання сина в
силу заборони позивачки зустрічатися з
сином, та погроз йому не знайшла
підтвердження в ході розгляду справи,
так як його заперечення спростовуються
дослідженими матеріалами справи та
поясненнями свідків, які сумнівів у
суду не викликають.

Так зокрема, згідно повідомлення
начальника служби у справах дітей
Краснопільської РДА від 25.09.2014 року
№575/01-15, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до служби
щодо надання висновку про час та місце
зустрічі з малолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 не звертався (а.с. 92).

Можливість відповідача приймати
участь у вихованні сина та надавати
матеріальну допомогу сину свідчить
перебування ОСОБА_3 поза місцями
позбавлення волі, так як згідно довідки
начальника ПИК-15, він звільнився від
відбуття покарання УДО 17.08.2007 року і
відбув за адресою м. Суми (а.с.89).

В судовому засіданні знайшло
підтвердження ухилення відповідача
ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків
по вихованню та утриманню свого сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому він повинен
бути позбавлений батьківських прав
відносно останнього, так як обставини,
які могли перешкоджати виконанню
батьківських обов'язків відповідачем в
ході розгляду справи судом не
встановлено.

Не визнання відповідачем позовних
вимог, суд розцінює як змогу уникнути
цивільно-правової відповідальності,
так як його пояснення спростовуються
доказами дослідженими судом, які
сумніву у суду не викликають.

Тому, керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 215, 218, 224-228
ЦПК України, ст. 51 Конституції України,
ст.ст. 141, 150, 155, 159, 164-165 Сімейного Кодексу
України, постановою Пленуму Верховного
Суду України №3 від 30.03.2007 року з
послідуючими змінами та доповненнями,
ЗУ «Про охорону дитинства»,
Декларацією ООН з прав дитини, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Суми,
відносно його дитини - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Краснопілля Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Сумської області через
Краснопільський районний суд Сумської
області протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29
вересня 2014 року о 16 год. 00 хв.

Суддя
А. С .
Щербина