Справа № 404/6296/13-ц
Номер провадження 2/404/2525/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Кіровський
районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді -
Бершадської О.В.

при секретарі
- Вітохіній Н.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, яким просив стягнути із
відповідача заборгованість за
кредитним договором №410-008/ФК-08 від
10.06.2008 року в розмірі- 3 290,00 грн., з них:
заборгованість за тілом кредиту - 1 769,31
грн., заборгованість за відсотками -1
520,69 грн. та понесені судові витрати. В
судовому засіданні 18.09.2014 року
представник позивача вимоги підтримав,
в подальшому в судове засідання 24.09.2014
року не з"явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся. Разом з
цим, у п.4 прохальної частини позовної
заяви, представник банку просив
розглядати справу без його участі (
а.с.4).

Відповідач ОСОБА_1 в суді позов не
визнав , у його задоволенні просив
відмовити , так як позивач пропустив
строк звернення до суду із вказаним
позовом, про що в подальшому подав
відповідну письмову заяву. Вказав, що
між ним та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" укладено договір
№410-008/ФК-08 від 10.06.2008 року. За умовами
пунктів 1.1., 1.3., 1.4 позивач зобов"язався
надати йому кредит у розмірі 5 000,00 грн.
на споживчі цілі, а він, погасити кредит
в строк до 10.06.2010 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25 % річних, комісії за надання
кредиту в розмірі 2,50 % від суми кредиту
та комісії за видачу готівкових коштів
в сумі 0,50 % від суми кредиту, що
передбачено в пунктах 1.6, 1.8 кредитного
договору. Позивач звернувся до суду 02
липня 2013 року. Як роз"яснено у пункті 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 18 грудня 2009 року "Про
судове рішення у цивільній справі",
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього. За
таких обставин, вважає, що позовна
давність щодо вимог про стягнення
заборгованості по кредитному договору
в сумі 3 290,00 грн. вже сплила.

Суд на місці ухвалив: продовжити
розгляд справи за відсутності сторін,
на підставі наявних у ній письмових
доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає необхідним відмовити в
задоволенні позовних вимог, з
наступних підстав.

З"ясовано, що 10 червня 2008 року був
укладений кредитний договір №410-008/ФК-08
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк " та ОСОБА_1,
відповідно якого позичальнику було
надано на споживчі цілі кредитні кошти
у розмірі 5000 грн. з розрахунку 25 %
річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк з 10.06.2008
року по 10.06.2010 року.

30 червня 2010 року між ТОВ "
Укрпромбанк", АТ " Дельта Банк" та
Національним банком України укладено
Договір про передачу активів та
кредитних зобов"язань ТОВ "
Укрпромбанку " на користь АТ "Дельта
Банку", відповідно до п. 4.1 якого в
порядку та на умовах, визначених
договором, Укрпромбанк передав (
відступив) Дельта Банку права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов"язань перед
Національним банком, внаслідок чого
Дельта Банк замінює Укрпромбанк як
кредитора ( стає новим кредитором ) у
зазначених зобов"язаннях, а згідно п. 4.2
внаслідок передачі Укрпромбанком
Дельта Банку прав вимоги до боржників,
Дельта Банку переходить (
відступається) право вимагати ( замість
Укрпромбанку) від боржників повного,
належного та реального виконання
обов"язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Згідно умов Договору кредиту,
Кредитор прийняв на себе зобов'язання
надати кредитні кошти Позичальнику, в
порядку визначеному в кредитному
договорі.

Відповідно до п.2.1, 2.2 договору ТОВ
" Укрпромбанк" відкрив відповідачу
рахунок НОМЕР_1 та надав кредит за його
письмовою заявою, шляхом видачі
готівкових коштів через касу Банку.

Позичальник, в свою чергу, прийняв
на себе зобов'язання повернути Кредит
та плату за його користування
(відсотками). Відповідно до п. 2.4, 2.5
Договору, повернення кредиту
здійснюється щомісячно частками у
розмірі не менш як 208,00 грн. по 20 число (
включно) кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту.

Згідно п. 1.5, 2.6, 2.7 Договору,
проценти за користування Кредитом
нараховуються у валюті кредиту за
період з дня його надання до дня його
повернення. Проценти нараховуються
щомісячно на фактичну заборгованість
по кредиту за період з першого по
останній день кожного календарного
місяця. Нараховані проценти
сплачуються позичальником у валюті
кредиту по 20 число ( включно) кожного
наступного місяця за місяцем
нарахування процентів та одночасно з
остаточним поверненням кредиту шляхом
внесення готівкових коштів у касу
банку або шляхом безготівкого
перерахування з поточного рахунку
позичальника, відкритого у Банк (філії).

Зобов'язання Кредитором виконано
в повному обсязі.

В порушення зазначених норм та
умов Договору відповідач зобов"язання
свої не виконує, тому станом на 29.04.2013
року має заборгованість за договором
кредиту в розмірі 3 290,00 грн. ,що
складають наступні суми:
заборгованість за тілом кредиту - 1 769,31
грн., заборгованість за відсотками -1
520,69 грн., розрахунок якої додається
(а.с. 19).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за
Кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК
України, до відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика.
Кредит. Банківський вклад.» ЦК України,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.
Статтею 536 ЦК України визначено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Статтею 629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Разом з тим, істотними умовами
кредитного договору відповідно до
змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є
умови про мету, суму і строк кредиту,
умови і порядок його видачі і
погашення, розмір, порядок нарахування
та виплата процентів, відповідальність
сторін.

В законодавстві визначаються
різні поняття як строк дії договору,
так і строк (термін) виконання
зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України).
Якщо в зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами
(частина 1 статті 252 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України
передбачено, що для окремих видів вимог
законом встановлена спеціальна
позовна давність: скорочена або більш
тривала порівняно із загальною
позовною давністю.

Відповідно до ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок. За
загальним правилом перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

При цьому, встановлений п.7.3
договору строк його дії з дня
підписання сторонами і до повного
виконання Позичальником зобов'язань
за договором є лише строком дії
договору, а не строком виконання
зобов'язань за ним.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України,
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

Правова позиція про те, що у разі
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа,
викладена в постанові Верховного Суду
України від 19 березня 2014 року (справа №
6-14цс14).

Частиною 5 ст. 267 ЦК України
встановлено, що якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Із заявою про поновлення строку
позовної давності банк до суду не
звертався. Відповідач, у своїй заяві
від 24 вересня 2014 року, просив
застосувати наслідки спливу позовної
давності.

Таким чином, оскільки банк
вправі був звернутись до суду з
позовом про стягнення заборгованості
у строк до 10.06. 2013 року , а звернувся
тільки 27.06. 2013 року (відправка поштою),
пропустивши при цьому встановлений
законом строк позовної давності , то
суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні вимог позивача в повному
обсязі, саме у зв"язку зі спливом
строків позовної давності
Керуючись ст. ст. 257, 267, 525, 526, 530, 1048,
1049,1054 ЦК України, ст. ст. 88, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором №410-008/ФК-08 від 10.06.2008 року в
розмірі- 3 290,00 грн., з них:
заборгованість за тілом кредиту - 1 769,31
грн., заборгованість за відсотками -1
520,69 грн., а також 229 грн. 40 коп.- судового
збору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, до апеляційного
суду Кіровоградської області, через
суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда