АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3895/14
Головуючий 1 інст. - Омельченко
Доповідач - Тичкова О.Ю.
Категорія право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Тичкової
О.Ю.,

суддів
колегії - Піддубного Р.М.,
Малінської С.М.

при
секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові клопотання
ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, про
зупинення провадження у цивільній
справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 24 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Шостої Харківської державної
нотаріальної контори про визнання
права власності, -

встановила:

У листопаді 2013 року позивач
звернулася до суду з дійсним позовом,
після уточнення та доповнення якого
просила припинити право спільної
сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1; визнати за
нею та ОСОБА_6 право власності по 1/3
частині спірної квартири за кожною;
визнати за нею, ОСОБА_4, право власності
на 1/3 частину спірної квартири у
порядку спадкування за заповітом після
померлої ОСОБА_6

В обґрунтування посилалась на те, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності їй, ОСОБА_4,
її матері ОСОБА_6 та брату ОСОБА_5

28 квітня 2010 року ОСОБА_6 було складено
нотаріально посвідчений заповіт,
зареєстрований у реєстрі за № 1-640,
відповідно до якого вона заповіла все
майно, що належатиме їй на момент
смерті та на що вона матиме право за
законом, позивачці.

Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ОСОБА_4 у передбачений законом строк
звернулась до Шостої Державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Однак 25 вересня 2013
року вона отримала постанову
державного нотаріуса про відмову у
видачі їй такого свідоцтва. Відмова
була обґрунтована тим, що у спірній
квартирі на момент смерті заповідача
також був зареєстрований ОСОБА_5 і
нотаріус не має змоги встановити, чи
працездатний останній за станом
здоров'я, чи має він право на
обов'язкову частку у майні.

ОСОБА_5 на виклики Шостої ДНК не
з'являвся, до того ж забрав усі
правовстановлюючі документи на
квартиру.

Відповідач у своїх письмових
запереченнях проти задоволення позову
заперечував, оскільки саме він
здійснював догляд за матір'ю до її
смерті, про факт складання заповіту
йому нічого відомо не було, а
правовстановлюючих документів на
квартиру він не мав, у зв'язку із чим
отримував належним чином посвідчені
дублікати.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

Припинено право спільної сумісної
власності між співвласниками квартири
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
право власності на 1/3 частину спірної
квартири за кожним.

Визнано за ОСОБА_4 право власності у
порядку спадкування за заповітом на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, власником
якої була ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а всього на 2/3 частини
спірної квартири.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу вказане рішення
суду, у якій просив його скасувати та
постановити ухвалу про закриття
провадження у справі. В обґрунтування
посилався на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, заявила клопотання
про зупинення провадження у справі у
зв'язку з тим, що рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 03 вересня 2014 року було
залишено без задоволення позовні
вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про оскарження
заповіту та визнання його недійсним.
Вказане рішення було оскаржене до
апеляційного суду, тобто не набрало
законної сили, а вирішення вказаної
справи має значення для вирішення
спору, що розглядається у даному
судовому засіданні.

Представник відповідача проти
задоволення клопотання заперечувала.
Вважала, що вирішення питання
недійсності заповіту не вплине на спір
про визнання права власності на частку
квартири.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) суд зобов`язаний зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Як вбачається із пояснень
представників сторін у справі, у
провадженні Дзержинського районного
суду м. Харкова перебувала у
провадженні справа № 638/297/14-ц за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа:
Шоста ХДНК про оскарження заповіту та
визнання його недійсним. Рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 03 вересня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_5 були залишені без
задоволення і ним була подана
апеляційна скарга, рішення законної
сили не набрала.

Судова колегія вважає, що результати
розгляду зазначеної апеляційної
скарги по справі № 638/297/14-ц матимуть
значення для розгляду дійсної
цивільної справи, оскільки
встановлення дійсності заповіту
матиме значення для вирішення питання
про визнання права власності на
частину квартири, набутого на підставі
вказаного заповіту.

За таких обставин клопотання підлягає
задоволенню, а провадження у цій
справі має бути зупинено до завершення
розгляду апеляційної скарги по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя
особа: Шоста ХДНК про оскарження
заповіту та визнання його недійсним.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання ОСОБА_3, яка діє в інтересах
ОСОБА_4, про зупинення провадження у
справі - задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 24 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Шостої Харківської державної
нотаріальної контори про визнання
права власності - зупинити до
набрання чинності судовим рішенням у
цивільній справі № № 638/297/14-ц за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа:
Шоста харківська державна нотаріальна
контора про оскарження заповіту та
визнання його недійсним.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді