Справа № 751/3537/14 Провадження №
22-ц/795/1792/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Овсієнко Ю. К. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки
А.А.суддів:Бечка Є.М., Онищенко О.І.при
секретарі:Позняк О.М.за
участю:представника позивача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 30 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до комунального
підприємства „Чернігівводоканал"
Чернігівської міської ради, - третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору-комунальний
енергогенеруючий підрозділ
„Чернігівська теплоелектроцентраль"
ТОВ фірми „Технова", про зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 30.07.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Суд
зобов'язав комунальне підприємство
„Чернігівводоканал" Чернігівської
міської ради провести ОСОБА_6 повірку (у
тому числі демонтаж, транспортування
та монтаж) засобів вимірювальної
техніки (водолічильників), що
знаходиться у квартирі ОСОБА_6 за
адресою: АДРЕСА_1, за рахунок
комунального підприємства
„Чернігівводоканал" Чернігівської
міської ради. Стягнуто з комунального
підприємства „Чернігівводоканал"
Чернігівської міської ради на користь
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
змінити рішення суду першої інстанції,
задовольнивши його вимогу про
стягнення понесених ним витрат на
правову допомогу в розмірі 1560 грн.,
також апелянт просить покласти на
відповідача витрати на правову
допомогу в розмірі 500 грн., понесених
позивачем при розгляді справи в суді
апеляційної інстанції. Доводи
апеляційної скарги зазначають, що є
невірним висновок суду першої
інстанції в частині того, що понесені
позивачем витрати на правову допомогу
не підлягають стягненню з відповідача
на користь позивача. Апелянт вказує, що
оскільки він не є спеціалістом у галузі
права, для захисту своїх порушених прав
йому була необхідна правова допомога,
тому ним було укладено відповідний
договір про надання правової допомоги
адвокатом у цивільній справі. Апелянт
не погоджується з висновком суду
першої інстанції відносно того, що
оскільки адвокат приймав участь у
даній справі не в якості особи, яка
надає правову допомогу, а в якості
представника позивача, то відсутні
підстави для стягнення на користь
позивача з відповідача понесених
ОСОБА_6 витрат на правову допомогу. При
цьому апелянт зазначає, що судом не
були враховані положення п.2 ч.3 статті
79; ч.1 статті 84; ч.1 статті 88 ЦПК України.

В іншій частині рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 30.07.2014року апелянтом не
оскаржується.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_6, представники відповідача та
третьої особи, належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи (а.с.86, 87,88, 89), не з'явились.
Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд на
підставі приписів статті 308 ЦПК України
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині, - залишенню без змін.

Відповідно до ч.1 статті 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
на правову допомогу, суд зазначив, що
заяв щодо допуску до участі у справі
особи, яка надає правову допомогу до
суду позивачем не надано, натомість
надана заява про допуск в якості
представника і, відповідно, особа, що
надає правову допомогу до участі у
справі саме в такому статусі не
залучалась; суду не надано належних
доказів понесення позивачем витрат на
оплату правової допомоги, а саме в
матеріалах справи відсутній оригінал
квитанції до прибуткового касового
ордеру, суду надано лише його копію (а.с.
12).За даних обставин суд прийшов до
висновку, що витрати на правову
допомогу не підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Стосовно вимог апелянта про стягнення
на його користь витрат на правову
допомогу, апеляційний суд враховує
наступне.

Статтею 19 Закону України „Про
адвокатуру та адвокатську діяільність"
встановлені види адвокатської
діяльності, зокрема, надання правової
інформації, консультацій і роз'яснень з
правових питань, правовий супровід
діяльності юридичних і фізичних осіб,
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, держави;
складення заяв, скарг, процесуальних та
інших документів правового характеру,
а також представництво інтересів
фізичних і юридичних осіб у судах під
час здійснення цивільного,
господарського, адміністративного та
конституційного судочинства.

Виходячи з системного аналізу положень
ч.1 статті 38, статей 40, 56 ЦПК України,
адвокат в цивільному процесі може бути
як представником сторони, так і особою,
яка надає правову допомогу і яку згідно
положень ч.1 статті 47 ЦПК України
віднесено до інших учасників
цивільного процесу, крім осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1,ч.2 статті 56 ЦПК
України правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги; така особа має
право: знайомитися з матеріалами
справи, робити з них витяги, знімати
копії долучених до справи документів,
бути присутнім у судовому засіданні;
така особа допускається ухвалою суду
за заявою особи, яка бере участь у
справі.

Згідно з п. 11 роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 2 „Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" особа, яка надає
правову допомогу, не є особою, яка бере
участь у справі, а належить до інших
учасників цивільного процесу, тому
вона не може замінювати в процесі
особу, якій надає правову допомогу, та
бути її представником, і в ході
розгляду справи має лише ті права, які
зазначені в ч.2 статті 56 ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні дані про
допуск до участі у справі адвоката
ОСОБА_5 в якості особи, яка надає
правову допомогу.

Крім того, згідно договору про надання
правової допомоги адвокатом у
цивільній справі від 19.03.2014 року
(а.с.10-11), адвокат ОСОБА_5 взяв на себе
обов'язки захищати права та законні
інтереси клієнта в суді та здійснювати
професійну діяльність згідно з умовами
цього договору з усіма правами саме
представника, які передбачені
Цивільним процесуальним кодексом
України, у зв'язку з розглядом
цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до
комунального підприємства
„Чернігівводоканал" Чернігівської
міської ради, - третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору-комунальний
енергогенеруючий підрозділ
„Чернігівська теплоелектроцентраль"
ТОВ фірми „Технова", про зобов'язання
вчинити дії.

Таким чином, в суді першої інстанції
адвокат ОСОБА_5 фактично приймав участь
в розгляді справи в якості
представника позивача, а не особи, яка
надає правову допомогу.

Згідно приписів ч.1; п.2ч.3 статті 79 ЦПК
України, судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи, зокрема, витрат на
правову допомогу.

Частинами 1,2 статті 84 ЦПК України
встановлено, що витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги;
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Виходячи з правового аналізу
зазначених норм ЦПК України та статті 19
Закону України „Про адвокатуру та
адвокатську діяільність", судовими
витратами є витрати, пов'язані з
оплатою такого виду адвокатської
діяльності, як правова допомога і
нормами цивільного процесуального
права не віднесено до судових витрат
оплату такого виду адвокатської
діяльності як представництво
інтересів сторони в суді.

За даних обставин апеляційний суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обгрунтовано відмовив в
стягненні з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищенаведене, доводи
апеляційної скарги відносно того, що
при вирішенні питання про стягнення на
користь позивача з відповідача витрат
на правову допомогу суд першої
інстанції не врахував положення п.2 ч.3
статті 79; ч.1 статті 84; ч.1 статті 88 ЦПК
України, не можуть бути прийняті до
уваги апеляційним судом, оскільки
вказані доводи апелянта не знайшли
свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду даної справи.

Приймаючи до уваги наведене, не
підлягає також задоволенню і вимога
апелянта про стягнення на його користь
з відповідача 500 грн. в рахунок
відшкодування витрат на правову
допомогу за апеляційний розгляд
справи.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 30 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: