Справа № 509/3724/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Овідіополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним договором
16704 грн. 29 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом, в якому
зазначив, що відповідно до кредитного
договору від 15.01.2007 р. надав ОСОБА_1
кредит в сумі 4500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну кредитну карту зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 22,80 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом Своїх
зобов'язань відповідач не виконав,
внаслідок чого станом на 30.05.2014 р. має
поточну заборгованість за кредитом у
розмірі 16704 грн. 29 коп., з яких: борг за
кредитом 4157 грн. 21 коп., заборгованість
за відсотками 7362 грн. 98 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом 3912 ггрн. 47 коп.,
штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф
(процентна складова) 771 грн. 63 коп.

З наведених підстав, посилаючись, що
строк дії договору пролонгований, банк
просив стягнути з відповідача борг за
кредитним договором 16704 грн. 29 коп. та
судові витрати.

Відповідач просив відмовити в
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності.

Суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 січня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір шляхом
приєднання (частина перша статті 634 ЦК
України). Відповідно до нього ОСОБА_1
15.01.2007 р. отримав кредит у розмірі 4500
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 22,80 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом із
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. (а.с. 7)

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін. (а.с. 12)

Відповідно до п. 3.13. Умов та правил
надання банківських послуг у випадку,
якщо по закінченні строку вкладу,
клієнт не заявив банку про відмову від
продовження строку вкладу, вклад
автоматично вважається продовженим ще
на один строк, зазначений в п. 1 цієї
угоди. Строк вкладу продовжується
неодноразово без явки клієнта до банку.
При цьому відрахування нового строку
починається з дня, наступного за датою
закінчення попереднього строку вкладу.

Згідно п. 5.4. розділу 5 Умов і Правил
надання банківських послуг погашення
процентів про кредиту здійснюється
щомісячно за попередній місяць, строк
погашення кредиту у повному обсязі - не
пізніше останього дня місяця,
зазначеного на платіжній картці ( в
полі МОNТН). (а.с. 8 зв.)

Крім того, сторони передбачили у
кредитному договорі (п.8.6. Умов)
відповідальність позичальника за
порушення зобов'язань у формі штрафу у
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с. 11
зв.)

З розрахунку банку встановлено що
ОСОБА_1 не виконав належним чином взяті
нею перед банком зобов'язання, з 18.12.2007
р. припинив погашення кредиту,
внаслідок чого станом на 30.05.2014 р. його
заборгованість за кредитом становить
16704 грн. 29 коп., з яких: борг за кредитом
4157 грн. 21 коп., заборгованість за
відсотками 7362 грн. 98 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом 3912 ггрн. 47 коп.,
штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф
(процентна складова) 771 грн. 63 коп. (а.с.
4-6)

Невиконання своїх зобов'язань за
кредитним договором перед банком
визнав і сам відповідач.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1
ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність - це
покладення на правопорушника
основаних на законі невигідних
правових наслідків, які полягають у
позбавленні його певних прав або в
заміні невиконання обов'язку новим, або
у приєднанні до невиконаного обов'язку
нового додаткового.

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Як зазначено вище сторони встановили
як строк дії договору - протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не повідомила другу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично продовжується на той же
строк. (а.с. 8)

Також сторони встановили строк
виконання договору: погашення
процентів за кредитом - щомісячно за
попередній місяць і погашення кредиту -
у повному обсязі не пізніше останього
дня місяця, зазначеного в платіжній
картці ( поле МОNТН). (а.с. 13)

У платіжній картці, виданій банком на
ім'я відповідача у зв'язку з укладенням
договору, зазначено строк її дії - до
січня 2009 року, тобто сторонами
встановлено строк виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором - до січня 2009 року. (а.с. 33.)

Доказів отримання відповідачем нової
платіжної картки позивач суду не надав.

З розрахунку банку, та пояснень
відповідача судом встановлено, що
останній платіж на виконання умов
кредитного договору щодо погашення
боргу відповідач здійснив 18.12.2007 р.,
після чого перестав виконувати
зобов'язання за кредитом. (а.с. 4)

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

В даному позивачу позивачу про
порушення відповідачем зобов'язань за
кредитним договором стало відомо у
січні 2009 року, тобто право на позов у
позивача щодо основної вимоги та
стягнення штрафу виникло у січні 2009
року.

З позовом до суду банк звернувся 18.08.2014
р., тобто після спливу, встановленого
ст. 257 ЦК України, строку позовної
давності. (а.с. 1)

Доказів того, що за домовленістю з
відповідачкою позовна давність у
відповідності до положень ч. 1 ст. 259 ЦК
України збільшена або пропущена з
поважних причин, позивач суду не надав.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач заявив про застосування
позовної давності. (а.с. 30-31)

Верховний Суд України у правовій
позиції, висловленій у постанові від 19
березня 2014 року у справі №6-14 цс 14, яка
відповідно до ст. 3607 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України,
зазначив, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Аналогічно у постанові від 17 вересня 2014
року у справі №6-95цс14 Верховний Суд
України висловив наступну правову
позицію: «За договором про надання
банківських послуг (при отриманні
позичальником кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку), яким установлено не
тільки щомісячні платежі погашення
кредиту, а й кінцевий строк повного
погашення кредиту, перебіг трирічного
строку позовної давності (стаття 257
Цивільного кодексу України) стосовно
щомісячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі -
не після закінчення строку дії
договору, а після закінчення кінцевого
строку повного погашення кредиту
(стаття 261 Цивільного кодексу України).»

В даному випадку кінцевий строк
повного погашення кредиту закінчився у
січні 2009 року.

Посилання позивача, що дія кредитного
договору не закінчилася, у зв'язку із
чим наявні підстави для задоволення
позовних вимог, суд вважає
безпідставними.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги
заявлені поза межами позовної
давності, законні підстави для їх
задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 256-257, 266-267, 525,526,530, 611, 612,
1050,1054 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним договором
16704 грн. 29 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Овідіопольський районний суд протягом
10 днів з дня його оголошення.

Суддя: В. М. Курочка