Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/6875/14-ц

Провадження № 2/185/2846/14

25 липня 2014 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючий - суддя Бабій С.О., при
секретарі судового засідання Мікаілов
Т.М.о., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщені суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
вселення до нього, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2014 р. позивач звернувся до суду із
даним позовом, посилаючись на те, що з
23.08.1997 р. по 17.06.2014 р. перебувала у шлюбі
із відповідачем, та протягом спільного
проживання сторони мешкали у
домоволодінні АДРЕСА_1 . Позивач
зареєстрований за вказаною адресою,
проте із лютого-березня 2014 р.
відповідач перешкоджає позивачу у
доступі до домоволодіння. Розірвання
шлюбу між сторонами не є підставою для
позбавлення його права проживання за
вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач у задоволенні позовних
вимог просив суд відмовити, вважає
позов надуманим та безпідставним, а
наведені в ньому обставини не
відповідають дійсності, позовні вимоги
не ґрунтуються на вимогах закону і є
такими, що не підлягають до
задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи вважає, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 23 серпня 1997 року
між позивачем та відповідачем
зареєстровано шлюб Межиріцькою
сільською радою Павлоградського
району Дніпропетровської області за
актовим записом №28, який було
розірвано рішенням Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 06.06.2014
р. (а.с.6) У домоволодінні АДРЕСА_1
позивач був зареєстрований 18.03.1999 р.,
після укладення шлюбу як член сім'ї
відповідача (а.с.8, на звороті). Таким
чином, перебуваючи в шлюбі із
відповідачем і на протязі періоду
перебування в шлюбних відносинах
позивач користувався вказаним вище
житловим приміщенням, а також був
зареєстрований у ньому із дотримання
встановленого порядку вселення та із
ініціативи відповідача.

Із пояснень відповідача вбачається, що
після розірвання шлюбу позивачем він
уклав інший шлюб, вважає спільне
проживання із відповідачем у
домоволодінні АДРЕСА_1 неможливим.

Проте, рішення щодо виселення позивача
з АДРЕСА_1 відсутнє.

Домовленості між сторонами, щодо
усунення перешкод з боку відповідача, у
проживанні позивача у домоволодінні,
немає.

Конституція України у ст.47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Відповідно до ст.109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які
мають у приватній власності будинок
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

За змістом вище зазначених правових
норм, розірвавши 17.06.2014 року шлюб із
відповідачем, позивач як колишній член
сім'ї відповідача не позбавлений права
користування займаним житлом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, згідно ч.1 ст. 11 ЦПК
України встановлено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, а згідно
ст.60 ЦПК України встановлено, що «кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу».

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.15, 16, 405 ЦК
України, ст.ст. 3,11,15, 57-61, 208-210, 212 - 215, 218, 222,
223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням та вселення до
нього - задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні житловими
приміщеннями домоволодіння АДРЕСА_1 та
надати ОСОБА_1 ключі від всіх приміщень
домоволодіння.

Вселити ОСОБА_1 до домоволодіння
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С. О. Бабій

Згідно з оригіналом.

Суддя С.О.
Бабій