Справа № 760/474/14-ц
Провадження № 2-1620/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого - судді:
Лазаренко В.В.

при секретарі:
Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна
служба Головного управління юстиції в
м. Києві, про поділ спільного майна
подружжя та визнання права власності
на майно, -

В С Т А Н О В И В :

02.01.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про поділ майна, набутого подружжям за
час шлюбу, а саме: 1/2 частину будинку
АДРЕСА_1.

14.05.2014 року позивач подала суду заяву
про зміну предмету спору відповідно до
якої просила суд розділити майно, що
належить сторонам на праві спільної
сумісної власності , а саме: 1/2 частину
будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної
ділянки на якій він розташований.

Під час розгляду справи в суді
позивачка неодноразово уточняла свої
позовні вимоги щодо розміру часток які
вона просить виділити кожній із сторін
із спільної сумісної власності
подружжя.

05.08.2014 року в судовому засіданні
позивачка подала заяву в якій
зазначила, що остаточно вона просить
поділити між сторонами майно наступним
чином: визнати за ОСОБА_1 право
власності на 3/8 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 та 75/100 частин від 1/2
частини земельної ділянки з
кадастровим номером :69:267:0006, що
знаходиться за спірною адресою;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8
частин житлового будинку АДРЕСА_1 та
25/100 частин від 1/2 частини земельної
ділянки з кадастровим номером
:69:267:0006, що знаходиться за спірною
адресою.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивачка посилається на те, що сторони
11.06.1987 року зареєстрували шлюб.

За час проживання у шлюбі
подружжям було придбано 1/2 частину
житлового будинку та 1/2 частина
земельної ділянко, які розташовані за
адресою АДРЕСА_1.

У 2005 році сторони розірвали шлюб.
Оскільки на час розірвання шлюбу між
сторонами не існувало спору з приводу
користування майном, сторони
продовжували користуватися спільним
майном за взаємною домовленістю.

У зв'язку з повідомленням відповідача
про наміри створити нову сім`ю та для
остаточного вирішення питання про
порядок розподілу майна між колишнім
подружжя, сторони уклали мирову угоду,
яку затвердили своїми підписами 04.04.2010
року на наступних умовах: -
відповідачеві ОСОБА_2 належить
приміщення: житлова кімната № 1-5,
площею 13,1 кв.м, житлова кімната № 1-7
площею 13,5 кв.м; позивачці ОСОБА_1
належать приміщення: житлова кімната №
1-4 площею 17,7 кв.м, житлова кімната № 1-9
площею 12,5 кв.м, коридор № 1-1 площею 7,3
кв.м, коридор № 1-6 площею 7,4 кв.м, коридор
№ 1-8 площею 7,4 кв.м, кухня № 1-2 площею 9,9
кв.м, санвузол № 1-3 площею 3,5 кв.м, сарай
Г з погребом, що в ньому знаходиться.

Разом з цим на початку 2013 року між
сторонами виник спір з приводу
користування спірним майном, що і
змусило позивачку звернутися до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та
її представник підтримали позовні
вимоги повністю і просили їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав
позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі
і не заперечував проти задоволення
позову. Наслідки визнання відповідачем
позову, передбачені ст. 174 ЦПК України,
йому роз'яснені і зрозумілі.

Суд, заслухавши сторони, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.06.1987 року ОСОБА_2
та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 46).

Судом також встановлено, що 29.10.1988 року
сторони придбали у спільну сумісну
власність 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1, житловою площею 48,1 кв.м, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу від 29.10.1988 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 48).

Відповідач не заперечує, що зазначене
майно було придбано подружжям за
спільні кошти у спільну сумісну
власність.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороби
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

В судовому засіданні сторони заявили
про те, що в результаті попередньої
домовленості між сторонами майно - 1/2
частину будинку АДРЕСА_1 - належне їм на
праві спільної сумісної власності вони
просять розподілити наступним чином:
виділити ОСОБА_2 з спільної сумісної
власності та визнати за ним право
особистої приватної власності на 1/8
частину спірного будинку (що становить
1/4 частину від 1/2 частини будинку,
належної сторонам на праві спільної
власності); виділити ОСОБА_1 та визнати
за ОСОБА_1 право особистої приватної
власності на 3/8 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 (що становить 3/4 частин
від 1/2 частини спірного будинку,
належного сторонам на праві спільної
сумісної власності).

Відповідач в судовому засіданні не
заперечував проти такого варіанту
розподілу спільного майна сторін.

Враховуючи викладені вище обставини,
зокрема те, що сторони мають право
домовитися про розмір частки майна які
виділяються кожному із подружжя при
розподілі спільно набутого майна, суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивачки про розподіл майна - 1/2
частини будинку АДРЕСА_1 - набутого
сторонами під час шлюбу наступним
чином: виділити ОСОБА_2 з спільної
сумісної власності та визнати за ним
право особистої приватної власності на
1/8 частину будинку АДРЕСА_1 (що
становить 1/4 частину від 1/2 частини
будинку, належної сторонам на праві
спільної власності); виділити
позивачці ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1
право особистої приватної власності
на 3/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1
(що становить 3/4 частин від 1/2 частини
спірного будинку, належного сторонам
на праві спільної сумісної власності).

Разом з цим, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні вимог
позивачки щодо зазначення в
резолютивній частині, що 3/8 частки яка
виділяється позивачці становить 38,4
м.кв, а 1/8 частка відповідача становить
13,1 м.кв, оскільки позивачкою не надано
суду доказів на підтвердження
зазначених обстави.

До того ж, виходячи з елементарних
математичних розрахунків, якщо
загальна площа 1/2 частини спірного
будинку, що належить сторонам на праві
спільної сумісної власності, становить
51,5 кв.м = (38,4 кв.м + 13,1 кв.м), то площа 38,4
кв.м не відповідає розміру 3/8 частки (3/4
від 1/2 частини будинку, що належить
сторонам), яка виділяється позивачці, а
площа 13,1 кв.м не відповідає 1/8 частці (1/4
від 1/2 частини будинку, що належить
сторонам на праві спільної власності),
що має бути виділена відповідачеві.

Крім цього, суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні позову в частині
розподілу між сторонами земельної
ділянки з кадастровим номером
:69:267:0006, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що право власності
на земельну ділянку було набуто
відповідачем ОСОБА_2 в грудні 2013 року,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно №
14544950 від 13.12.2013 року (а.с. 94), тобто після
розірвання шлюбу з позивачкою.

Виходячи з цього, спірна земельна
ділянка не відноситься до майна
набутого подружжям ОСОБА_2 за час шлюбу.

Враховуючи підстави позову, які
позивачка зазначила в своїй позовній
заяві, зокрема, те що вона просить
поділити майна, набуте сторонами за час
шлюбу, суд дійшов висновку про відмову
в задоволенні позову в цій частині,
оскільки право власності на спірну
земельну ділянку було набуте
відповідачем вже після розірвання
шлюбу, а тому ця земельна ділянка не
може бути поділена між сторонами в
порядку розподілу спільно нажитого
майна подружжя.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 62, 69, 70, 71 СК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Розподілити майно, що належить
сторонам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності, а саме: 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_1 із спільного майна
подружжя та визнати за ОСОБА_1 право
особистої приватної власності на 3/8
частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 із спільного
майна подружжя та визнати за ОСОБА_2
право особистої приватної власності на
1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва через Солом`янський районний суд
м. Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: