У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Закропивного О.В., Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
яка діє в інтересах малолітніх дітей
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення
на іпотечне майно та виселення за
касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
його представником ОСОБА_8, на заочне
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 18 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (даліі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
указаним позовом, в якому просило
звернути стягнення на іпотечне майно
та виселити відповідачів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 9
листопада 2007 року між банком та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 373 тис. доларів США зі сплатою
відсотків у розмірі 11,04% на рік на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 9 листопада 2027
року. Зазначав, що в рахунок виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 9 листопада 2007 року між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
іпотеки, за умовами якого останній
передав банку спірний будинок та
земельну ділянку. Вказував, що ОСОБА_4
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав, внаслідок чого
станом на 27 квітня 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі 582 241,39 доларів
США, а тому просив в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
іпотечне майно.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 18 березня 2014
року, позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 9 листопада 2007
року у розмірі 58 2241,39 доларів США
звернуто стягнення на житловий будинок
з надвірними будівлями та спорудами,
загальною площею 419,7 кв.м, житловою
площею - 181,5 кв.м, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку,
загальною площею 0,12 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням кадастрового номеру
земельної ділянки, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселено відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, які
зареєстровані та проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки),
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зі зняттям з реєстраційного обліку у
органах МВС України, до повноважень
якого входять питання громадянства,
іміграції та реєстрації фізичних осіб,
компетенція якого територіально
поширюється на адресу вказаного
будинку.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить судові рішення
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про те, що вимоги, заявлені позивачем,
узгоджуються зі ст. 39 Закону України
«Про іпотеку», оскільки ОСОБА_4 свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконав, що є підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки. Крім
того, позивачем було дотримано
процедуру повідомлення відповідачів
про наслідки такого звернення.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його
представником ОСОБА_8, відхилити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 18 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.В. Закропивний

М.Є. Червинська