САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Справа № 726/1541/14-ц
Провадження №2/726/426/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2014
м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у
складі: головуючого судді Мілінчук С.
В., при секретарі Руснак Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до департаменту
житлово-комунального господарства
Чернівецької міської ради де третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_3
про визнання права власності на
спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою про визнання права власності на
спадкове майно в якому вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року за місцем свого
проживання в м.Чернівці померла мати
позивача ОСОБА_4. Позивач, на момент
смерті матері, був зареєстрований та
проживав разом з нею по АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом
ОСОБА_5 Чернівецького міського
нотаріального округу відкрита
спадкова справа. Згідно спадкової
справи, до складу спадкового майна
належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1,
що розташована на 3-му поверсі 5-ти
поверхового будинку. загальною площею
41,6/ 40,0 кв. м, житловою площею 26,40 кв. м, у
тому числі: 1-а кімната площею 12,10 кв. м,
2-а кімната площею 14,30 кв. м, кухні площею
5.60 кв. м, вбиральні (сполученої-) площею
0,90 кв. м, ванни площею 1.80 кв. м, коридору
площею 4,60 кв., балкону площею 2,30/0,70 кв.м.

У вказаній квартирі, крім позивача,
зареєстрований та проживає його батько
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте 16 березня 1976
року шлюб між батьками позивача було
розірвано, а тому його батько не є
спадкоємцем майна, спадщина на яке
відкрилося після смерті матері.

В травні цього року позивач звернувся
до приватного нотаріуса ОСОБА_5
Чернівецького міського нотаріального
округу, із вимогою видати йому
свідоцтво про право на спадщину за
законом на вищевказану квартиру, проте
постановою № 55/02-31 від 22 травня 2014 року
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії нотаріус відмовив йому у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з тим, що позивач не надав
правовстановлюючого документу на
квартиру АДРЕСА_1, і що видача свідоцтва
про право на спадщину без документів
підтверджуючих факт належності
нерухомого майна спадкодавцю,
суперечить законодавству України.
Надати приватному нотаріусу
Чернівецького міського нотаріального
округу документи, що підтверджують
факт належності нерухомого майна
спадкодавцю ОСОБА_4 не можливо у зв'язку
із їх втратою.

Зазначає, що факт належності ОСОБА_4 на
праві особистої приватної власності
квартири АДРЕСА_1 підтверджується
розпорядженням органу приватизації за
Департаменту житлово-комунального
господарства Чернівецької міської
ради, згідно якого ОСОБА_4 безоплатно,
шляхом приватизації, в особисту
власність передано квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язано відділ приватизації житла
у десятиденний строк оформити на ім'я
ОСОБА_4 свідоцтво про власність та
технічний паспорт.

Листом Чернівецького комунального
обласного бюро технічної
інвентаризації повідомлено, що згідно
архівної справи АДРЕСА_1 право
власності зареєстровано за ОСОБА_4
згідно свідоцтва про право право
власності від 31.10.1994 року виданого
управлінням комунальної власності.

Проте, отримати дублікат свідоцтва про
право власності ОСОБА_4 на вищевказану
квартиру не представляється можливим у
зв'язку із смертю її власниці.

У зв'язку із викладеним, за
неможливості отримати, в порядку
передбаченому законом дублікат
свідоцтва про право власності на
квартиру, а як наслідок неможливості
оформити спадщину на неї, позивач
просить суд ухвалити рішення, яким
визнати за ним право приватної
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, що розташована на 3-му поверсі
5-ти поверхового будинку загальною
площею 41,6/ 40,0 кв. м, житловою площею 26,40
кв. м, у тому числі: 1-а кімната площею 12,10
кв. м, 2-а кімната площею 14,30 кв. м, кухні
площею 5.60 кв. м, вбиральні (сполученої-)
площею 0,90 кв. м, ванни площею 1.80 кв. м,
коридору площею 4,60 кв., балкону площею
2,30/0,70 кв.м. внаслідок спадкування за
законом після смерті його матері
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, позов просили
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте надіслав
до суду заяву з проханням справу
розглянути без його участі, позов
визнає та не заперечує проти його
задоволення.

Третя особа на стороні відповідача в
судовому засіданні не заперечував
проти задоволення позовних вимог.

Суд дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи сторін, оцінивши
належність, допустимість та
достовірність доказів, приходить до
висновку про обґрунтованість позову та
необхідність задоволення позовних
вимог в повному обсязі з наступних
підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_4, яка
згідно копії свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 є матір'ю позивача,
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3. (а.с.8, 11)

ОСОБА_4, її син ОСОБА_1 та колишній
чоловік ОСОБА_3 були зареєстровані та
проживали разом по АДРЕСА_1 що
підтверджується довідкою № 1511 від
29.05.2014 року виданою ПП «Садгора-Сервіс».
(а.с.10)

Згідно технічного паспорта, квартира
АДРЕСА_1 має загальну площу 41,6/ 40,0 кв. м,
в тому числі житлову площу 26,40 кв. м, з
яких: 1-а кімната площею 12,10 кв. м, 2-а
кімната площею 14,30 кв. м, кухня площею 5.60
кв. м, вбиральня (сполучена) площею 0,90
кв. м, ванна площею 1.80 кв. м, коридор
площею 4,60 кв., балкон площею 2,30/0,70 кв.м.
(а.с.18-21)

Підтверджується також і той факт, що
після смерті матері, позивач звернувся
до приватного нотаріуса Чернівецького
міського нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини, проте
нотаріусом було винесено постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії у
зв'язку з тим, що позивач не надав
правовстановлюючого документу на
вищевказану квартиру. (а.с.62)

У зв'язку із втратою свідоцтва на право
власності від 31.10.1994 року на ім'я ОСОБА_4,
позивач розмістив оголошення про таку
втрату, що підтверджується довідкою
від 19.06.2014 року виданою редакцією
газети «Свобода Слова», в якій. (а.с.59)

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно п. 37 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» № 5 від 07.02.2014 виходячи зі
змісту наведених норм права, потреба в
такому способі захисту права власності
виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється, а не в
тому разі, коли цими особами не
виконується відповідне рішення суду,
ухвалене раніше.

У даному випадку позивач вказує, що
право власності на квартиру було
наявне у його покійної матері, проте
правовстановлюючі документи було
загублено. Таким чином право власності
підлягає сумніву та у зв'язку із цим,
нотаріусом було винесено постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Разом із тим, згідно розпорядження
органу приватизації № 11791 від 28.10.1994
року, засвідченого підписом заступника
начальника відділу обліку та
приватизації житла департаменту ЖКГ
Чернівецької міської ради, ОСОБА_4
безоплатно, шляхом приватизації, в
особисту власність передано квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язано відділ
приватизації житла у десятиденний
строк оформити на ім'я ОСОБА_4 свідоцтво
про власність та технічний паспорт
(а.с.50)

Як вбачається із листа Чернівецького
комунального обласного бюро технічної
інвентаризації № 2235 від 13.12.2013 року,
згідно архівної справи, право
власності на АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право
власності від 31.10.1994 року виданого
управлінням комунальної власності,
розпорядження № 11791 та внесено в книгу
№ 84 сторінка 44, дата реєстрації 29.11.1995
року, копія вказаного листа додається.
(а.с.61)

Даними письмовими доказами
підтверджується той факт, що покійна
ОСОБА_4 була власником квартири
АДРЕСА_1. Даний факт відповідачем також
не оспорюється.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановлено, що позивач є єдиним сином
померлої ОСОБА_4 та померла не склала
заповіт на випадок своєї смерті.

Як вбачається із копії свідоцтва про
розірвання шлюбу виданого повторно
серії НОМЕР_4, шлюб між ОСОБА_4 та її
чоловіком ОСОБА_3, батьками позивача,
було розірвано 16.03.1976 року. (а.с.9). Таким
чином з'ясовано, що на момент набуття
права власності на вищевказану
квартиру, ОСОБА_4 була розлучена із
своїм чоловіком, а тому набуте майно
будь-яким чином не належить на праві
спільної сумісної чи часткової
власності її колишньому чоловікові. За
таких умов, ОСОБА_3 не може бути
спадкоємцем майна померлої за законом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Як встановлено вище, на момент
смерті ОСОБА_4, позивач проживав разом
із нею, в подальшому, у встановлені
строки, не заявляв відмову від
спадщини, а тому вважається таким, що
прийняв її.

Враховуючи викладене, встановивши той
факт, що вказана квартира належала
покійній ОСОБА_4 на праві приватної
власності, а позивач після її смерті є
єдиним спадкоємцем, визнавши обставину
втрати свідоцтва про право власності
на квартиру такою що мала місце, з метою
визнання наявного права, яке
оспорюється (у відповідності п. 1 ч. 2 ст.
16 ЦК України), суд приходить до висновку
про наявність всіх підстав для
задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 174, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право приватної власності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 41,6/40,0 кв.м,
житловою площею 26,40 кв.м, у тому числі:
1-а кімната площею 12,10 кв.м, 2-а кімната
площею 14,30 кв.м, кухня площею 5,60 кв.м,
вбиральня (сполучена) площею 0,90 кв.м,
ванна площею 1,80 кв.м., коридор площею 4,60
кв.м, балкон площею 2,30/0,70 кв.м внаслідок
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернівецької
області шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий суддя С. В.
Мілінчук