АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/5331/2014
1-ї інстанції: Шевченко С.В.
Категорія: право власності
Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого
-Трішкової І.Ю.,

суддів:
- Кірсанової Л.І., Котелевець А.В.,

при секретарі
- Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє
в інтересах ОСОБА_5, на заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 24 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третя особа - ОСОБА_8 про визнання
правочину недійсним та визнання права
власності,

ВСТАНОВИЛА:

20.12.2012 року позивач подала в суд позов в
якому просила визнати недійсним
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений 09.11.2009 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 Також позивач просила визнати
право спільної сумісної власності з
ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2, квартиру
АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_3, на
паркувальне місце АДРЕСА_4, банківські
рахунки та рухоме майно, посилаючись на
те, що з 2005 року ОСОБА_5 проживала з
ОСОБА_6 однією сім'єю і за цей період
придбали спільно все спірне майно.
Договір дарування підлягає визнанню
недійсним, оскільки фактичним
власником предмета дарування був
ОСОБА_6, так як за власні кошти придбав
квартиру що до укладення з ОСОБА_7
спірного договору.

Відповідачі в судові засідання не
з'являлись, повідомлялись своєчасно та
належним чином, юпчини неявки не
повідомили.

Представник третьої особи ОСОБА_8 проти
позову заперечувала, посилалась на те.
що з листопада 1001 року по 21 червня 2012
року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували в
зареєстрованому шлюбі, тому вони є
законними власниками спірного майна.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 24 червня
2014 року в задоволенні позову повністю
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким повністю
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на те, що суд не дослідив
обставини справи, що призвело до
ухвалення незаконного та
необгрунтованого рішення, також суд
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені
надані докази, дана належна їм оцінка і
відповідно до встановленого ухвалено
рішення, яке відповідає вимогам
ст.ст.10,11,60,212.213 ЦПК України.

ОСОБА_5 звернулась до суду з
позовом про визнання права спільної
сумісної власності на набуте у
цивільному шлюбі майно і поділ такого
майна, а також про визнання договору
дарування квартири недійсним.

При цьому позивачка посилалась
на те, що вона перебувала у цивільному
шлюбі з ОСОБА_6 з 2005 року.

Згідно із ст.74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Тобто при застосуванні ст.74 СК
слід виходити з того, що ця норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, які притаманні
подружжю.

Для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст.74СК суд повинен
встановити факти проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу в період, упродовж якого було
придбано спірне майно.

Як вбачається з матеріалів
справи, факт проживання однією сім'єю
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не встановлювався,
таких вимог ОСОБА_5 не заявляла.

З копії рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від21 червня 2012 року
вбачається, що ОСОБА_6 з23.11.2001 року по
21.06.2012 року перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_8 Від шлюбу подружжя має
двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку
ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2.

11 липня 2012 року в
Орджонікідзевському районному суді
м.Харкова відкрито провадження за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про поділ
майна подружжя.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_5 не довела факт спільного
проживання однією сім'єю з ОСОБА_6, а
також факт придбання спільного майна.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

ОСОБА_5 не довела, що укладанням
договору дарування квартири між
батьком та сином ОСОБА_6 порушуються її
права.

Підстав для задоволення клопотання про
витребування даних про все належне
ОСОБА_6 майно у суда не було, оскільки
ОСОБА_5 не надала жодного доказу про
порушення її права під час набуття
майна ОСОБА_6

За таких обставин, суд прийшов до
обгрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду.

Підстав для зміни чи скасування
рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314,319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який
діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 24 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: