АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Лисака І.Н., Чупікової В.В.

секретар Ковальчук Н.О.

за участю представника відповідача
Глуговського А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 10 червня 2014
року,

встановила:

У березні 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Розмір позовних вимог в подальшому
було зменшено.

Позивач зазначав, що 23 жовтня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №
CVІ0GA, відповідно до якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
29000 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення 23 жовтня 2025 року.

Станом на 20 травня 2014 року загальна
заборгованість боржника становить
74547,90 доларів США і складається у
доларовому еквіваленті з:

- 29792,50 - заборгованість за
кредитом;

- 11398,12 - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 398,07 - заборгованість з комісії за
користування кредитом;

- 29389 - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,

- 21,33 - штраф (фіксована частина);

- 3548,88 - штраф (5 відсотків від суми
позову).

Посилаючись на невиконання
відповідачкою умов договору, позивач
просив стягнути з ОСОБА_2
заборгованість в указаному розмірі.

Рішенням Сторожинецького районного
суду від 10 червня 2014 року позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість станом на
20 травня 2014 року за кредитним договором
від 23 жовтня 2007 року в сумі 64610,02 доларів
США, з яких у доларовому еквіваленті:

- 29792,50 - заборгованість за
кредитом;

- 11398,12 - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 398,07 - заборгованість з комісії за
користування кредитом;

- 20000 - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором за
період з 20 травня 2011 року по 20 травня 2014
року;

- 21,33 - штраф (фіксована частина);

- 3000 - штраф (процентна складова).

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції в частині зменшення
розміру неустойки (пені та штрафу)
змінити та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов частково, а саме,
зменшуючи розмір неустойки з 29389 до 20000
доларів США, а штрафу з 3448,88 до 3000
доларів США, суд першої інстанції
виходив з наявності підстав для такого
зменшення, враховуючи тяжкий майновий
стан відповідачки.

Такий висновок є правильним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 548 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. При
цьому закон дозволяє сторонами
домовитись про зміну розміру неустойки
у бік її зменшення або збільшення, крім
випадків, передбачених законом.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд
має право у випадку виникнення спору з
приводу розміру штрафних санкцій
(неустойки), оцінивши розмір
заборгованості та розмір штрафних
санкцій (неустойки), зменшити її розмір
у тому випадку, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через її неспівмірність з розміром
основного зобов'язання.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому
порядку не підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

У справі встановлено, що відповідачка є
особою пенсійного віку, вона має
незначний розмір пенсії, фактично має
на утриманні доньку, яка не працює й
здійснює догляд за малолітньою
дитиною.

З урахуванням цих обставин, ступеня
виконання зобовязань за довговором,
суд першої інстанції зменшив розмір
пені та штрафу, які підлягають
стягненню з відповідачки.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, який відповідає нормі
ч. 3 ст. 551 ЦК України.

У звязку з цим, доводи апелянта про
відсутність та недоведеність підстав
для зменшення розміру неустойки,
тяжкого матеріального стану
відповідачки, помилкове застосування
до спірних відносин ч. 3 ст. 551 ЦК україни
та незастосування норм ст. ст. 549, 611, 527,
530 ЦК України є необгрунтованими.

Апелянт посилається на неврахування
судом першої інстанції порушення
відповідачкою строків та термінів
повернення кредиту, її злісне ухилення
від виконання зобовязань.

Проте саме по собі несвоєчасне
виконання зобовязань і є підставою для
нарахування неустойки, а твердження
про злісне ухилення відповідачкою умов
договору є бездоказовим.

Апелянт викладає зміст норм
процесуального права Конституції
України, зазначає про їх порушення
судом першої інстанції, однак, не
зазначає як це вплинуло на
правильність по суті вирішення спору.

Апелянт посилається на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, однак, не зазначає які саме
обставини не з'ясовано судом першої
інстанції.

Апелянт посилається на зміст ч. 3 ст. 551
ЦК України, а також на те, що зменшення
розміру неустойки можливе за наявності
двох умов: якщо розмір неустойки значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, що мають
значення для справи.

При цьому апелянт вважає, що понесені
Банком збитки становлять 41582, 27 доларів
США, а неустойка у розмірі 38432, 92 доларів
США є значно меншою від розміру
збитків.

Однак, згідно умов кредитного договору
позичальник зобов'язаний сплачувати
щомісячний платіж у сумі 370,58 доларів
США.

Плановий кінцевий термін погашення
всієї суми кредиту й відсотків не
настав.

Банк, пред'являючи позов, скористався
своїм правом дострокового повернення
кредиту.

Відповідно заявлена позивачем до
стягнення сума у 41582, 27 доларів США не є
збитками у розумінні ст. 22 ЦК України.

Таким чином, у справі встановлено, що
розмір неустойки значно перевищує
розмір збитків, а з урахуванням
зазначених вище інших обставин, що
мають значення для справи, суд першої
інстанції підставно зменшив розмір
неустойки.

На підставі наведеного та керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 10 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
В. В. Яремко

Судді: І. Н. Лисак

В.В. Чупікова