РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого -
судді Мармаша В.Я.

при секретарі с/з -
Орловській К.А.

з участю представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
Винничука А.М.

третьої особи -
ОСОБА_4

представника третьої особи -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Винниківської міської ради, третьої
особи ОСОБА_4 про визнання дій
неправомірними, скасування рішень, суд
-

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом
до відповідача, який в ході судового
розгляду справи уточнила, та остаточно
просила визнати неправомірними дії
Винниківської міської ради щодо
прийняття рішення № 1019 від 31.10.2013р. «Про
розгляд заяви гр. ОСОБА_6.» та рішення №
913 від 01.08.2013р. «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_4 у власність для ведення
садівництва на АДРЕСА_1 у м. Винники» у
частині надання дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки
площею 352 кв.м. у власність для ведення
садівництва ОСОБА_4, скасувавши
відповідні правові акти
індивідуальної дії у зазначеній
частині. Позов мотивує тим, що з 2010 року
позивач неодноразово зверталась у
Винниківську міську раду з заявами про
надання їй 350 кв.м. земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, що межувала з
ділянкою її доньки, в якої остання
проживає. Дана земельна ділянка
належала ОСОБА_7 на підставі державного
акту на право постійного користування
землею від 21.11.1994р. для обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., а
все належне їй майно перейшло у
спадщину третій особі ОСОБА_4, крім
спірної земельної ділянки площею 350
кв.м., оскільки право постійного
користування земельною ділянкою в
порядку спадкування до спадкоємців не
переходить. З часу смерті
землекористувача ОСОБА_7 вказану
ділянку самовільно обробляли ОСОБА_8 та
ОСОБА_4 для ведення городництва.
Остаточно відповідач у листі від
20.12.2012р. роз'яснив позивачу право на
вирішення спору щодо земельної ділянки
у судовому порядку, оскільки існує
неврегульована конфліктна ситуація
між нею та ОСОБА_8 Рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 26.09.2013р. задоволено частково позов
ОСОБА_6, зобов'язано Винниківську
міську раду внести до порядку денного
засідання питання про надання ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,0350 га. для
будівництва індивідуального будинку
на АДРЕСА_1 у м. Винники згідно з
графічним додатком № 1 та розглянути
дане питання на засіданні
Винниківської міської ради (сесії
ради), після чого 31.10.2013р. Винниківською
міською радою було прийнято рішення №
1019 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_6.», яким
вирішено в задоволені заяви гр. ОСОБА_6
про передачу їй спірної земельної
ділянки у власність відмовити. Як стало
відомо позивачу, причиною прийняття
відповідного рішення було те, що спірну
земельну ділянку було вирішено
передати ОСОБА_4 для ведення
садівництва. Цільове призначення
спірної земельної ділянки площею 350
кв.м. було встановлено Винниківською
міською радою у 1994 році при прийнятті
рішення ВК ВМР № 340 від 11.10.1994р., після
чого цільове призначення земельної
ділянки не змінювалось. Станом на 2008
рік - час смерті землекористувача
ОСОБА_7 - земельна ділянка перейшла до
земель запасу Винниківської міської
ради з цільовим призначенням - землі
житлової забудови відповідно до
генерального плану міста Винники.
Винниківська міська рада при прийнятті
оспорюваних рішень порушила цільове
призначення спірної земельної ділянки
площею 350 кв.м., оскільки вирішила
передати її для ведення садівництва
без попередньої зміни цільового
призначення земельної ділянки. Позивач
не має у власності жодної земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку.
Проживає у своєї доньки на АДРЕСА_2 у м.
Винники, чия земельна ділянка межує з
ділянкою, яку позивач просила виділити
їй. Ділянку вона просила виділити в
межах встановлених ЗК України норм
шляхом передачі такої їй у приватну
власність.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала із
аналогічних викладеним у позовній
заяві підстав.

Представник відповідача, третя особа
та її представник у судовому засіданні
проти позову заперечив, пояснивши, що
при прийнятті оспорюваних рішень
відповідач діяв у межах закону, так як
спірна земельна ділянка належала на
праві постійного користування
батькові третьої особи, яка є його
спадкоємцем та фактично користується
спірною земельною ділянкою. Натомість
позивачу вказана земельна ділянка
ніколи не належала та не перебувала у
її користуванні. Доводи позовної заяви
про порушення при прийнятті рішення
відповідача № 913 від 01.08.2013р. цільового
призначення спірної земельної ділянки
не заслуговують на увагу, оскільки
третій особі лише надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки із зміною
цільового призначення земельної
ділянки - для ведення садівництва, що
відповідає вимогам закону.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та
перевіривши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; організація землеустрою.
Відповідно до ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішення органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
державної або комунальної власності
провадиться органами місцевого
самоврядування, які приймають рішення
про затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
передачу цих ділянок у власність або
надання у користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. Відповідно до ст. 35 ЗК
України громадяни України із земель
державної і комунальної власності
мають право набувати безоплатно у
власність або на умовах оренди
земельні ділянки для ведення
індивідуального або колективного
садівництва.

Згідно зі ст. 115 ЗКУ безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі: приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання. Відповідно
до ст. 118 ЗКУ громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель
комунальної власності у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її і
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, забороняється
вимагати додаткові матеріали та
документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Судом встановлено, що стверджується
копіями відповідних звернень, що з 2010
року позивач неодноразово зверталась
у Винниківську міську раду з заявами
про надання їй у власність земельної
ділянки площею 350 кв.м. для будівництва
та обслуговування житлового будинку на
АДРЕСА_1 у м. Винники, що межує з
ділянкою її доньки, в якої вона
проживає.

Вказана земельна ділянка належала
ОСОБА_7 на підставі державного акту на
право постійного користування землею
від 21.11.1994р. Серії ЛВ № 600055001 для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд на АДРЕСА_1 у м.
Винники.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., а все
належне їй майно перейшло в порядку
спадкування у власність її доньки -
третьої особи ОСОБА_4, що стверджується
копією свідоцтва про право на спадщину
від 20.08.2008р. Спірна земельна ділянка
площею 350 кв.м. не увійшла у спадкову
масу, оскільки належала спадкодавцю на
праві постійного землекористування. Як
вбачається із пояснень сторін, після
смерті землекористувача ОСОБА_7 спірна
земельна ділянка залишилась у
фактичному користуванні її спадкоємця
- третьої особи ОСОБА_4

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 26.09.2013р. задоволено
частково позов ОСОБА_6, зобов'язано
Винниківську міську раду внести до
порядку денного засідання питання про
надання ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,0350 га. для будівництва
індивідуального будинку на АДРЕСА_1 у м.
Винники згідно з графічним додатком № 1
та розглянути дане питання на
засіданні Винниківської міської ради
(сесії ради).

На виконання зазначеного рішення суду
Винниківською міською радою
розглянуто по суті заяву ОСОБА_6 та
рішенням від 31.10.2013р. № 1019 «Про розгляд
заяви гр. ОСОБА_6.» вирішено в
задоволені заяви ОСОБА_6 про передачу
їй спірної земельної ділянки у
власність відмовити.

Оцінюючи законність прийнятих
відповідачем правових актів
індивідуальної дії, суд вважає, що
відповідач діяв у відповідності до
вимог закону та засад розумності й
справедливості, оскільки рішенням № 913
від 01.08.2013р. «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_4 у власність для ведення
садівництва на АДРЕСА_1 у м. Винники»
було вирішено надати дозвіл ОСОБА_4 на
складання проекту відведення
земельної ділянки у власність для
ведення садівництва площею 352 кв.м. на
АДРЕСА_1 у м. Винники, у зв'язку з чим
рішенням від 31.10.2013р. № 1019 «Про розгляд
заяви гр. ОСОБА_6.» було відмовлено в
задоволені заяви ОСОБА_6 про передачу
їй спірної земельної ділянки у
власність. При цьому органом місцевого
самоврядування було враховано, що
спірна земельна ділянка належала на
праві постійного користування
батькові третьої особи, яка є його
спадкоємцем та фактично користується
спірною земельною ділянкою. Натомість
позивачу вказана земельна ділянка
ніколи не належала та не перебувала у
її користуванні. Доводи позовної заяви
щодо порушення при прийнятті рішення
відповідача № 913 від 01.08.2013р. цільового
призначення спірної земельної ділянки
не заслуговують на увагу, оскільки
третій особі лише надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки зі зміною
цільового призначення земельної
ділянки - для ведення садівництва, що
відповідає вимогам ст.ст. 20, 118 ЗКУ.

Виходячи із вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 205, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст.ст. 12, 20, 35, 115, 118, 122 ЗК
України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до
Винниківськї міської ради, третьої
особи ОСОБА_4 про визнання дій
неправомірними, скасування рішень -
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області в порядку і строки
передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
Мармаш