пр. № 2/759/5469/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року суддя Святошинського
районного суду м. Києва Макаренко В.В.,
розглянувши позовну заяву
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкоду у користуванні
власністю,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом про забезпечення
реалізацію ОСОБА_1 права користування
власністю, а саме: ? часткою будинку,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1
та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод у користуванні позивачем та
членами його сім'ї належного на прав
власності позивачеві ? часткою будинку;
вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до АДРЕСА_1.

Вказана позовна заява підлягає
залишенню без руху, оскільки не
відповідає вимогам ст. ст. 119,
120 ЦПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на той факт, що через
неправомірні дії відповідача він не
може на власний розсуд розпорядитися
належним йому на праві приватної
власності часткою у будинку, тобто його
право власності є порушеним. В той же
час, позовна заява не містить
відомостей, що підтверджують доводи
позивача в частині чинення йому
перешкод у користування часткою у
праві власності, підтвердження
неправомірності дій з боку відповідача
в частині чинення перешкод позивачу у
користуванні будинком.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України, способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно ч. 2 п.6) ст. 119 ЦПК України вказано,
що позовна заява повинна містити:
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Але подана позовна заява не містить
таких зазнанчень.

Також суд звертає увагу позивача,
що п. 1 прохальної частини позовної
заяви не містить конкретних позовних
вимог: позивач просить забезпечити
реалізацію його права користування
власністю, а саме будинком АДРЕСА_1. В
той же час, виходячи з положень вимог
ст. 16 Цивільного кодексу України,
законодавцем не передбачено такого
способу захисту порушеного права як
забезпечення реалізації права
користування власністю, у зв'язку з чим,
на думку суду, дані вимоги позивача є
некоректними, виходячи з вимог ст. 16
Цивільного кодексу України.

Пункт 2 прохальної частини позовної
заяви також частково містить не
конкретизовані позовні вимоги,
оскільки позивач просить вселити в
будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2, яка не є
стороною по справі, а є його
представником.

Суд роз'яснює, що формулювання таких
вимог загального характеру не зможе
бути реалізовано в майбутньому, в
якості примусового виконання та/або
захисту матеріальних прав та інтересів
позивача. Такі наведення позовних
вимог є неточними та частково не
зрозумілим, що позбавляє суд дійти
належного висновку, щодо захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів позивача та встановлення
відповідності норми права щодо
предмету спору, визначення учасників
процесу.

Враховуючи те, що, згідно п. 8 Постанови
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» N 14 від
18.12.2009 року вказано, що ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, - рішення суду не
може носить загальний характер, тому
суд пропонує позивачу конкретизувати
заявлені позовні вимоги, з метою
забезпечення повного захисту його прав
та інтересів.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України
визначено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали. Якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
зазначена позовна заява підлягає
залишенню без руху з наданням позивачу
строку для усунення зазначених
недоліків. Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК
України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкоду у користуванні власністю -
залишити без руху, встановивши строк
для виправлення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк, позовна заява
вважається неподаною та повертається
позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ :