Справа № 487/4794/14-ц
мер провадження            2/487/1956/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.09.2014
року

м. Миколаїв

Заводський районний суд у складі:

головуючого судді – Бобрової І.В.,

секретаря – Табунщик К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу в залі суду ОСОБА_1
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа – Реєстраційна служба
Миколаївського міського управління
юстиції, Управління Державної
міграційної служби у Миколаївській
області, орган опіки та піклування
Миколаївської міської ради про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» звернулося до суду
з указаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа – Реєстраційна служба
Миколаївського міського управління
юстиції, Управління Державної
міграційної служби у Миколаївській
області, орган опіки та піклування
Миколаївської міської ради про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, в якому просило в рахунок
погашення заборгованості за
кредитним договором №С-36-ive-2007 від 05
жовтня 2007 року в розмірі 2 522 941,89 грн.
звернути стягнення на предмет іпотеки
– квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання за
банком права власності на нього за
ціною, визначеною на підставі оцінки
майна суб’єктом оціночної діяльності
на момент проведення державної
реєстрації права власності на
зазначене майно, на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, а також
виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4, що діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6 з зазначеної
квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05
жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит», правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ С-36-ive-2007. Згідно умов кредитного
договору відповідач отримав 43729,00 дол.
США на придбання квартири зі сплатою 12 %
річних з остаточним строком погашення
до 04.10.2027 року. В забезпечення виконання
зобов’язань за кредитним договором
між банком та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки, за яким остання
зобов’язалася перед кредитором
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов’язань за кредитним договором
солідарно із позичальником. Крім того,
в той же день, між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки №3090, за яким
останній передав в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1. В зв’язку з невиконанням
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх кредитних
зобов’язань, 12.10.2009 року Ленінським
районним судом міста ОСОБА_1 було
ухвалено рішення про стягнення
заборгованості у солярному порядку,
але виконано воно не було. Станом на
24.06.2014 року заборгованість за кредитним
договором складає 2 522 941,89 грн.

В судове засідання представник банку
не з’явився, звернувся до суду з
письмовою заявою, в якій підтримав
вимоги позову, просив їх задовольнити,
справу розглянути без його участі.

Відповідачі в судове засідання не
з’явилися, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлявся вчасно та належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.

Судом ухвалено про розгляд справи в
заочному порядку на підставі ст..224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

05 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит», правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ С-36-ive-2007, відповідно до якого
останній отримав кредит у розмірі
43729,00 дол. США на придбання квартири зі
сплатою 12 % річних з остаточним строком
погашення до 04.10.2027 року.

У якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 05
жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки №3090,
згідно якого він надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконував, що підтверджується рішенням
Ленінського районного суду міста
ОСОБА_1 від 12.10.2009 року про стягнення
кредитної заборгованості.

Станом на день подачі даної позовної
заяви рішення суду залишається не
виконаним.

На вимогу позивача про повернення
кредитних коштів ОСОБА_2 не реагує, в
зв’язку з чим станом на 24.06.2014 року
виникла заборгованість у розмірі 2 522
941,89 грн., яка складається з: 639 762,08 грн.
заборгованості по кредиту, 56 402,33 грн.
простроченої заборгованості за
кредитом, 5 569,37 грн. строкової
заборгованості за відсотками, 472 045,65
грн. простроченої заборгованості за
відсотками, 1 349 162,46 грн. пені.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», п. 8.4.8 договору іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
основного зобов'язання,
іпотекодержатель має право
задовольнити свої забезпечені
іпотекою вимоги шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

У п. 8.4.15, 11.3.1 договору іпотеки сторонами
визначено, що іпотекодержатель за
своїм вибором може обирати порядок
звернення стягнення на предмет іпотеки
в один із перелічених в даному
положенні договору способів, у тому
числі задоволення вимог здійснюється
шляхом передачі іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання зобов'язань за
кредитним договором у порядку,
встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.
Позасудове врегулювання здійснюється
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя,
що міститься в іпотечному договорі, або
згідно з окремим договором між
іпотекодавцем і іпотекодержателем про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
підлягає нотаріальному посвідченню,
який може бути укладений одночасно з
іпотечним договором або в будь-який час
до набрання законної сили рішенням
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.
Визначений договором спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя не
перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим
Законом способи звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Пунктом 39 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що з урахуванням
положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суд вважає, що
можливо звернення стягнення на предмет
іпотеки в спосіб визначений позивачем,
і набуття іпотекодержателем права
власності на нього за рішенням суду,
оскільки вищезазначеними нормами
передбачено задоволення таких вимог
іпотекодержателя, яке ототожнюється зі
способом звернення стягнення, якщо
його передбачено договором.

Отже, позовні вимоги в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягають задоволенню.

При цьому частинами 1 і 2 ст. 40 Закону
України "Про іпотеку" передбачено, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Встановлено, що всупереч вимог цієї
норми закону, позивачем, як
іпотекодержателем, не було надано суду
належних і допустимих доказів про
вручення для мешканців даної квартири
письмової вимоги про виселення їх з
квартири та невиконання такої вимоги
протягом місяця.

На підставі викладеного суд
не вбачає підстав для задоволення
позову в частині виселення
відповідачів.

Що стосується вимог Банку про передачу
предмета іпотеки іпотекодержателю в
управління, то вони задоволенню не
підлягають, оскільки суду належних
доказів необхідності вжиття заходів
щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його
в управління ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до моменту реєстрації права
власності, позивачем не надано.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України
з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215,
224,225 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа –
Реєстраційна служба Миколаївського
міського управління юстиції,
Управління Державної міграційної
служби у Миколаївській області, орган
опіки та піклування Миколаївської
міської ради про звернення стягнення
на предмет іпотеки – задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором №
С-36-ive-2007 від 05 жовтня 2007 року,
укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_2, в сумі 2 522 941,89 грн.,
яка складається з: 639 762,08 грн.
заборгованості по кредиту, 56 402,33 грн.
простроченої заборгованості за
кредитом, 5 569,37 грн. строкової
заборгованості за відсотками, 472 045,65
грн. простроченої заборгованості за
відсотками, 1 349 162,46 грн. пені, звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання за
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» права
власності на нього за ціною, визначеною
на підставі оцінки майна суб’єктом
оціночної діяльності на момент
проведення державної реєстрації права
власності на зазначене майно, на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

В задоволенні позову в
частині виселення та передачі предмета
іпотеки в управління ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» судові
витрати в сумі 3410,40 грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
підпис
ОСОБА_7

З оригіналом згідно

суддя