Номер справи 623/2068/14-ц
Номер провадження 2/623/727/2014
РІШЕННЯ

іменем України

07 серпня 2014 року
м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області

у складі: головуючого судді - Бутенка
В.М.

при секретарі судового засідання -
Костенко В.В.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізюм цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Ізюмської міської
ради Харківської області про визнання
права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом заявою до
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання права власності
на спадкове майно, посилаючись в
обґрунтування позовних вимог на те, що
квартира, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, належала на праві сумісній
власності її матері ОСОБА_4 та батькові
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 12.10.1993 року,
виданого ІПЗ 12.10.1993р. № 541 та
зареєстрованого і Ізюмському БТІ 10
листопада 1993 року за № 42.

Після смерті матері ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, її батько ОСОБА_5
своєчасно звернувся до Ізюмської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, вона теж
зверталася до Ізюмської державної
нотаріальної контори з заявою про
відмову від своєї 1/4 частки спадщини на
користь свого батька, якому належала 1/2
частка квартири, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 27 серпня 2003
року, посвідченого державним
нотаріусом Ізюмської державної
нотаріальної контори Покровською Л.І.,
зареєстровано в реєстрі за № 2-1804,
спадкоємцю після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, її чоловіку
ОСОБА_5 належить на праві власності 1/2
частини квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якої
37,4 кв.м., в тому числі жила - 20,5 кв.м., і
складається з: жилої кімнати пл. 20,5
кв.м., кухні пл. 7,9 кв.м. коридору пл. 4,0
кв.м., вбиральні поєднаної пл. 3,0 кв.м.,
шафи пл. 1,1 кв.м., балкону пл. 0,9 кв.м..

Таким чином спадщина на 1/2 частину
вищевказаної квартири належала її
батькові з дня відкриття спадщини
після смерті його дружини. Але
ІНФОРМАЦІЯ_4 її батько ОСОБА_5 помер, та
свідоцтво про право на спадщину після
смерті дружини на своє ім'я не
зареєстрував.

Заповітом від 29 серпня 2003 року,
посвідченого державним нотаріусом
Ізюмської державної нотаріальної
контори Покровською Л.І., зареєстровано
в реєстрі за № 2-1825, ОСОБА_5 заповідав
позивачці майно, яке буде належати йому
на день смерті і на те, що за законом він
має право мати.

Таким майном після смерті ОСОБА_5 є
квартира, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа якої 37,4 кв.м., в
тому числі жила - 20,5 кв.м., і складається
з: жилої кімнати пл. 20,5 кв.м., кухні пл. 7,9
кв.м. коридору пл. 4,0 кв.м., вбиральні
поєднаної пл. 3,0 кв.м., шафи пл. 1,1 кв.м.,
балкону пл. 0,9 кв.м..

Вона прийняла спадщину від батька
шляхом звернення з заявою про
прийняття спадщини за заповітом до
Ізюмської державної нотаріальної
контори Харківської області у
шестимісячний строк, так як постійно не
проживала із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, але в оформленні
права власності на вказану квартиру їй
було відмовлено, тому що неможливо
отримати Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

У зв'язку з наведеним позивачка просила
позов задовольнити, визнати право
власності за заповітом на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальна площа якої 37,4 кв.м., в тому
числі жила - 20,5 кв.м., і складається з:
жилої кімнати пл. 20,5 кв.м., кухні пл. 7,9
кв.м. коридору пл. 4,0 кв.м., вбиральні
поєднаної пл. 3,0 кв.м., шафи пл. 1,1 кв.м.,
балкону пл. 0,9 кв.м., після смерті батька
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, який
прийняв спадщину, але не здійснив
реєстрації своїх прав після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 дружини ОСОБА_4. Просить
судові витрати залишити за нею.

(а.с. 2-3)

Позивачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася,
надала суду письмову заяву про розгляд
справи за її відсутності, позивач
підтримує свої вимоги і просить |||суд
позов задовольнити (а.с. 31)|||.

|

Представник відповідача Ізюмської
міської ради Харківської області в
судове засідання не з'явилася, про час і
місце судового засідання
повідомлялася належним чином, надала
суду заяву про розгляд справи без
участі представника відповідача,
заперечень на позов не мають (а.с. 22)|||.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні судового засідання за
відсутності сторін та без здійснення
фіксації судового засідання
технічними засобами, що відповідає
положенням ст. 197 ЦПК України.

Перевіривши і дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог.

Судом установлені такі|установлені|
факти та відповідні їм
правовідносини.|правостосунки|

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України
особа має конституційне право на
судовий захист своїх цивільних прав і
може звернутися із позовом про захист
порушеного, оспореного або невизнаного
права у спосіб, передбачений ЦК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підстави своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Як установлено судом і підтверджується
матеріалами справи, квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
належала на праві приватній спільній
сумісній власності подружжю ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого ІПЗ
12.10.1993р. № 541 та зареєстрованого і
Ізюмському БТІ 10 листопада 1993 року за №
42 (а.с. 7, 10-11, 34-36).

Після смерті матері позивачки ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, її батько
ОСОБА_5 своєчасно звернувся до
Ізюмської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини за законом після смерті
дружини, позивачка теж зверталася до
Ізюмської державної нотаріальної
контори з заявою про відмову від своєї
1/4 частки спадщини після смерті матері
на користь свого батька, якому належала
1/2 частка квартири як подружжю, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 27 серпня 2003
року, посвідченого державним
нотаріусом Ізюмської державної
нотаріальної контори Покровською Л.І.,
зареєстровано в реєстрі за № 2-1804,
спадкоємцю після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, її чоловіку
ОСОБА_5 належить на праві власності 1/2
частини квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якої
37,4 кв.м., в тому числі жила - 20,5 кв.м., і
складається з: жилої кімнати пл. 20,5
кв.м., кухні пл. 7,9 кв.м. коридору пл. 4,0
кв.м., вбиральні поєднаної пл. 3,0 кв.м.,
шафи пл. 1,1 кв.м., балкону пл. 0,9 кв.м. (а.с.
8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ізюм Харківської
області помер ОСОБА_5, про що 22 жовтня 2013
року складено відповідний актовий
запис № 769 відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ізюму реєстраційної служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції у Харківській області та
видано свідоцтво про смерть Серія
НОМЕР_1 від 22 жовтня 2013 року (а.с. 6).

Книгою шостою ЦК України, а також
спеціальним законодавством, зокрема
Законом України «Про нотаріат»,
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій,
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів.

Відповідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст.
1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
часом відкриття спадщини в такому
випадку є день смерті особи.
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270
ЦК України передбачено, що спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття
особою спадщини обумовлюється або
постійним проживанням спадкоємця із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, або, в разі відсутності
наведених вище обставин - поданням до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.
1270 ЦК України строк.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Відповідно до змісту ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Як установлено судом і підтверджується
матеріалами справи, згідно заповіту
від 29 серпня 2003 року, посвідченого
державним нотаріусом Ізюмської
державної нотаріальної контори
Покровською Л.І., зареєстровано в
реєстрі за № 2-1825, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на випадок його смерті зробив
розпорядження, яким все його майно, де б
таке не було, та з чого б воно не
складалось, і взагалі все те, що буде
йому належати на день її смерті, і на що
він за законом буде мати право, він
заповідає гр. ОСОБА_2. Заповіт на день
смерті заповідача не відмінено, не
змінено, не скасовано (а.с. 9).

Після смерті гр. ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на спадкове майно, а саме на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа якої 37,4 кв.м., в
тому числі жила - 20,5 кв.м., і складається
з: жилої кімнати пл. 20,5 кв.м., кухні пл. 7,9
кв.м. коридору пл. 4,0 кв.м., вбиральні
поєднаної пл. 3,0 кв.м., шафи пл. 1,1 кв.м.,
балкону пл. 0,9 кв.м., належного
спадкодавцю на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого ІПЗ
12.10.1993р. № 541 та зареєстрованого в
Ізюмському БТІ 10 листопада 1993 року за №
42 і в реєстрі прав власності 14.08.2003 року,
та на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 27 серпня 2003
року, посвідченого державним
нотаріусом Ізюмської державної
нотаріальної контори Покровською Л.І.,
зареєстровано в реєстрі за № 2-1804, без
реєстрації в Державному реєстрі прав
власності, дійсна вартість на 06.06.2014
року складає 71 202 гривні, що
підтверджується технічним паспортом
на будинок та довідкою КП МБТІ від
06.06.2014 року (а.с. 7-12).

Згідно п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
р. № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» при вирішенні спорів
у зв'язку зі спадкуванням за заповітом
суд повинен застосовувати правила
глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач,
зокрема, має право: 1) призначити своїми
спадкоємцями фізичних осіб, незалежно
від наявності в нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин
(частина перша статті 1235 ЦК); 2) без
зазначення причин позбавити права на
спадкування будь-яку особу з числа
спадкоємців за законом, крім тих, які
мають право на обов'язкову частку у
спадщині; у разі смерті особи, яка була
позбавлена права на спадкування, до
смерті заповідача, позбавлення її
права на спадкування втрачає чинність;
(частини друга, третя, четверта статті
1235 ЦК); 3) охопити заповітом права та
обов'язки, які йому належать на момент
складення заповіту, а також ті права та
обов'язки, які можуть йому належати в
майбутньому. Якщо він розподілив між
спадкоємцями лише свої права, до
спадкоємців, яких він призначив,
переходить та частина його обов'язків,
що є пропорційною до одержаних ними
прав (частини перша, третя статті 1236 ЦК);
4) зробити у заповіті заповідальний
відказ, відказоодержувачами у якому
можуть бути особи, які входять, а також
ті, які не входять до числа спадкоємців
за законом (стаття 1237 ЦК); 5) зобов'язати
спадкоємців до вчинення певних дій
немайнового характеру, зокрема, щодо
розпорядження особистими паперами,
визначення місця і форми здійснення
ритуалу поховання, дій, спрямованих на
досягнення суспільно корисної мети
(стаття 1240 ЦК); 6) обумовити виникнення
права спадкування наявністю певної
умови (наявність інших спадкоємців,
проживання у певному місці, народження
дитини, здобуття освіти тощо), тобто
скласти заповіт з умовою. Умова,
визначена у заповіті, є нікчемною, якщо
вона суперечить закону або моральним
засадам суспільства (частини друга,
третя статті 1242 ЦК); 7) установити
сервітути щодо земельних ділянок, без
зміни їх цільового призначення, інших
природних ресурсів або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб (стаття 1246 ЦК);

Заповіт є правочином, тому на нього
поширюються загальні положення про
правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає
відповідного правила.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Отже, право на оформлення спадщини у
судовому порядку пов'язане з відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину.

Відповідно до Листа Верховного Суду
України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08
(пункт 11) при розгляді справ про
визнання права власності на спадкове
майно необхідно враховувати, що за
наявності правовстановлюючих
документів на нього, документального
підтвердження місця, часу відкриття
спадщини, підстав закликання до
спадкування та за відсутності спору
між спадкоємцями свідоцтво про право
на спадщину на підставі статей 1296, 1297
Цивільного кодексу України, ст. 34
Закону України від 2 вересня 1993 р. №
3425-ХІІ «Про нотаріат» видається
нотаріусом.

Відповідно до п.1 Глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок),
нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії.

Відповідно до п. 3 Глави 13 Порядку
нотаріус на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, зобов'язаний викласти причини
відмови в письмовій формі і роз'яснити
порядок її оскарження. У цих випадках
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

Копією спадкової справи № 42/2014,
підтверджується, що після смерті гр.
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, до
Ізюмської державної нотаріальної
контори Харківської області з заявою
про прийняття спадщини від 28 січня 2014
року звернулася його донька ОСОБА_2.
Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ім'я ОСОБА_2, на яку
померлим було залишено заповіт на все
майно, не видавалось (а.с. 25-29).

Судом установлено та підтверджується,
що спадкоємець ОСОБА_2 прийняла
спадщину від батька шляхом звернення з
заявою до Ізюмської державної
нотаріальної контори Харківської
області у шестимісячний строк, та
почала збирати необхідні документи за
запитами нотаріуса.

Проте у відповідності до відповіді
Ізюмської державної нотаріальної
контори Харківської області від 12.06.2014
року № 1569/02-17 вбачається, що на заяву
позивачки від 06.06.2014 року щодо
оформлення спадщини за заповітом, на
підставі п. 4.15, гл. 10, розділу ІІ Порядку
(видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна) в зв'язку з тим, що
заявником не наданий правовий документ
на майно, яке успадковується,
нотаріальна контора не має можливості
видати свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на квартиру після смерті
гр. ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, так
як померлий не зареєстрував в органах
БТІ на своє ім'я свідоцтво про право на
спадщину за законом. Рекомендовано
звернутися щодо визнання права
власності в порядку спадкування на
квартиру до суду (а.с. 13).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

У задоволенні позовних вимог
відповідач Ізюмська міська рада
Харківської області не заперечували.

Порушень чиїх або законних прав, свобод
чи інтересів не виявлено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судові витрати суд, які позивачка
сплатила за судовий збір, не
компенсуються їй у зв'язку із вимогами
про це позивачки (а.с. 1, 1-А).

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-214,
215, 218 ЦПК| України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги| ОСОБА_2 до Ізюмської
міської ради Харківської області про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа
якої 37,4 кв.м., в тому числі жила - 20,5 кв.м.,
і складається з: жилої кімнати пл. 20,5
кв.м., кухні пл. 7,9 кв.м. коридору пл. 4,0
кв.м., вбиральні поєднаної пл. 3,0 кв.м.,
шафи пл. 1,1 кв.м., балкону пл. 0,9 кв.м., з
оцінкою 71 202 гривень (сімдесят одна
тисяча двісті дві грн.), в порядку
спадкування за заповітом після смерті
гр. ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
належить спадкодавцю на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого ІПЗ 12.10.1993р. № 541,
зареєстрованого в Ізюмському БТІ 10
листопада 1993 року за № 42 та в реєстрі
прав власності 14.08.2003 року, та на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 27 серпня 2003
року, посвідченого державним
нотаріусом Ізюмської державної
нотаріальної контори Покровською Л.І.,
зареєстровано в реєстрі за № 2-1804.

Правовстановлюючі документи на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, на ім'я гр. ОСОБА_5 і гр. ОСОБА_4 -
визнати втратившими силу.

Судові витрати на судовий збір
залишити за ОСОБА_2.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| може| бути| оскаржене| в
апеляційному| порядку|ладу|| в строк 10
днів| з дня | отримання копії
рішення,|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| шляхом подачі апеляційної
скарги| до Апеляційного суду
Харківської області через Ізюмський
міськрайонний суд Харківської області.

Головуючий: суддя -