22-ц/775/925/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Соловйов
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Одінцові Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з даним позовом. Вказував на те, що
у вересня 2001 року ТОВ «Азов» безоплатно
передало йому автомобіль ЗАЗ 968 МП, як
інваліду ІІ групи. З 2005 року відповідач
за їх домовленістю користувався його
гаражем, а його автомобіль відігнав на
станцію техобслуговування, на якій
працював. У 2010 році відповідач без його
згоди здав автомобіль на металобрухт.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь у відшкодування
майнової шкоди 3482 грн. (4282 грн.(вартість
автомобіля на 2001 рік) - 800 грн.
(винагорода за здачу автомобіля на
металобрухт), у відшкодування
моральної шкоди 10000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 19 лютого 2014 року позов задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь
позивача у відшкодування майнової
шкоди 2560 грн. і моральної шкоди - 1000 грн.
та в дохід держави судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
змінити рішення суду і стягнути з
відповідача на його користь 3482 грн. у
відшкодування вартості автомобіля;
1412,03 грн. у відшкодування витрат на його
лікування і 1600 грн. - на правову
допомогу, посилається на те, що судом
неправильно визначено розмір майнової
шкоди, спричиненої втратою автомобіля,
не враховано, що у зв'язку з діями
відповідача він переніс інсульт і
витратив на лікування 1412 грн. 03 коп. та
на правову допомогу, надану
представником, витратив 1600 грн.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4
повторно не з'явився. У зв'язку з
відсутністю даних про його місце
знаходження судова повістка вручена
житлово-експлуатаційній організації
ККП «Керуюча компанія «Західна». За
повідомленням ККП ним неодноразово
приймались заходи щодо вручення
судової повістки відповідачеві, але в
місці проживання його не виявлено.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 74, ч.3
ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглядається за відсутності
відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3, який підтримав апеляційну
скаргу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно з рішенням
правління ВАТ «Азов» від 15 серпня 2001
року ОСОБА_3 у вересні 2001 року було
передано безоплатно автомобіль ЗАЗ 968
МП, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 4282 грн. (а.с. 7).

Відповідно до постанови
Орджонікідзевського РВ ММУ УМВС
України в Донецькій області від 10
серпня 2011 року в порушенні
кримінальної справи за заявою ОСОБА_3
про продаж ОСОБА_4 автомобіля ЗАЗ 968 МП
відмовлено у відповідності з вимогами
п. 2 ст. 6 КПК України і рекомендовано
заявнику звернутись до суду в порядку
цивільного судочинства (а.с. 6).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив із того, що діями
відповідача щодо здачі автомобіля,
який належав на праві власності
позивачеві, на металобрухт, останньому
спричинена майнова і моральна шкода. З
висновком суду не можна не погодитись.

З постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи вбачається, що
ОСОБА_4 дав пояснення про те, що здав
спірний автомобіль на металобрухт за
згодою ОСОБА_3 (а.с. 6).

Позивач заперечує проти того, що
автомобіль був зданий на металобрухт
за його згодою і посилається на те, що
до теперішнього часу є власником
автомобіля.

Згідно повідомлення Центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування, ДАІ № 2 міста Маріуполя
автомобіль ЗАЗ 968 МП, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_3
(а.с. 30).

Оскільки не встановлено, що спірний
автомобіль було здано відповідачем на
металобрухт за згодою позивача, суд
обґрунтовано дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову про відшкодування майнової
шкоди.

За повідомленням директора ТОВ
«Експертна компанія
«Укравтоекспертиза» Хартинова М.М. від
07 лютого 2014 року у довідковій
літературі відсутня інформація про
середню ціну продажу автомобіля ЗАЗ 968
МП, 1992 року випуску; середня вартість
продажу технічно справного
аналогічного транспортного засобу ЗАЗ
968 МБ, 1992 року випуску, станом на лютий
2014 року становить 3360 грн. (а.с. 22).

У письмовій заяві від 08 лютого 2014 року
ОСОБА_3 просив відшкодувати майнову
шкоду, виходячи з вартості автомобіля,
вказаної Хартиновим М.М. (а.с. 24).

Також він визнав отримання від
відповідача 800 грн.

З урахуванням встановленого та заяви
позивача судом законно та обґрунтовано
визначено розмір майнової шкоди в сумі
2560 грн. (3360 - 800).

Тому доводи апеляційної скарги про те,
що судом неправильно визначено розмір
майнової шкоди і треба було виходити із
вартості автомобіля на 2001 рік в сумі 4282
грн., є неспроможними.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що судом не вирішено
питання про відшкодування витрат,
понесених ним на лікування, в сумі 1412
грн. 03 коп. та витрат на правову
допомогу в сумі 1600 грн.

Проте зі справи вбачається, що позовних
вимог про відшкодування витрат на
лікування ОСОБА_3 не заявлялось і не
ставилось питання про відшкодування
витрат на правову допомогу.

У справі відсутні будь-які дані у
підтвердження витрат на правову
допомогу.

У відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 220
ЦПК України суд, що ухвалив рішення,
може за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо судом
не вирішено питання про судові витрати.

Тому при наявності підстав позивач має
право звернутись до суду із заявою про
ухвалення додаткового рішення щодо
відшкодування витрат на правову
допомогу.

За таких обставин рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 10, 60, 213-214 ЦПК
України та положенням ст. ст. 1166, 1167 ЦК
України і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Судді