Ухвала

іменем україни

03 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та
піклування Ужгородської міської ради,
служба у справах дітей Ужгородської
міської ради, про усунення перешкод
щодо участі у вихованні та вільному
спілкуванні з дитиною за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області
від 20 березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 03 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що у липні 2009 року між
сторонами зареєстровано шлюб, який
рішенням суду розірвано у липні 2013
року. В період перебування у шлюбі у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина
ОСОБА_6 У травні 2012 року відповідач,
забравши доньку, переїхала проживати
окремо від позивача. ОСОБА_4 зазначав,
що він неодноразово звертався до
дружини з проханням надавати йому
дитину для того, щоб брати участь у її
вихованні. ОСОБА_5 постійно під різними
приводами вчиняла перешкоди батькові у
зустрічах із донькою. Намагання
позивача вирішити питання у
позасудовий спосіб не дало
результатів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20
березня 2014 року позов задоволено.
Усунуто перешкоди, які чиняться ОСОБА_5
ОСОБА_4 у спілкування та вихованні
доньки ОСОБА_6 Зобов'язано ОСОБА_5 не
чинити ОСОБА_4 перешкоди у спілкування
та вихованні доньки. Визначено ОСОБА_4
порядок спілкування та участі у
вихованні доньки ОСОБА_6 у наступний
спосіб та згідно графіку: кожні
вівторок, суботу з 16.00 год. до 18.00 год., та
кожні четвер, неділю з 10.00 год. до 12.00
год., а також у святкові дні з 16.00 год. до
20.00 год. на території проживання ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 03 липня

2014 року рішення суду першої інстанції
змінено в частині встановлення порядку
спілкування та участі у вихованні
доньки ОСОБА_6 Визначено ОСОБА_4 порядок
спілкування та участі у вихованні
доньки у наступний спосіб та згідно
графіку: 1-3 тиждень місяця - вівторок,
субота з 16.00 год. до

18.00 год., 2-4 тиждень - четвер з 16.00 год. до
18.00 год. за обов'язкової участі одного з
батьків ОСОБА_4 (дідуся або бабусі
дитини). У решті рішення місцевого суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким змінити порядок спілкування з
дитиною, а саме: встановити порядок
спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_6 один раз на
місяць, а також в день народження
дитини та батька за попереднім
погодженням і у присутності матері.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими, у процесі розгляду
справи судами не порушені норми
матеріального та процесуального права,
а тому ці судові рішення необхідно
залишити без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення
місцевого суду в незміненій частині та
рішення апеляційного суду залишити без
змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції в
незміненій частині та судом
апеляційної інстанції норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції в незміненій частині
правильно виходив з того, що із часу
фактичного припинення шлюбних
відносин, тобто із травня 2012 року,
відповідач чинить перешкоди у
зустрічах позивача із дитиною. ОСОБА_4
намагається налагодити нормальний
зв'язок із ОСОБА_6, приймати участь у її
вихованні, утриманні, розвитку, а також
забезпечувати доньку, однак, ОСОБА_5
порушує права батька щодо участі у
вихованні та спілкуванні з дитиною.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд правильно
виходив з того, що встановлення порядку
спілкування та участі у вихованні
доньки має відбуватися з врахуванням
висновку органу опіки та піклування.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Таким чином, рішення місцевого суду в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому їх слід
залишити без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області
від 20 березня 2014 року в незміненій
частині та рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 03 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук М.А. МакарчукТ.О. Писана