пр. № 2/759/4640/14
У Х В А Л А

31 липня 2014 року суддя Святошинського
районного суду м.Києва Чала А.П.,
розглянувши в м.Києві матеріали
позовної заяви

ОСОБА_1

до ТОВ «Кей-Колект»,

3-ті особи: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу

ОСОБА_5

про зобов*язання зняти
заборону на відчуження квартири та
здійснити державну

реєстрацію припинення
іпотеки, -

В с т а н о в и в :

До суду надійшла дана позовна
заява ОСОБА_1, яка не відповідає вимогам
ст.119 ЦПК України.

Так, згідно частини 5 ст.119 ЦПК
України, до позовної заяви додаються
документи, що підтверджують сплату
судового збору…

Судовий збір стягуються
відповідно до ціни позову, кількості та
змісту позовних вимог.

Позивач вважає, що за заявленими
ним позовними вимогами, він звільнений
від сплати судового збору згідно
правил Закону України «Про захист прав
споживачів» і пункту 7) ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір».

Так, відповідно до частини 3 ст.22
Закону України «Про захист прав
споживачів», споживачі звільняються
від сплати судового збору за позовами,
що пов*язані з порушенням їх прав.

Потяття споживача визначено в
пункті 22) частини 1 ст.1 Закону України
«Про захист прав споживачів» - це
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов*язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов*язків найманого
працівника.

При цьому права особи як
споживача випливають і охоплюються
юридичним змістом даного поняття і
закріплені у вказаному вище Законі,
зокрема, ст.11 визначає права споживача
в разі придбання ним продукції у
кредит, які мають місце перед
укладенням даного договору, а в частині
5 цієї ж норми права вказано, що до
договорів із споживачами про надання
споживчого кредиту застосовуються
положення цього Закону про
несправедливі умови в цих договорах.

Тобто, права особи як споживача
охоплюються і мають місце на стадії
придбання, замовлення, використання
або реалізації наміру придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, а коли така продукція вже
придбана, замовлена або
використовується, то діють правила і
норми відповідних договірних
правовідносин.

З наведеного випливає, що не можна
ототожнювати договірні
правовідносини, які випливають із
реалізації особою своїх прав як
споживача і безпосередньо прав особи
як споживача при реалізації нею даного
свого права.

В пункті 7) частини 1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір» вказано, що
від сплати судового збору звільняються
державні органи, підприємства,
установи, організації, громадські
організації та громадяни, які
звернулися у випадках, передбачених
законодавством, із заявами до суду щодо
захисту прав та інтересів інших осіб, а
також споживачі - за позовами, що
пов*язані з порушенням їхніх прав.

Тобто, звільненими від сплати
судового збору на підставі вказаної
вище норми права є виключно споживачі,
які звертаються до суду за захистом
своїх порушених прав.

В спірному випадку, позивач
вважає, що звільнений від сплати
судового збору як споживач, оскільки
звернувся до суду як споживач і за
захистом свого порушеного права як
споживача.

Але, як вбачається з позову ОСОБА_1
заявляє позовні вимоги про: 1)
зобов*язання ТОВ «Кей-Колект» зняти
заборону відчуження майна - квартири
АДРЕСА_1, накладену приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 15.01.2007р. за
реєстровим №226 та 2) зобов*язати ТОВ
«Кей-Колект» зареєструвати припинення
іпотеки вказаної квартири, номер
запису про іпотеку Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно: 5397273,
дата, час державної реєстрації: 24.12.2012,
14:13:38.

Таким чином, позов пред*явлено ОСОБА_1 в
порядку захисту свого права власності
на вказане нерухоме майно і правовою
підставою заявленого позову позивач
вказує порушення відповідачем норм
матеріального права, які визначають
час дії такого виду обтяження як
іпотека.

З наведеного випливає, що ОСОБА_1
звертається не на захист свого права як
споживача при укладенні договору
споживчого кредиту, а на захист свого
права власності на нерухоме майно і
спірні правовідносини випливають з
договірних відносин, зокрема, договору
про надання споживчого кредиту
№0, що був укладений 15.01.2007р. між
позивачем і АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є відповідач.

Таким чином, до спірних
правовідносин не може бути застосована
частина 3 ст.22 Закону України «Про
захист прав споживачів» і пункт 7) ч.1
ст.5 Закону України «Про судовий збір»
щодо звільнення від сплати судового
збору, оскільки в заявленому позові
ОСОБА_1 виступає не як споживач в
розумінні 22) частини 1 ст.1 Закону
України «Про захист прав споживачів» і
позов подано не на захист прав ОСОБА_1
як споживача.

Аналогічна правова позиція
викладена в пункті 5 Постанови №5
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012р.

Приймаючи до уваги вищенаведене,

Керуючись ст.ст. 119, 121, 209, 210 ЦПК України,
суддя, -

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ
«Кей-Колект», 3-ті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про зобов*язання зняти заборону на
відчуження квартири та здійснити
державну реєстрацію припинення
іпотеки - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк в п*ять днів з
дня отримання копії даної ухвали суду
для виправлення вказаних в
мотивувальній частині ухвали
недоліків позовної заяви, а саме:
подання до суду позову, який відповідає
вимогам ст.119 ЦПК України та надання
доказів про сплату судового збору
відповідно до кількості та змісту
заявлених позовних вимог.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для
виконання.

У разі не виконання в указаний
термін ухвали суду, позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута
позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: