Справа № 645/6300/14-ц
Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

при секретарі - Рало Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
Фрунзенського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції ОСОБА_2,
заінтересована особа – ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі
скаргою на дії державного виконавця
Фрунзенського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції (далі за
текстом - ВДВС ХМУЮ) ОСОБА_2 порядку
Розділу VІІ ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог заявниця
посилалася на те, що на примусовому
виконанні державного виконавця
Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2/2033/1239/12 від 13.09.2013 року,
виданого Фрунзенським районним судом
м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_1 1/2 частини ринкової
вартості транспортного засобу Volkswagen Golf
Plus Trendline в сумі 60 344,75 грн.

Постановою державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 від 10.02.2014 року було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вищевказаного виконавчого
листа. Також державним виконавцем в
рамках виконавчого провадження були
винесені постанови: про стягнення з
боржника виконавчого збору від 17.02.2014
року; про арешт майна боржника та
заборону його відчуження від 22.04.2014
року; про розшук майна боржника від
22.04.2014 року. Проте, жодна з постанов не
була направлена стягувачу, в порушення
її прав. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що
постанова про арешт майна боржника та
заборону його відчуження від 22.04.2014
року, а саме: на 1/2 частину автомобіля
«Фольксваген Поло», державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрованого на її
ім’я була винесена державним
виконавцем безпідставно, оскільки
ОСОБА_1 не є боржником у цьому
виконавчому провадженні, з моменту
придбання автомобіля у 2008 році він
належав їй, зареєстрований на її ім’я,
знаходився та знаходиться виключно в
її користуванні. Накладати арешт на
вказаний автомобіль не було
необхідності, оскільки заборону
відчуження на нього вже було накладено
ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 13.08.2010 року. Також
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 лютого 2013
року визнано право власності за ОСОБА_1
та ОСОБА_1 на 1/2 частину за кожним, крім
автомобіля «Фольксваген Поло», ще на
гаражні бокси № 193 в ГБК «Олімпієць» та
№ 122 в ГБК «Еріс», тому за посередництва
державного виконавця Комар Г.В. були
підстави для сторін виконавчого
провадження укласти мирову угоду про
закінчення виконавчого провадження.
Незаконним та необґрунтованим, на
думку ОСОБА_1, є і рішення державного
виконавця щодо винесення постанови про
розшук майна боржника від 22.04.2014 року -
автомобіля «Фольксваген Поло»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
оскільки він не належить боржнику
ОСОБА_1, тому фактично було винесено
постанову про розшук транспортного
засобу стягувача ОСОБА_1 Вказала, що
автомобіль «Фольксваген Поло» не є
транспортним засобом боржника ОСОБА_1,
не належить йому на праві власності, не
зареєстрований за ним, не знаходиться в
його користуванні. Крім того, вказала,
що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження»
розшук транспортного засобу
здійснюється у разі необхідності,
проте ніякої необхідності для розшуку
автомобіля у державного виконавця не
було, оскільки автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_1, вона ним
постійно користується, і ставить
щоденно у гараж.

Посилаючись на вказані
обставини, заявниця просила визнати
протиправними дії державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 щодо винесення постанови про
арешт майна боржника та заборону його
відчуження від 22.04.2014 року та постанови
про розшук майна боржника від 22.04.2014
року, згідно яких накладено арешт на
автомобіль стягувача ОСОБА_1 та
оголошено в розшук її автомобіль;
скасувати постанову державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 22.04.2014 року і постанову про розшук
майна боржника від 22.04.2014 року.

У судовому засіданні
представник заявника скаргу підтримав
у повному обсязі з підстав, що
зазначені у ній, та просив скаргу
задовольнити.

Головний державний
виконавець Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 проти задоволення скарги
заперечувала. В обґрунтування своїх
заперечень зазначила, що під час
примусового виконання рішення вона
діяла в межах Закону України «Про
виконаче провадження» і передбачені
законом підстави для задоволення
скарги та скасування оскаржуваних
постанов відсутні.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове
засідання не з’явився, надав заяву про
розгляд скарги без його участі та
письмові пояснення, у яких зазначив, що
вважає дії головного державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 законними та обґрунтованими, а
скаргу такою, що не відповідає закону.
Крім того, просив суд врахувати, що між
сторонами у виконавчому провадженні
укладена мирова угода від 16.09.2014 року.

Заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі,
дослідивши матеріали справи та надані
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 лютого 2013
року змінено рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 31 серпня
2012 року.

Рішення суду в частині розірвання
шлюбу, відмови у позові ОСОБА_1 щодо
визнання за ним права власності на
автомобіль «Фольксваген Поло»,
державний номерний знак НОМЕР_1, як
майно, яке не є спільною сумісною
власністю подружжя, відмови у позові
ОСОБА_1 про реальний розподіл
автомобіля «Фольксваген Поло», ОСОБА_1
про реальний розподіл гаражів залишено
без змін. В іншій частині рішення
скасовано та ухвалено нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_1
задоволені частково.

Проведено розподіл спільного
сумісного майна подружжя. Визнано
право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на
1/2 частину за кожним на: гаражні бокси №
193 в ГБК «Олімпієць» та № 122 в ГБК
«Еріс», автомобіль «Фольксваген Поло»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований на ім’я ОСОБА_1

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1/2
частини ринкової вартості
транспортного засобу – ОСОБА_4 плюс у
сумі 60 344,75 грн.

Постановою головного державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 від 10.02.2014 року відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2/2033/1239/12
від 13.09.2013 року, виданого Фрунзенським
районним судом м. Харкова про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1/2 частини
ринкової вартості транспортного
засобу Volkswagen Golf Plus Trendline в сумі 60 344,75
грн.

Постановою головного державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 про арешт майна боржника та
заборону його відчуження від 22.04.2014
року накладено арешт на 1/2 частину
автомобіля «Фольксваген Поло»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрованого на ім’я ОСОБА_1, що
належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми
звернення стягнення: 60 344,75 грн.
Заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
ОСОБА_1

Постановою головного державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
ОСОБА_2 про розшук майна боржника від
22.04.2014 року оголошено розшук майна:
легкового автомобілю марки
«Фольксваген Поло», державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрованого на ім’я
ОСОБА_1, що належить боржнику ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконаче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження № 697/5, наданих для огляду
суду у судовому засіданні головним
державним виконавцем Комар Г.В., в ході
виконавчого провадження державним
виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 5,
11 Закону України «Про виконаче
провадження» були направлені запити до
відповідних органів для встановлення
майна боржника, з відповідей на які
встановлено, що транспортні засоби та
нерухоме майно за ОСОБА_1 не
зареєстровані, як платник податків
ОСОБА_1 в органах ДПС не
перебуває.

Також матеріали вказаного
виконавчого провадження містять заяви
боржника ОСОБА_1 від 17.04.2014 року, у яких
він повідомляє Фрунзенський ВДВС ХМУЮ
про те, що на теперішній час він не
працює, рухомого та нерухомого майна
для погашення заборгованості в сумі 60
344,75 грн. в даний час не має, згідно
рішення апеляційного суду Харківської
області від 12 лютого 2013 року за ним
визнано право власності на: 1/2 частину
гаражного боксу № 193 в ГБК «Олімпієць»;
1/2 частину гаражного боксу № 122 в ГБК
«Еріс», 1/2 частину автомобіля
«Фольксваген Поло», державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрованого на ім’я
ОСОБА_1 Тому запропонував
Фрунзенському ВДВС ХМУЮ в першу чергу
звернути стягнення на належну йому 1/2
частину автомобіля «Фольксваген Поло».

Статтею 52 Закону України
«Про виконаче провадження», яка
передбачає порядок звернення
стягнення на кошти та інше майно
боржника, а саме частиною 5,
встановлено, що у разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно

визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 40
Закону України «Про виконаче
провадження», у разі необхідності
розшуку транспортного засобу боржника
державний виконавець виносить
постанову про такий розшук, яка є
обов'язковою для виконання органами
внутрішніх справ.

Доводи заявниці та її
представника про те, що автомобіль
«Фольксваген Поло», державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрований на ім’я
ОСОБА_1, не належить боржнику ОСОБА_1,
тому фактично державним виконавцем
було винесено постанови про накладення
арешту та розшук транспортного засобу
стягувача ОСОБА_1, спростовуються
матеріалами справи, зокрема рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 12 лютого 2013 року. Інші доводи скарги
є безпідставними і не ґрунтуються на
вимогах закону.

За таких підстав, суд
приходить до висновку, що головний
державний виконавець Фрунзенського
ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 діяла у відповідності
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження», підстав для визнання її
дій незаконними не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України,
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

З огляду на викладене, оскільки
підстави для задоволення скарги ОСОБА_1
відсутні, у її задоволенні слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 210, 212-214, 218,
386, 387 ЦПК України, ст.ст. 11, 40, 52 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Фрунзенського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа –
ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії до апеляційного суду Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Фрунзенський районний суд
міста Харкова.

Суддя

Г.С.
Шевченко