Провадження № 2/127/702/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.07.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Саблук С.
А.,

при секретарі Шутило Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним
позовом, в якому просить стягнути з
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 77 479,00
гривень. Позовні вимоги мотивовані тим,
що між сторонами 02.10.2011 року було
укладено договір підряду, згідно якого
відповідачі зобов'язались в строк з
01.10.2011 року по 16.06.2012 року виконати
роботи по зведенню даху житлового
будинку з терасами та сараєм, що
розташовані в АДРЕСА_1 а саме: монтаж
крокв та обрешітки, облаштування
декоративних піддашків з опорами;
утеплення гідро бар'єру, укладку
черепиці, облаштування водогінної
системи. Позивач зі свого боку
зобов'язався виплатити за якісне
виконання вищевказаних робіт 145 000
гривень. В подальшому зазначені вище
будівельні роботи відповідачі не
закінчили в строк і виконали їх
неякісно, що підтверджується актом
виявлених недоліків, що додається до
позову. Телефонний зв'язок з ними
відсутній, на об'єкті вони не
з'являються. Позивач вважає, що
відповідно до п. 6 Договору від 02.10.2011
року, яким передбачено
відповідальність сторін за
невиконання або не якісне виконання
умов договору, відповідачі повинні
сплатити на його користь сплачені ним
згідно розписок кошти в сумі 79479
гривень. Крім цього, посилається на ст.
ст. 337, 852, 853, 857, 858 Цивільного кодексу
України як на підставу своїх
зобов'язань.

В судове засідання позивач не з'явився,
про причини не явки суд не повідомив,
заяву про розгляд справи у його
відсутність до суду не подавав.

Представник позивача перед початком
судового розгляду подала заяву про
зменшення позовних вимог, відповідно
до якої просила стягнути з
відповідачів кошти в сумі 61 607 гривень,
як суму, обраховану згідно висновку
експерта, необхідну для проведення
ремонтно - будівельних робіт.

В судовому засіданні представник
надала пояснення, аналогічні тим, що
викладені в позовній заяві. Додатково
обґрунтувала їх наявністю висновку
судово - технічної експертизи.

Інших заяв про зміну підстав або
предмету позову від позивача або його
представника до початку судового
розгляду не надходило.

Представник відповідачів позов не
визнав, суду пояснив, що дійсно між його
довірителями та позивачем ОСОБА_1 було
укладено підписано Договір №2/10 від
02.10.2011 року. Однак останній є не
укладеним в силу того, що між сторонами
не було в належній формі досягнуто
згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір, укладений між
сторонами відноситься за своїм видом
до договору будівельного підряду,
укладення якого регламентовано
нормами параграфу № 3 «Будівельний
підряд» глави № 61 «Підряд» Цивільного
кодексу України. Згідно ст. ст. 875, 877 ЦК
України передбачено, що істотною
умовою договору будівельного підряду є
наявність затвердженої проектно -
кошторисної документації, яка повинна
бути передана замовником підрядникам.
При цьому акцентував увагу на
положеннях ч. 2 ст. 877 ЦК України якою
передбачено, що договором будівельного
підряду мають бути визначені склад і
зміст проектно-кошторисної
документації, а також має бути
визначено, яка із сторін і в який строк
зобов'язана надати відповідну
документацію. Враховуючи те, що в
Договорі № 2/10 від 02.10.2011 року відсутні
зазначені умови, він не був укладений, а
відтак не створює прав та обов'язків
для сторін, а тому вважає посилання
позивача на вказаний договір, а також
на норми цивільного кодексу, що
регламентують відносини підряду, є
безпідставними. Крім того, зазначив, що
відповідно до положень Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» будівельна
діяльність підлягає обов'язковому
ліцензуванню. Згаданий договір був
оформлений з відповідачами як з
громадянами, а не суб'єктами
господарювання. Перед початком
виконання робіт останні повідомляли
ОСОБА_1 про це і пропонували оформити
вказаний договір із фірмою, що володіє
такою ліцензією, але позивач
відмовився, оскільки не бажав
переплачувати кошти. Враховуючи
наведене, вказаний договір не може
братись до уваги і з цих підстав. Просив
відмовити в задоволенні даного позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступних висновків.

02.10.2011 року між Позивачем ОСОБА_1 та
Відповідачами - громадянами України
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір
2/10 (на російській мові) згідно п. 1 якого
передбачено, що виконавці (відповідачі)
по завданню замовника на протязі
обумовленого періоду зобов'язуються
добросовісно виконувати роботу:
обладнання кровлі житлового будинку з
терасами та сараєм за адресою: АДРЕСА_1.
Кровельні роботи включають в себе
монтаж крікв та обрешіток, обладнання
декоративних піддашків з опорами,
утеплення, гідро та паробар'єра,
укладка черепиці, обладнання
водостічної системи, а замовник
зобов'язується оплачувати виконуєму
виконавцями роботу.

Згідно п. 3 Договору передбачено, що за
виконання роботи замовник (позивач)
виплачує виконавцю грошову винагороду
в сумі 145 гривень за 1 м2 крівлі.

Згідно п. 4 цього ж Договору
передбачено, що виконавці (відповідачі)
купляють матеріали для роботи за гроші
замовника (позивача), що передаються
замовнику під розписку, виписану
виконавцем.

Згідно п. 6 цього ж Договору
передбачено, що у випадку не якісного
виконання крівельних робіт, що потягли
за собою прогібання крівельної системи
чи протікання крівлі, протікання
водостічної системи, брак в обладнанні
піддашків з вагонки та інші дефекти по
акту недоробок та зауважень,
підписаного сторонами, а також
порушення строків виконання робіт,
виконавці несуть однакову
відповідальність перед замовником та
відшкодовують йому завдані збитки та
на вибір замовника виправляють всі
недоліки крівельної системи та
замінюють наданий ними бракований
матеріал чи відшкодовують всі грошові
кошти, видані виконавцям під розписку
за кровельні роботи та матеріали для
виконання крівельних робіт, які
прийшли у негідність.

20.06.2013 року було складено акт про
недоробки та зауваження, згідно якого
сторони виявили наступні недоробки та
дефекти (вказується перелік з 24
пунктів).

26.11.2011 року, 28.05.2012 року та 29.05.2012 року
ОСОБА_2 було отримано від ОСОБА_1 кошти в
сумах відповідно 24 880 гривень, 34 599
гривень та 20 000 гривень на закупівлю
матеріалів та виконання робіт.

За таких обставин, суд вважає, що
відносини, які виникли між сторонами
регулюються нормами Цивільного
кодексу України, які викладені в
параграфі № 3 «Будівельний підряд»
глави № 61 «Підряд». Згідно останніх
передбачено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України
передбачено, що за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до ч. 3 ст. 875 ЦК України
передбачено, що до договору
будівельного підряду застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 877 ЦК України
передбачено, що підрядник зобов'язаний
здійснювати будівництво та пов'язані з
ним будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі
роботи, визначені у проектній
документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації),
якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду.

Відповідно до ч. 2 ст. 877 ЦК України
передбачено, що договором будівельного
підряду мають бути визначені склад і
зміст проектно-кошторисної
документації, а також має бути
визначено, яка із сторін і в який строк
зобов'язана надати відповідну
документацію.

Відповідно до ст. 638 ЦК України
передбачено, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

З огляду на те, що обов'язок надання
замовником затвердженої проектно -
кошторисної документації
сформульований в ч. 1 ст. 875 ЦК України,
що містить визначення предмета
договору будівельного підряду, суд
розцінює цю умову як істотну. Також про
обов'язкову наявність в договорі умови
про склад, зміст, порядок надання
проектно-кошторисної документації
чітко вказує норма ч. 2 ст. 877 ЦК України.

Судом встановлено, що в порушення
зазначених вимог статей 875, 877 ЦК
України в Договорі 2/10 від 02.10.2011 року
відсутні положення, що регулюють склад
і зміст проектно - кошторисної
документації, не визначено, яка із
сторін і в який строк зобов'язана
надати відповідну документацію і як
свідчать обставини будівництво
повністю проводилось без відповідного
проекту.

Відтак вказаний вище Договір слід
розцінювати як такий, що не був
укладений, а тому він не може бути
регулятором цивільних відносин,
створювати, змінювати або припиняти
цивільні права та обов'язки позивача та
відповідачів і бути підставою для
настання цивільно - правової
відповідальності.

Така правова позиція викладена в п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» яким
передбачено, що, зокрема, не є
укладеними правочини (договори), у яких
відсутні встановлені законодавством
умови, необхідні для їх укладення
(відсутня згода за всіма істотними
умовами договору; не отримано акцепт
стороною, що направила оферту; не
передано майно, якщо відповідно до
законодавства для вчинення правочину
потрібна його передача тощо.

Також суд не може застосувати інші
норми Цивільного кодексу України, на
які посилається позивач (ст. ст. 337, 852,
853, 857, 858), оскільки вони містять
посилання на загальні положення про
договір підряду, але останній
врегульований спеціальними нормами
(ст. ст. 875 - 886 ЦК України), так як це є
будівельний підряд. До того ж
застосування норм законодавства без
наявності укладеного у письмовій формі
договору не можливе.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 875 ЦК
України передбачено, що до договору
будівельного підряду застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності»
передбачено, що Цей Закон визначає
види господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню, порядок їх
ліцензування, встановлює державний
контроль у сфері ліцензування,
відповідальність суб'єктів
господарювання та органів
ліцензування за порушення
законодавства у сфері ліцензування.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 цього ж Закону
передбачено, що відповідно до
спеціальних законів ліцензуванню
підлягає будівельна діяльність.

Відповідно до ст. 1 цього ж Закону
передбачено, що:

ліцензія - документ державного зразка,
який засвідчує право ліцензіата на
провадження зазначеного в ньому виду
господарської діяльності протягом
визначеного строку у разі його
встановлення Кабінетом Міністрів
України за умови виконання ліцензійних
умов;

ліцензіат - суб'єкт господарювання,
який одержав ліцензію на провадження
певного виду господарської
діяльності, що підлягає ліцензуванню;

господарська діяльність - будь-яка
діяльність, у тому числі
підприємницька, юридичних осіб, а також
фізичних осіб - підприємців, пов'язана з
виробництвом (виготовленням)
продукції, торгівлею, наданням послуг,
виконанням робіт.

Відповідно до п. 1.2. наказу
Мінрегіонбуду від 27.01.2009 року № 47 «Про
затвердження Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
у будівництві, пов'язаної з створенням
об'єктів архітектури» Господарська
діяльність у будівництві, пов'язана
із створенням об'єктів архітектури,
підлягає ліцензуванню у порядку,
визначеному законодавством, за такими
видами:

1) вишукувальні роботи для будівництва;

2) розроблення містобудівної
документації;

3) проектування об'єктів архітектури;

4) будівельні та монтажні роботи;

5) монтаж інженерних мереж;

6) будівництво транспортних споруд;

7) інжинірингова діяльність у сфері
будівництва.

Таким чином, стороною виконавця в
договорі будівельного підряду має бути
суб'єкт господарювання, який має
ліцензію на виконання вказаних робіт. А
отже відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як
громадяни України (як вказано в
договорі) не можуть бути суб'єктами
відносин будівельного підряду.

Суд також бере до уваги положення ч. ч. 1,
2 ст. 376 ЦК України, якими передбачено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Відповідно до п. 2 Порядку виконання
будівельних робіт, який затверджений
Постановою Кабінету міністрів України
від 13.04.2011 року № 466 «Деякі питання
виконання підготовчих і будівельних
робіт» передбачено, що будівельні
роботи можуть виконуватися замовником
після отримання документа, що
посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, або
договору суперфіцію та подання
замовником за формою згідно з додатком
1 повідомлення про початок виконання
будівельних робіт Держархбудінспекції
або її територіальному органу (далі -
Інспекція) за місцезнаходженням
об'єкта будівництва - щодо об'єктів,
будівництво яких здійснюється на
підставі будівельного паспорта, які не
потребують реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт
(далі - декларація) або отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт, відповідно до переліку об'єктів,
будівництво яких здійснюється після
надіслання повідомлення про початок
виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази, які підтверджують,
що позивач є власником земельної
ділянки, на якій ведеться будівництво і
вона відведена для цієї мети; про
наявність в нього відповідного
документу, який дає право виконувати
будівельні роботи (Повідомлення про
початок виконання будівельних робіт
або Декларація про початок виконання
будівельних робіт) чи належно
затверджений проект будинку, а відтак
суд не має можливості встановити, що
позивач є власником майна.

В такому випадку позивач не може
ставити питання про відшкодування
шкоди, завданої вказаному майну.

Крім того, суд не бере до уваги висновок
експерта від 29.04.2014 року №2077/2078/13-21,
оскільки предметом його дослідження
була відповідність виконаних робіт
вимогам нормативно-правових актів у
галузі будівництва. Про те, як було
встановлено, роботи проводились без
розробки та затвердження
проектно-кошторисної документації,
якою мав забезпечити виконавців
позивач. Враховуючи наведене, суд не
може вирішити питання про причинно -
наслідковий зв'язок між діями
відповідачів та недоліками, які мали
місце в роботі, оскільки відповідачі не
є спеціалістами в галузі проектування
і не мають відповідної ліцензії.
Проект мав бути виготовлений позивачем
у відповідного ліцензованого суб'єкта
господарювання і переданий виконавцям,
які повинні були згідно нього
проводити роботи. Лише у разі
дотримання цих вимог є можливим
встановлення особи, з вини якої були
допущені недоліки в роботі з подальшим
відшкодування шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 376, 638, 875, 877 ЦПК України,
Порядкок виконання будівельних робіт,
який затверджений Постановою Кабінету
міністрів України від 13.04.2011 року № 466
«Деякі питання виконання підготовчих і
будівельних робіт», Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення коштів в сумі 61
607 гривень - відмовити.

Судові витрати по справі залишити за
позивачем .

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: