Справа № 570/2826/14-ц
Номер провадження 2/570/1144/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

03 жовтня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської
області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне в порядку
заочного розгляду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням
та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначають, що на праві
власності ОСОБА_1 належить
будинковолодіння, що в АДРЕСА_1. В цьому
будинку зареєстрований відповідач, але
він не проживає в помешканні з січня 2014
року. Місце перебування його не відоме.
Відповідач не належить до членів сім'ї
позивачки, не сплачує за
житлово-комунальні послуги. Його
реєстрація чинить позивачці перешкоди
у володінні майном. Посилаючись на
положення ЦК України, Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
позивачка просить суд задовольнити
заявлений позов.

Позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та
пояснила про обставини, описані вище.
Додала, що відповідач є колишнім
чоловіком її доньки, тобто колишнім
зятем. Після того, як донька розірвала
шлюб, відповідач залишив будинок та
забрав з цього особисті речі. Він не
живе в будинку з січня 2014 року.
Відповідач не сплачував та не сплачує
за комунальні послуги; йому ніхто не
чинить перешкод в користуванні житлом.

Позивачка ОСОБА_2 подала до суду заяву,
згідно до якої просить справу
розглядати без її участі, позов
підтримує.

Відповідач жодного разу не з'явився в
судове засідання. Згідно до положень
ЦПК України про порядок повідомлення
особи про час та місце судового
засідання відповідач є належним чином
повідомленим про час та місце судового
розгляду даної цивільної справи. Від
сторони не надходили заяви про
відкладення розгляду справи чи про
слухання справи без його участі.

Судом приймається до уваги, що за
положеннями частини 3 статті 27 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані добросовісно
здійснювати свої процесуальні права і
виконувати процесуальні обов'язки.
Тому суд вважає за можливе застосувати
положення ЦПК України щодо можливості
постановлення заочного рішення.

Суд вважає, що справу можливо
розглянути на підставі наявних
доказів. Матеріали справи дають суду
підстави для задоволення позову, і це
задоволення позову не суперечить
діючому законодавству і не порушує
прав, свобод і інтересів інших осіб.

Як встановлено в судовому засіданні,
будинковолодіння, що в АДРЕСА_1. В цьому
будинку зареєстрований відповідач, але
він не проживає в помешканні з січня 2014
року. Місце перебування його не відоме.
Відповідач не належить до членів сім'ї
позивачки, не сплачує за
житлово-комунальні послуги.

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Відповідно до статті 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до статті 64 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК
України, члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

Позивачі та відповідач не ведуть
спільне господарство з вересня 2013 року.
Відповідач не користуються будинком з
січня 2014 року і по даний час. Про
непроживання відповідача в будинку
позивачки з січня 2014 року і по даний час
ствердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, та
наявні акти обстеження житлового
приміщення, згідно до яких відповідач
не проживає в будинку позивачки.

Отже, за змістом статтей 64, 156 ЖК України
відповідач не є членом сім'ї позивачів.
Він не проживає в будинку з січня 2014
року; в будинку відсутні його речі;
відповідач не надає грошові кошти на
утримання майна. Фактично, усний
договір найму житлового приміщення був
розірваний відповідачем в
односторонньому порядку після того, як
він залишив помешкання позивачки та
повідомив, що повертатися не буде.

Суд зважає на положення статті 405 ЦК
України, згідно з якими член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Таким чином, за відповідачем не
зберігається право на користування
житловим приміщенням позивачки ОСОБА_1
Отже, відповідач втратив право на
користування житловим приміщенням, що
належить позивачці ОСОБА_1

Правовий зміст права користування
жилим приміщенням не є тотожним змісту
поняття реєстрації місця проживання
особи. Частина 2 статті 2 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
встановлює, що реєстрація місця
проживання особи не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Розглянувши справу в межах заявлених
позивачем вимог та зазначених і
доведених ним обставин суд вважає, що
позов в частині визнання особи такою,
що втратила право на користування
житловим приміщенням, підлягає до
задоволення.

В той же час не підлягають до
задоволення позовні вимоги про
зобов'язання Рівненського РВ УДМС
України зняти відповідача з
реєстраційного обліку, оскільки зняття
особи з реєстраційного обліку
провадиться за рішенням суду в разі
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням.

В разі, коли відповідний державний
орган не проведе відповідні дії із
зняття відповідача з реєстраційного
обліку, то в даному випадку у позивачів
виникне право на звернення до суду з
позовом щодо неправомірності таких
дій. Крім того, позивачі серед
відповідачів не вказали відповідний
державний орган, який відповідає за
реєстрацію чи зняття з реєстрації
громадян. А покладання на такий орган
певних обов'язків без залучення до
судового розгляду уповноваженого
представника буде суперечити нормам
ЦПК України.

Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Такими
витратами є 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215,
225, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням
та зняття з реєстрації - задовольнити
частково.

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Коловерть Корецького району
Рівненської області) - визнати таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням - будинком за АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Коловерть Корецького
району Рівненської області) на користь
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1,
мешканки АДРЕСА_1) - 243 грн. 60 коп. - судові
витрати (сплата судового збору).

В задоволенні решти заявлених позовних
вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Красовський О.О.