Справа № 128/6239/13-ц Провадження №
22-ц/772/2729/2014Головуючий в суді першої
інстанції Шевчук Л. П.Категорія 48
Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі
головуючого Сала Т.Б., суддів Луценко
В.В., Зайцева А.Ю., при секретарі
Торбасюк О.І., за участю позивача,
відповідача та її представника,
представника органу опіки та
піклування, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
11 серпня 2014 року ухвалене у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за
участю третьої особи - служби у справах
дітей Вінницької районної державної
адміністрації, про встановлення
порядку побачення батька з дитиною,

встановила:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з вказаним позовом, мотивуючи його
наступним.

Від шлюбу з відповідачкою мають сина,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В вересні 2013 року
шлюбні стосунки з відповідачем
припинено. Після розірвання шлюбу їхня
спільна дитина проживає з ОСОБА_3.
Остання перешкоджає йому бачитися з
малолітнім сином.

Позивач (уточнивши свої позовні вимоги
(а.с.66)) просив зобов'язати ОСОБА_3 не
перешкоджати йому брати участь у
вихованні та вільному спілкуванні з
сином.

Просив визначити такі способи його
участі у вихованні дитини: побачення з
дитиною на території його місця
проживання, без присутності
відповідача кожної неділі з 9 год. 00
хв. ранку до 20 год. 30 хв. вечора; у
святкові дні (Новий рік, Різдво
Христове, Пасха, День Конституції
України, День Незалежності України)
терміном не менше трьох годин; кожного
року дні народження родичів позивача -
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7,
терміном не менше чотирьох годин.

Позивач забирає і повертає дитину по
місцю проживання відповідача.

Побачення з сином на території місця
проживання ОСОБА_3 - кожної середи - з 18
год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. вечора.

Зобов'язати ОСОБА_3 узгоджувати з ним
питання стосовно місця проживання їх
дитини.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 11серпня 2014 року
позов задоволено частково. Визначено
ОСОБА_2 такі способи участі у вихованні
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., а саме:

- кожної середи з 18 год. 00 хв. вечора до 21
год. 00 хв. вечора, суботи з 09 год. 00 хв. до
19 год. 00 год. у присутності матері
дитини - ОСОБА_3 за місцем її проживання;

- у святкові дні (Новий рік, Різдво
Христове, Пасха) терміном не менше
трьох годин у присутності матері
дитини - ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Скаржник посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Зокрема зазначає, що суд першої
інстанції встановив порядок побачень
із сином, а не участь у його вихованні.
Судом не враховано, що позивач бажає
приймати активну участь у вихованні
дитини. Доказів того, що його
спілкування з дитиною буде шкодити
дитині не має. Рішення суду порушує
його права як батька.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
30.07.2011 року між сторонами зареєстровано
шлюб (атовий запис №1649), що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2
від 23.04.2012 р., згідно якого матір'ю
дитини являється відповідач - ОСОБА_3, а
батьком позивач - ОСОБА_2 (а. с. 6).

Дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_3
за місцем її реєстрації, а саме АДРЕСА_3

ОСОБА_2 працює верстатником широкого
профілю на ПрАТ «Вінницяпобутхім», де
характеризується з позитивної сторони
(а. с. 7). За місцем проживання
характеризується з позитивної сторони
(а. с. 8).

Згідно акту перевірки матеріально -
побутових умов від 21.11.2013 року позивач
проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом із
своїми батьками, матеріальні умови
проживаючих задовільні,
санітарно-технічний стан будинку
відповідає вимогам державних
будівельних норм і правил, побутові
умови проживаючих задовільні, житлова
площа відповідає нормі, стан здоров'я
проживаючих задовільний (а. с. 9).

Як вбачається із довідки -
характеристики, виданої виконавчим
комітетом Стрижавської селищної ради
Вінницького району Вінницької області
від 27.12.2013 року, ОСОБА_3 проживає в
АДРЕСА_2 та за місцем проживання
характеризується позитивно (а. с. 22).

Вона працює учителем англійської мови
в навчально-виховному закладі:
«Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -
ліцей смт. Стрижавка» та
характеризується з позитивної сторони,
про що свідчить характеристика від
30.12.2013 року (а. с. 25).

Згідно акту матеріально - побутових
умов від 27.12.2013 року відповідач
проживає разом із сином в житловому
будинку АДРЕСА_3, умови проживання
відповідають всім нормам та вимогам (а.
с. 24).

Орган опіки та піклування на вимогу
суду надав висновок щодо визначення
способу участі у вихованні дитини
батьком, яким встановив дні побачення з
дитиною:

- кожну суботу з 9.00 години до 19.00 години;

- кожен вівторок з 18.00 години до 21.00
години в присутності матері - ОСОБА_3 та
за місцем їх проживання;

- у святкові дні (Новий рік, Різдво
Христове, Пасха, День Конституції
України, День незалежності України), в
разі недомовленості, брати дитину,
ОСОБА_4, почергово кожного року по 4
(чотири) години.

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд першої інстанції взяв до уваги
застереження з боку органу опіки та
піклування щодо побачення малолітньої
дитини з батьком у відсутності матері;
щодо визначення побачення позивача з
дитиною у дні народження його родичів,
врахував вік дитини, режим харчування
та розпорядок дня дитини, а також
неприязні стосунки, які склалися між
сторонами, і як наслідок, прийшов до
висновку, що зустрічі позивача з
дитиною не можуть відбуватися без
присутності матері, оскільки це буде
суперечити інтересам дитини.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки останній не врахував всіх
обставин справи, які мають значення для
справи та не прийняв до уваги норми
права, які б захистили інтереси
позивача.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права
дитини, яка набула чинності для України
27 вересня 1991 року, держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння.

Вона повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» батько і мати
мають рівні права та обов'язки щодо
своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів.

За змістом ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав щодо
дитини.

Враховуючи зазначені норми, колегія
суддів прийшла до переконання, що
позивач має право на особисте
спілкування зі своєю дитиною без
присутності матері.

Суд першої інстанції в резолютивній
частині рішення зазначив про
визначення позивачу способів участі у
вихованні дитини вказавши при цьому
лише дні та часи. Цим рішенням не
конкретизовано, які саме способи
визначенні судом (спілкування,
побачення, зустрічі, відпочинок, тощо).

А від так, дане рішення суду не вирішує
спір між позивачем та відповідачем, які
в добровільній формі не змогли
вирішити питання про участь батька у
вихованні дитини.

Батьки, які проживають окремо від
дитини, зобов'язані брати участь у її
вихованні і мають право спілкуватися з
нею, якщо судом визнано, що таке
спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Колегією суддів не встановлено
обставин, за яких, спілкування позивача
з дитиною перешкоджали б нормальному
вихованню дитини.

Згідно із ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

Колегія суддів, визначаючи способи
участі позивача у виховані дитини та
приймаючи до уваги:

- право батька на особисте спілкування
з дитиною без присутності матері;

- обов'язок матері дитини не
перешкоджати у спілкуванні позивача з
дитиною;

- вік дитини - 2,5 років;

- відвідування дитиною дошкільного
закладу - декілька годин кожного дня;

- місце проживання дитини (смт.
Стрижавка, Вінницького району) та місце
проживання батька (м. Вінниця);

- бажання батька спілкуватись з
дитиною;

- наявність у батька постійного місця
проживання в м. Вінниці,

- працевлаштованість батька та режим
його роботи (з понеділка по п'ятницю, а
деколи у суботу);

- день народження позивача та дні
народження дідуся та бабусі дитини
(батьки позивача, з якими проживає
позивач;

прийшла до висновку, що позивачу слід
надати дозвіл брати дитину для
особистого спілкування з дитиною за
його місцем проживання у відповідача в
дні та часи, які не будуть перешкоджати
звичайному ритму життя та розвитку
дитини.

Спілкування позивача з дитиною, на
думку суду, створить атмосферу любові
та розуміння, моральної та
матеріальної забезпеченості.

На батьків, котрі проживають окремо,
покладено обов'язок брати участь у
вихованні дитини і вони мають право на
особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з
батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини (ст. 157 Сімейного кодексу
України).

Колегія суддів вважає, що позивачем не
доведено належним чином факт
перешкоджання з боку матері у його
спілкуванні з дитиною. Свідчення
свідків на думку суду є недопустимим
доказами при вирішені вимог позивача
про зобов'язання відповідача не чинити
перешкод брати участь у вихованні
дитини.

Також судом приймається до уваги те, що
відповідач фактично своїми
поясненнями не заперечувала проти
вимог позивача в частині днів та часу
спілкування з дитиною (крім дня неділі
та днів народження родичів позивача).

Дитина позивача теж має право на
спілкування з дідусем та бабусею, і на
думку суду таке спілкування є
необхідним як для одних, так і для
других. В зв'язку з цим суд прийшов до
висновку про необхідність побачень для
спілкування в день народження батька
дитини та в дні народження бабусі та
дідуся.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з позицією відповідача,
про те, що буде зайвим спілкування
батька з дитиною у дні народження
непрямих родичів позивача («шурак»,
племінниця, тітка), оскільки дитині не
потрібно лишній раз приймати участь в
застіллі.

Також є доречним висновок органу опіки
та піклування в частині спілкування
батька з дитиною у святкові дні,
застосувавши при цьому принцип
черговості в спілкуванні з дитиною у ці
святкові дні.

Заперечень з приводу спілкування
позивача з дитиною за її місцем
проживання кожної середи з 18 до 21
години, не було.

Враховуючи вищевикладене та зазначені
обставини, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні, визначивши при цьому інший
спосіб участі батька у вихованні
дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставою для зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 11 серпня 2014
року, в частині визначення ОСОБА_2
способів участі у вихованні дитини,
змінити та викласти в такій редакції:

"Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 такі способи участі у
вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а
саме:

1. Надати дозвіл брати дитину для
спілкування за місцем проживання
ОСОБА_2:

- кожну суботу з 09-00 год. до 19-00 год.;

- у святкові дні (Новий Рік, Різдво
Христове, Воскресіння Христове (Пасха),
День Конституції України, День
незалежності України) почергово між
батьками терміном не менше трьох годин;

- кожного року (дні народження родичів)
05.01., 14.08., 22.09, не менше чотирьох годин за
домовленістю з відповідачем про час та
місце зустрічі.

2. Надати дозвіл на побачення та
спілкування кожної середи з 18-00 год. до
21-00 год. у присутності матері дитини -
ОСОБА_3 за її місцем проживання.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити."

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів з дня
його проголошення до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: