У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Зелений 76», про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Зелений 76», про визнання
договору дарування недійсним та
усунення перешкод у здійсненні права
на спадкування за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 26 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 17 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що їй на підставі
договору дарування від 28 серпня 2012
року, укладеного з ОСОБА_5,
належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1.
Інша частина зазначеної квартири на
підставі свідоцтва про право власності
належала ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями останнього є
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, однак вказану
спадщину вони не прийняли. Посилаючись
на те, що відповідачі перешкоджають їй
вселитись у зазначену квартиру,
просила усунути перешкоди в
користуванні належною їй частиною
квартири шляхом вселення.

ОСОБА_2 звернулась до суду із
зустрічним позовом про визнання
договору дарування від 28 серпня 2012 року
Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 недійсним
та зобов'язання ОСОБА_5 і ОСОБА_1 не
чинити їй перешкоди в оформленні права
власності у порядку спадкування за
законом на Ѕ частину зазначеної
квартири.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 2
червня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 набули
у власність зазначену квартиру в
рівних частках по Ѕ частини кожний.
Відповідно до усного договору
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9
останній зобов'язався викупити належну
ОСОБА_5 частину квартири за 35 000 грн.
Відповідно до розписки від 2 березня 2010
року ОСОБА_9 зобов'язався у момент
підписання договору купівлі-продажу
сплатити 20 000 грн, а решту грошових
коштів виплатити за рахунок передачі
депозитного договору на суму 8 047 грн. На
виконання зазначеного зобов'язання
ОСОБА_9 сплачено 8 047 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9 помер. Посилаючись на те, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві,
вважала, що виконання зазначеного
зобов'язання перейшло до неї, однак
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 чинять їй перешкоди у
оформленні права власності на Ѕ
частину зазначеної квартири шляхом
ненадання оригіналу
правовстановлюючого документу на
квартиру.

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 26 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 17 березня 2014 року, первісний позов
ОСОБА_1 задоволено.

Вселено ОСОБА_1 у
квартиру АДРЕСА_1.

Зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не
чинити ОСОБА_2 перешкоди у оформленні
спадщини після ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 шляхом надання останній
правовстановлюючих документів на
спірну частину квартиру.

У іншій частині
зустрічний позов ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 26 липня 2013 року
та ухвали апеляційного суду Донецької
області від 17 березня 2014 року,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи первісний позов та
зустрічний позов у частині усунення
перешкод у здійсненні права на
спадкування, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі, дав їм належну оцінку
і, з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, дійшов правильного висновку,
що ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, своїми
діями створюють ОСОБА_1 перешкоди
в користуванні та розпорядженні
належною їй Ѕ частиною квартири
АДРЕСА_1, порушують її право
реалізовувати своє право власності, а
тому в порядку ст. 391 ЦК України ОСОБА_1
має право вимагати усунення таких
перешкод шляхом вселення до зазначеної
квартири.

Також суди на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного
висновку, що ОСОБА_1 своїм діями шляхом
утримання правовстановлюючих
документів на зазначену квартиру
створює ОСОБА_2 перешкоди в
оформленні права власності у порядку
спадкування за законом після ОСОБА_9,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на Ѕ частину
зазначеної квартири, а тому остання
має право вимагати усунення таких
перешкод.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову в частині визнання недійсним
договору дарування від 28 серпня 2012 року
Ѕ частини зазначеної квартири,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов правильного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову у цій частині, так
як ОСОБА_2 не є стороною правочину і
укладеним договором дарування її права
чи інтереси не порушені; доказів на
підтвердження укладення між ОСОБА_5 і
ОСОБА_9 будь-якого договору щодо Ѕ
частини спірної квартири не надано.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 26 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко Судді:

В.І.Амелін В.П.Гончар