СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9955/2014
Головуючий у 1 інстанції - Набудович І.О.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» - Поліщук Ірини
Олександрівни на рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 25 грудня 2013
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» до ОСОБА_3,
третя особа: відділ у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Дарницького районного
управління головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням у гуртожитку та зняття з
реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В
И Л А:

У жовтні 2013 року ПАТ«АК«Київводоканал»
звернулось до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 12 березня 2004 року
ОСОБА_3 було прийнято на роботу
заступником начальника Головного
управління організаційно-правового
забезпечення. На період роботи у
товаристві відповідачу на підставі
ордеру від 15 червня 2004 року, спільної
постанови профкому та адміністрації
підприємства від 15 квітня 2004 року № 42
була надана кімната АДРЕСА_1, який
належить до відомчого житлового фонду,
знаходиться на балансі і
обслуговується товариством та
призначений для проживання
працівників в період роботи на
підприємстві. Оскільки відповідачне
проживає у гуртожитку з моменту
реєстрації, позивач, на підставіст.ст.
71, 72 ЖК УРСР просив визнати її такою, що
втратила право користування
зазначеною кімнатою у гуртожитку та
зняти відповідача з реєстраційного
обліку місця проживання за вказаною
адресою, стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 25 грудня 2013 року в
задоволенні позову ПАТ «АК
«Київводоканал» до ОСОБА_3 третя особа:
відділ у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Дарницького районного управління
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
гуртожитку та зняття з реєстраційного
обліку відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 25
березня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ
«АК «Київводоканал» відхилено.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 25 грудня 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ касаційну скаргу
ПАТ «АК «Київводоканал» задоволено
частково.

Ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 25
березня 2014 року скасовано справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Не погодившись з рішенням Дарницького
районного суду м.Києва від 25 грудня 2013
року представник позивача ПАТ «АК
«Київводоканал» - Поліщук І.О. подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить вказане рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Зазначає, що підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції визначив недоведеність
факту непроживання відповідача за
місцем її реєстрації в кімнаті АДРЕСА_1.
При цьому, суд зазначив, що акт
складений 19 серпня 2013 року про те, що
ОСОБА_3 за місцем реєстрації не
проживає більше ніж шість місяців не є
достатнім та беззаперечним доказом.

Крім того, апелянт вказує на те, що суд
першої інстанції не надав можливості
позивачу довести у встановленому
законом порядку, фактичні обставини, що
мали місце і на які він посилався в
якості доказів, і які повинні були бути
досліджені судом для всебічного,
повного та об 'єктивного розгляду
справи та вирішення її по суті. На думку
позивача, це призвело до однобічного
розгляду справи, звуження кола доказів,
що мали досліджуватись судом, а також
невірного застосування норми
матеріального та порушення норм
процесуального права, і, відповідно,
порушення законних інтересів позивача.

Представник позивача в судовому
засідання підтримала доводи
апеляційної скарги та просила її
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, а тому колегія суддів
вважає можливим розглядати справу у її
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що,
позивачем не надано належних та
допустимих доказів для визнання ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
спірним жилим приміщенням з підстав,
передбачених ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 з 12 березня 2004 року по 28 лютого
2005 року працювала у ВАТ «АК
«Київводоканал».

Згідно ордеру № 30 від 25 червня 2004 року
ОСОБА_3була надана кімната АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки з місця
проживання про склад сім'ї та
реєстрацію від 24 січня 2013 року за № 58
ОСОБА_3 зареєстрована в гуртожитку за
вказаною адресою з 21 травня 2004 року.

Згідно з актом від 19 серпня 2013 року,
складеним комісією представників ПАТ
«АК «Київводоканал», ОСОБА_3 в
гуртожиткупо АДРЕСА_1 з моменту
реєстрації не проживала та не проживає.
Тобто, з вказаного акту вбачається, що
ОСОБА_3не проживає у спірній кімнаті з 21
травня 2004 року та особистих речей у цій
кімнаті не має.

З довідки ПАТ «АК «Київводоканал» № 247
від 6 грудня 2013 року вбачається, що в
період з 1 січня 2009 року по 30 листопада
2013 року рахунки на оплату за гуртожиток
ОСОБА_3 не виставлялись та оплата
відповідно не поступала,
заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг за
проживання у гуртожитку станом на 1
січня 2009 року у ОСОБА_3відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, (опитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів).

Згідно зі ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи. акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи. Таким чином,
акт від 19 серпня 2013 року, складений
комісією представників ПАТ «АК
«Київводоканал»є належним та
достатнім доказом того, що ОСОБА_3
фактично не проживає у спірній кімнаті.

З метою доведення позовних вимог,
представник позивача звернувся до суду
першої інстанції із заявою про виклик
свідків: завідувача гуртожитку -
ОСОБА_4, начальника управління з питань
майна - ОСОБА_5, керівника групи
провідного інженера управління з
питань майна - ОСОБА_6, керівника групи -
провідного інженера групи
інформаційно-аналітичного
забезпечення управління питань майна -
ОСОБА_7, провідного інженера відділу
економічної безпеки департаменту -
ОСОБА_8, які б могли надати пояснення
стосовно встановленого факту
непроживання відповідача за місцем
реєстрації понад шість місяців, проте
судом вказану заяву було
проігноровано. Разом з тим, судпершої
інстанції у задоволенні цієї зави
відмовив, посилаючись на те, що судом
досліджено акт, на який посилається
позивач, а, отже,відсутні підстави для
виклику свідків. Проте цей акт суд
відхилив.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що позивачем не
надано належних та допустимих доказів
для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування спірним жилим
приміщенням з підстав, передбачених ст.
ст. 71, 72 ЖК УРСР є помилковим.

Так будучи допитаним в судовому
засіданні Апеляційного суду м. Києва
свідок ОСОБА_9 підтвердив факт
непроживання відповідача в спірному
жилому приміщенні.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що позивачем доведено що
відповідач не проживає у спірному
жилому приміщенні понад шість місяців,
а тому відповідач є такою, що втратила
право користування вказаним жилим
приміщенням.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ «АК
«Київводоканал» до ОСОБА_3 третя особа:
відділ у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Дарницького районного управління
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
гуртожитку.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ПАТ «АК «Київводоканал»
про зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця
проживання по АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи,
запиту органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, судового
рішення, яке набрало законної сили (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою), свідоцтва
про смерть.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням у гуртожитку є остаточним
рішенням, на підставі якого відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України
зобов'язаний зняти відповідача з
реєстраційного обліку.

Крім того, зняття з реєстраційного
обліку покладено на відділи у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України.

Відповідно до норм ЦПК України саме
позивач визначає предмет спору і коло
відповідачів.

Разом з тим, позивачем не залучено
відділ у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Дарницького районного управління
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві до
участі у справі в якості відповідача,
даний відділ по справі виступає
третьою особою.

А тому колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ПАТ «АК «Київводоканал»
про зняття відповідача з
реєстраційного обліку місця
проживання не підлягають задоволенню.

Згідно з ст.88 ЦПК України, колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» - Поліщук Ірини
Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 25 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позов публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» до ОСОБА_3, третя особа:
відділ у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Дарницького районного управління
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
гуртожитку та зняття з реєстраційного
обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що
втратила на право користування жилим
приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
судовий збір у розмірі
229 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: