У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Іваненко Ю.Г.,розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні Інвестиції» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за
кредитним договором; за зустрічним
позовом ОСОБА_7 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Приватні Інвестиції»»,
ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою,
за касаційними скаргами представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Приватні Інвестиції» на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 30 квітня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова Компанія
«Приватні інвестиції» (далі −? ТОВ «ФК
«Приватні інвестиції») звернулося до
суду з позовом, у якому зазначало, що 21
серпня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Кредобанк»
(далі - ВАТ «Кредобанк») та
ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 120,
відповідно до умов якого останньому
надано кредит у розмірі 816 тис. доларів
США зі сплатою 16 % річних строком до 01
серпня 2023 року.

На забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором 21 серпня 2008 року між ВАТ
«Кредобанк» та ОСОБА_7 укладено договір
поруки.

29 листопада 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «Кредобанк»
(далі - ПАТ «Кредобанк»),
правонаступником ВАТ
«Кредобанк», та ТОВ «ФК «Приватні
інвестиції» укладено договір
факторингу, згідно з яким 14 грудня 2011
року відбулося відступлення права
вимоги за всіма грошовими
зобов'язаннями до позичальника
ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_7

ОСОБА_6 свої зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконував,
унаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 6 889 704 грн 02
коп., яку ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»
просило солідарно стягнути з
відповідачів.

У лютому 2014 року ОСОБА_7 звернулася до
суду із зустрічним позовом про
визнання договору поруки від 21 серпня
2008 року таким, що припинив дію з 02
вересня 2009 року, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 02 вересня 2009 року
між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_6 укладено
додатковий договір до кредитного
договору від 21 серпня 2008 року № 120, яким
збільшено відсоткової ставку за
користування кредитом з 16 % до 19,5
% з 03 вересня 2010 року. Вважала, що обсяг
її відповідальності як поручителя
перед ПАТ «Кредобанк» суттєво
збільшився, на що своєї згоди вона не
надавала.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 19 березня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 30 квітня 2014 року, позов ТОВ «ФК
«Приватні ініціативи» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»
заборгованість за кредитним договором
від 21 серпня 2008 року у розмірі 6 774 126 грн
01 коп. У задоволенні вимог у частині
стягнення з ОСОБА_6 суми упущеної
вигоди у розмірі 115 578 грн 01 коп.
відмовлено. У задоволенні вимог до
ОСОБА_7 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано
поруку за договором поруки, укладеним 21
серпня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та
ОСОБА_7, припиненою. У іншій частині
зустрічного позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Приватні
Інвестиції», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить змінити
рішення суду першої інстанції, ухвалу
суду апеляційної інстанції та його
позов задовольнити, у зустрічному
позові ОСОБА_7 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги не можуть бути
задоволені з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Судами встановлено, що 21 серпня 2008 року
між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір № 120, відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредит у розмірі 816 тис. доларів США зі
сплатою 16 % річних строком до 01 серпня
2023 року (а.с. 6−?8).

Того ж дня на забезпечення своєчасного
та повного виконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором між ВАТ
«Кредобанк» та ОСОБА_7 укладений
договір поруки, згідно з умовами якого
остання зобов'язалася солідарно з
ОСОБА_6 відповідати перед банком за
виконання кредитних зобов'язань за
кредитним договором від 21 серпня 2008
року № 120 (а.с. 16).

30 січня 2009 року між ВАТ «Кредобанк» та
ОСОБА_6 укладено додатковий договір до
кредитного договору від 21 серпня
2008 року № 120, згідно з умовами якого
визначено графік внесення коштів на
погашення кредитного зобов'язання (а.с.
9).

31 серпня 2009 року між ВАТ «Кредобанк» та
ОСОБА_6 укладено додатковий договір до
кредитного договору від 21 серпня
2008 року № 120, згідно з умовами якого
внесено зміни до п. п. 2.3, 3.3,
3.7−?3.9. кредитного договору (а.с. 10).

02 вересня 2009 року між ВАТ «Кредобанк»
та ОСОБА_6 укладено додатковий договір
до кредитного договору від 21 серпня
2008 року № 120, відповідно до якого
змінено валюту зобов'язання з доларів
США на гривню за курсом 8 грн 57 коп. за
один долар США та збільшено відсоткову
ставку за користування кредитом з 16 % до
19,5 % через 12 місяців після
підписання договору (а.с. 11).

02 вересня 2009 між ВАТ «Кредобанк» та
ОСОБА_7 як іпотекодавцем укладений
додатковий договір до договору іпотеки
від 21 серпня 2008 року,
укладеного на забезпечення зобов'язань
ОСОБА_6 за кредитним договором,
на умовах згідно з додатковим
договором до кредитного договору від 02
вересня 2009 року (а.с. 139−?140).

29 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк»
(правонаступником ВАТ «Кредобанк) та
ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено
договір факторингу, згідно з яким 14
грудня 2011 року відбулося відступлення
права вимоги за всіма грошовими
зобов'язаннями до позичальника
ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_7 (а.с. 26−?55).

Відповідно до п. 4.3 договору поруки від
21 серпня 2008 року всі зміни і доповнення
до цього договору вносяться за
взаємною згодою сторін і складаються у
письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Суди правильно зробили висновок, що за
умовами додаткового договору до
кредитного договору від 02 вересня 2009
року, відбулась зміна зобов'язання, у
тому числі у частині збільшення
розміру процентів за кредитним
договором, без згоди поручителя та
наведених положень ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука ОСОБА_7 за договором поруки від 21
серпня 2008 року припинилася з 02 вересня
2009 у зв'язку зі зміною зобов'язання за
кредитним договором без згоди
поручителя, внаслідок чого збільшився
обсяг її відповідальності.

Укладення додаткового договору до
договору іпотеки від 02 вересня 2009 року
не свідчить про згоду ОСОБА_7 як
поручителя на зміну основного
зобов'язання, оскільки порука та
іпотека є окремими видами забезпечення
зобов'язання. У зв'язку з чим підстави
для застосування позовної давності до
вимог ОСОБА_7 за ст. ст. 256, 261 ЦК України
також відсутні, оскільки не надано
доказів щодо належного повідомлення
ОСОБА_7 про зміну відсоткової ставки
за кредитним договором.

ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» надало
суду розрахунок заборгованості, згідно
з яким станом на 24 липня 2013 року
заборгованість ОСОБА_6 за кредитним
договором від 21 серпня 2008 року № 120
склала 6 774 126 грн, з якої:
заборгованість за кредитом - 5 122 004 грн
92 коп.; заборгованість за
відсотками - 1 100 433 грн 76 коп.; пеня -
551 687 грн 33 коп.

Стягуючи з ОСОБА_6 повну суму
заборгованості, суди обґрунтовано
дійшли висновку, що визначений
позивачем розмір пені не перевищує
загального розміру простроченої
заборгованості зі сплати кредиту та
заборгованості за процентами,
розрахунок відповідачем не
спростовано, тому підстав для
застосування до вказаних
правовідносин ч. 3 ст. 551 ЦК України не
вбачається.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні Інвестиції» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 30 квітня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: О.І. Євтушенко
В.І. Журавель І.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко