Ухвала

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів:
Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Наумчука М.І.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіті Брок»,
нотаріуса Черкаської районної
державної нотаріальної контори
Дмитренка Дмитра Миколайовича,
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство «Крюківський
вагонобудівний завод», про визнання
права власності на цінні папери,
визнання недійсною довіреності,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, зобов'язання
вчинити певні дії, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 09
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 18 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, вимоги якого
під час розгляду справи неодноразово
уточнювала та остаточно просила
визнати за нею право власності на
належні їй акції Публічного
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» (далі - ПАТ
«КВБЗ»); визнати недійсною довіреність,
видану нею на ОСОБА_4, завірену 23
березня 2010 року нотаріусом Черкаської
районної державної нотаріальної
контори Дмитренком Д.М. та
зареєстровану в реєстрі за № 2-553 ВМР
810826, оскільки ця довіреність не
відповідає установленій законом формі;
витребувати з незаконного володіння
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіті Брок» (далі -
ТОВ «Сіті Брок») акції ПАТ «КВБЗ», які
належать позивачу на праві власності,
прості іменні у кількості 2 184 шт.;
зобов'язати ТОВ «Сіті Брок» повернути
позивачу в натурі належні їй указані
акції.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим,
що вона є власником 42
простих іменних акцій Відкритого
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» (далі - ВАТ
«КВБЗ»), правонаступником якого є
ПАТ «КВБЗ», загальною номінальною
вартістю 31,5 грн, що підтверджується
сертифікатом акцій від 03 листопада 1997
року серії «А» № 011857. У 2011
році вона звернулася із заявою про
отримання дивідендів за
2009-2010 роки, але їй було відмовлено з
тієї підстави, що вона не є акціонером
ПАТ «КВБЗ», так як здійснила передачу
(знерухомлення) цінних паперів на
користь номінального утримувача ПрАТ
«ВДЦП» для подальшого їх обліку у
зберігача ТОВ «Сіті Брок», з яким
уклала договір про відкриття рахунку у
цінних паперах, при цьому від її імені
дії зі знерухомлення у березні 2010 року
виконував ОСОБА_4 Проте ніякої
довіреності на ім'я ОСОБА_4 позивач не
видавала та не мала наміру відчужувати
належні їй на праві власності акції.
Зокрема, на час підписання спірної
довіреності позивач
перебувала в Італії, тобто фізично не
могла бути в Україні, у м.
Черкаси, і надавати довіреність. Крім
того, довіреність видана за паспортом,
який насправді не належить позивачу.
Разом з тим у довіреності відсутнє
посилання на документ, який посвідчує
особу ОСОБА_4, що є порушенням правил
оформлення довіреності, а зазначений у
довіреності ідентифікаційний код
позивача не відповідає дійсному.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 09
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 18 березня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення та ухвалу судів
першої й апеляційної інстанцій,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Розглядаючи спір, який вини між
сторонами у справі, суди виходили з
того, що вироком Голосіївського
районного суду м. Києва від 17 січня
2011 року ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
190, ч. 2 ст. 358 КК України, та призначено
йому покарання.

У 2010 році ТОВ «Сіті Брок» відчужило
спірні акції, таким чином на час
розгляду справи акції ВАТ «КВБЗ» як у
власності, так і на зберіганні ТОВ
«Сіті Брок» відсутні, що
підтверджується випискою про обіг
цінних паперів акцій ВАТ «КВБЗ» за
рахунком ТОВ «Сіті Брок».

Оскільки позов про витребування на
підставі ст. 387 ЦК України із
незаконного володіння (перебування) у
відповідача ТОВ «Сіті Брок» акцій ПАТ
«КВБЗ» подано до особи, у незаконному
володінні якої це майно раніше
перебувало, але у якої на момент
розгляду справи в суді воно відсутнє,
тому правильними є висновки судів про
те, що такий позов не може бути
задоволено.

Виходячи з того, що відсутні підстави
для задоволення позову про
витребування акцій, - правильними є
також висновки судів про
безпідставність вимог позову про
зобов'язання ТОВ «Сіті Брок» повернути
в натурі належні позивачеві акції ПАТ
«КВБЗ».

Ухвалюючи рішення в цій справі, суд
першої інстанції, висновки якого
підтримав і апеляційний суд, повно та
всебічно дослідив наявні у справі
докази, правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
нормою матеріального права, яка
підлягає застосуванню, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
ст. ст. 213-214 ЦПК України,
підстави для скасування рішення
відсутні, а наведені в касаційній
скарзі доводи висновків судів не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвалені у справі судові
рішення судів першої й апеляційної
інстанцій - залишенню без змін з
підстав, передбачених ст. 337
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 09
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 18 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук

О.В. Ступак