Справа № 666/241/14-ц
Провадження № 2/666/605/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.07.2014 р. Дніпровський районний суд
м.Херсона у складі

головуючого судді
Дорошинської В.Е.

при секретарі
Щербині В.О., Коверді А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із
вищезазначеним позовом до
відповідачів про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, в якому
вказує, що 03.06.2013р. ОСОБА_3 продав ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожному в рівних
частинах по 1/4, земельну ділянку площею
0,026га, яка розташована АДРЕСА_1. Ця
земельна ділянка належала продавцю на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого Херсонським міським
управлінням земельних ресурсів та
додаткового рішення Дніпровського
районного суду м.Херсона від 09.07.2012р.,
яке на даний час скасовано. На цій
ділянці розташовані 43/100 частин
домоволодіння, яких належить
відповідачам і 40/100 частин
домоволодіння, яких належить позивачу.

Тому позивач просить договір
купівлі-продажу земельної ділянки
визнати недійсним.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак надав
заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримуючи в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2, в
судове засідання не з'явився, однак
надав заяву про розгляд справи без
його участі.

Інші відповідачі в судове засідання не
з'явились, про місце та час розгляду
справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши сторони, суд встановив, що
згідно рішення Дніпровського
районного суду м.Херсона від 26.10.2009р.
позов ОСОБА_1 про виділ частки в натурі
задоволено, виділено у її власність в
натурі приміщення і частину з
надвірних споруд та будівель, що
складає 40/100 частин домоволодіння, яке
ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 19.01.2010р. залишено без змін
та зареєстровано 26.04.2010р.

Відповідно до додаткового рішення
Дніпровського районного суду м.Херсона
від 09.07.2012р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_1,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи:
ХДБТІ, Перша Херсонська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за законом, за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення грошової суми, визнано за
ОСОБА_3 право власності на частину
земельної ділянки площею 0,0260га,
кадастровий №:31:002:0070, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті його батька ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 Ухвалою Апеляційного суду
Херсонської області від 12.12.2013р.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено,
додаткове рішення Дніпровського
районного суду м.Херсона від 09.07.2013р.
скасовано.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 03.06.2013р., посвідченого приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу, ОСОБА_12 ОСОБА_3
продав ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
кожному в рівних частинах по 1/4,
земельну ділянку площею 0,036га, яка
розташована АДРЕСА_1. Ця земельна
ділянка належала продавцю на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого Херсонським
міським управлінням земельних
ресурсів та додаткового рішення
Дніпровського районного суду м.Херсона
від 09.07.2012р., яке на даний час скасовано.
На цій ділянці розташовані 43/100 частин
домоволодіння, яких належить
відповідачам і 40/100 частин
домоволодіння, яких належить позивачу.

Відповідно до ст.203 ЦК України - зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст.215 ЦК України -
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин). Відповідно до ст.216 ЦК
України - недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ст.236 ЦК України -
Нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення. Відповідно до
ст.328 ЦК України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом; до ст.330 ЦК
України - якщо майно відчужене особою,
яка не мала на це права, добросовісний
набувач набуває право власності на
нього, якщо відповідно до статті 388
цього Кодексу майно не може бути
витребуване у нього. Відповідно до п.3
ч.1 ст.388 ЦК України - якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача у разі, якщо було загублене
власником або особою, якій він
передав майно у володіння; було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння; майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно
було набуте безвідплатно в особи, яка
не мала права його відчужувати, власник
має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх
випадках. Відповідно ст.658 ЦК України -
право продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у випадку,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що перебувають у
власності, користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Ст.377 ЦК України передбачено, що до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення, встановлених
для попереднього землекористувача.

Взявши до уваги постанову Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», зі змісту якої
вбачається, що відповідно до статей 215
та 216 ЦК вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину, суд
приходить до висновку про наявність у
ОСОБА_1 законних підстав для звернення
до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи вищенаведене, оскільки
додаткове рішення Дніпровського
районного суду м.Херсона від 09.07.2012р.
про визнання за ОСОБА_3 право власності
на частину земельної ділянки 0,0260га,
кадастровий №:31:002:0070, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті його батька ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 скасовано. Крім того,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не можуть
бути добросовісними набувачами за
договором купівлі-продажу, оскільки
земельна ділянка, яка було предметом
договору купівлі-продажу, була
придбана ними в особи, яка не мала права
його відчужувати, тому суд вважає позов
таким, що позов підлягає частковому
задоволенню, а саме в частині
скасування купівлі-продажу від 03.06.2013р.,
земельної ділянки, на яку має права
ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294
ЦПК України, ст.ст.93, 95 ЗК України,
ст.ст.203, 215, 216, 220, 236, 328, 330, 388, 658 ЦК
України, ст.120 Земельного Кодексу, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним -
задовольнити частково.

Визнати договір від 03.06.2013р.
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,260га, кадастровий номер
:31:002:0070, розташованої в АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - частково недійсним, а
саме в частині 40/100 частин земельної
ділянки розміром 0,0260га, на яку має
права ОСОБА_1 у відповідності до частки
у її праві власності.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня проголошення рішення.

Суддя

Дорошинська В.Е.