Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2642/13-ц
Провадження № 4-с/553/14/2014
У Х В А Л А

Іменем України

25.09.2014м. Полтава

Ленінський районний суду м. Полтави в
складі:

головуючого
судді - Андрущенка С.А.,

при
секретарі           - Павленко
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава скаргу
Публічного акціонерного товариства
ОСОБА_1 «ПриватБанк» на дії та
бездіяльність державного виконавця
Київського ВДВС Полтавського МУЮ при
здійсненні виконавчого провадження №
41884964,-

В С Т А Н О В И
В:

В вересні 2014 року скаржник ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з
скаргою на дії та бездіяльність
державного виконавця Київського ВДВС
Полтавського МУЮ при здійсненні
виконавчого провадження № 41884964, з
примусового виконання виконавчого
листа № 553/2642/13-ц, виданого 30.01.2014
Ленінським районним судом м. Полтави,
про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» в
особі Полтавського ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк» на користь ОСОБА_2
депозитного вкладу в розмірі 550000,00 грн.,
посилаючись на те, що в супереч ч. 3 ст. 59
Закону України «Про банк та банківську
діяльність», 26.08.2014 року державним
виконавцем було безпідставно винесено
постанову про арешт коштів боржника,
згідно якої накладено арешт на кошти,
що містяться на усіх банківських
рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник скаржника в судовому
засіданні пояснив, що у виконавчому
листі відповідачем вказана філія ПАТ
КБ «ПриватБанк» в особі Полтавського
ГРУ, яка не є юридичною особою і не може
бути відповідачем по справі, дана
обставина також впливає на
неможливість виконання рішення суду,
оскільки платіжні вимоги повертаються
без виконання з посиланням на те, що
найменування платника не відповідає
найменуванню платника, яке заявлене в
банку платника. Також, представник
скаржника наполягав на тому, що
постанова державного виконавця
Київського ВДВС Полтавського МУЮ
ОСОБА_3 про арешт коштів боржника
ВП№41884964 винесена 26.08.2014 р. суперечить ч.
3 ст. 59 Закону України «Про банк та
банківську діяльність», а тому на
підставі викладеного просив
задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник Київського ВДВС
Полтавського МУЮ державний виконавець
Майсус Т.О. в судовому засідання проти
задоволення скарги заперечували
посилаючись на те, що дії державного
виконавця в ході виконання зведеного
виконавчого провадження №44446840, до
складу якого входить ВП № 41884964 з
примусового виконання виконавчого
листа № 553/2642/13-ц, виданого 30.01.2014
Ленінським районним судом м. Полтави,
про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» в
особі Полтавського ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк» на користь ОСОБА_2
депозитного вкладу в розмірі 550000,00 грн.
є правомірними та такими, що не
суперечать вимогам законодавства
України, а тому скарга є безпідставною
та такою, що не підлягає задоволенню.

ОСОБА_2 в судове засідання не з’явився,
не попередивши суд про причини своєї
неявки, хоча про день і час розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Суд, вислухавши учасників судового
процесу, дослідивши матеріали справи,
вважає скаргу Публічного акціонерного
товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на дії
та бездіяльність державного виконавця
Київського ВДВС Полтавського МУЮ при
здійсненні виконавчого провадження №
41884964 такою, що не підлягає задоволенню
за наступних обставин.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в
Київському відділі державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції перебуває
зведене виконавче провадження №44446840,
до складу якого входить ВП № 41884964 з
примусового виконання виконавчого
листа № 553/2642/13-ц, виданого 30.01.2014
Ленінським районним судом м. Полтави,
про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» в
особі Полтавського ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк» на користь ОСОБА_2
депозитного вкладу в розмірі 550000,00 гри.

Державним виконавцем 07.02.2014 винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та направлено сторонам до
відома та до виконання 08.02.2014 за вих. №
15/117 та №15/2450. Згідно поштового
повідомлення від 11.02.2014 боржником
отримана вказана постанова.

Згідно відповіді ДПС від 10.02.2014 у
боржника наявні відкриті рахунки в
банківських установах.

Відповідно до ч. 2 та ч.4 ст.52 ЗУ «Про
виконавче провадження» стягнення за

виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та

іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах; на кошти
та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та
на зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Постановою державного виконавця від
18.03.2014 накладено арешт на рахунки
боржника в Управлінні Національного
банку України в Дніпропетровській
області та направлені платіжні вимоги
за №№ 104, 105, 106, 107, 108, 109 від 18.03.2014.

31.03.2014 надійшов лист з УНБУ в
Дніпропетровській області про
повернення постанови про арешт коштів
боржника та платіжних вимог без
виконання, оскільки боржник ОСОБА_4 ГРУ
ПАТ КБ «ПриватБанк» не обслуговується.

Державним виконавцем повторно 28.04.2014
направлено постанову про арешт коштів
боржника, котру 29.05.2014 згідно листа
Управління НБУ в Дніпропетровській
області повернуто без виконання у
зв'язку з відсутністю рахунків у
боржника.

02.07.2014 державним виконавцем надіслано
листа до відділу правового
забезпечення Філії Полтавського ГРУ
ПАТ КБ «Приватбанк» щодо
заборгованості банку перед ОСОБА_2.

Згідно відповіді ДПС від 18.08.2014 за
боржником рахується велика кількість
рахунків, на підставі чого державним
виконавцем направлено запит до
Полтавського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» з
вимогою у 5-денний термін надати
інформацію щодо рахунків, з яких буде
можливим списати кошти згідно
виконавчого документу. Даний лист
особисто отримано представником
боржника 18.08.2014 ОСОБА_5.

Станом на 26.08.2014 відповідь з
Полтавського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк»
не надійшла, в результаті чого
державним виконавцем 26.08.2014 винесено
постанову про арешт усіх рахунків
боржника та направлено до банківських
установ для виконання.

01.09.2014 до відділу надійшов лист з ПАТ КБ
«ПриватБанк» про неможливість надання
інформації про рахунки боржника, так як
це є банківською таємницею згідно ЗУ
«Про банки і банківську діяльність».

10.09.2014 до Київського ВДВС надійшла
заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк»
від 09.09.2014 про скасування арешту,
накладеного на кошти ПАТ КБ
«ПриватБанк», і одночасно вказується
рахунок, на який пропонується накласти
арешт для списання коштів для
погашення заборгованості.

Державним виконавцем 11.09.2014
підготовлено платіжну вимогу за №698 на
рахунок, який визначив боржник згідно
заяви від 09.09.2014, яку цього ж дня
надіслано на виконання до УНБУ в
Дніпропетровській області.

22.09.2014 до відділу повернулася вказана
платіжна вимога без виконання,
оскільки найменування платника не
відповідає найменуванню платника, яке
заявлене в банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки.
Однак, державним виконавцем у
платіжній вимозі вказано таке
найменування боржника, яке прямо
передбачене виконавчим документом, а
саме : ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі
Полтавського ГРУ.

Згідно виконавчого документа ОСОБА_4
ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником,
тому його правовий статус регулюється
ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче
провадження» боржник зобов'язаний
утримуватися від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надавати у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно,
яким він володіє спільно з іншими
особами, про рахунки у банках чи інших
фінансових установах.

Слід зазначити, що з часу відкриття
виконавчого провадження,
представниками боржника ПАТ КБ
«Приватбанк» не було вчинено жодних
дій для погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 року п.1
зазначено, що при розгляді справ за
скаргами на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби суди мають
керуватися положеннями статей 40, 55, 56
Конституції України, статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод. П. 14
вищезазначеного листа надано
роз'яснення, що у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу ДВС задовольнити
вимогу заявники та усунути порушення
або іншим шляхом поновляє його
порушені права чи свободи.

Відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини від 12 травня 2011 року
у справі “Л проти України” ( п. 18,23)
визначено, що судове та виконавче
провадження є першою та другою
стадіями у загальному провадженні, у
зв’язку з чим виконання рішення не
відокремлюється від судового розгляду
і провадження повинно розглядатися
загалом, а його тривалість має досягати
цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод щодо права
кожної особи на розгляд його справи
упродовж розумного строку. Виконавча
служба, яка здійснює виконання
остаточного рішення, має закінчити
провадження без зволікань.

З огляду на вище викладене, суд
приходить до висновку, що боржник
згідно ст.90 ЗУ «Про виконавче
провадження» ухиляється від виконання
рішення суду, а дії державного
виконавця не суперечать чинному
законодавству, а тому скарга є
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 137, 383-384, 386 ЦПК України,
ст.ст. 1, 11 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 40, 55, 56 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, суд –

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги
Публічного акціонерного товариства
ОСОБА_1 «ПриватБанк» на дії та
бездіяльність державного виконавця
Київського ВДВС Полтавського МУЮ при
здійсненні виконавчого провадження №
41884964 – відмовити за безпідставністю.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду
першої інстанції може бути подано до
Апеляційного суду Полтавської області
через Ленінський районний суд м.
Полтави протягом п’яти днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави ОСОБА_7