№ 207/1226/14-ц
№ 2/207/884/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року

Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Скиби С.А. , при секретареві Воробйовій
Н.В. , розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпродзержинську
справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа -
ОСОБА_6 , про визнання договору оренди
жилого приміщення недійсним ,
виселення ,

В С Т А Н О В И В

У березні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною
заявою , у якій просили визнати договір
оренди жилого приміщення квартири
АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 1 лютого 2007 року , недійсним ,
виселити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення , оскільки їм та
ОСОБА_6 належить на праві спільної
сумісної власності квартира АДРЕСА_1 ,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на житло від 9 серпня 1996
року . ОСОБА_6 без їх згоди уклав з
ОСОБА_4 1 лютого 2007 року договір оренди
квартири АДРЕСА_1 . Зверталися до суду з
позовом про виселення відповідачів .
Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 9 січня
2014 року у задоволенні позовних вимог
про усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення без надання
іншого жилого приміщення відмовлено .

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не
явилася , письмово просила розглядати
справу без її участі .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримав заявлений позов і пояснив ,
що власниками квартири АДРЕСА_1 є він та
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 . Без їхньої
згоди ОСОБА_6 уклав з відповідачем
ОСОБА_4 1 лютого 2007 року договір оренди
квартири , тому цей договір є недійсним
і необхідно виселити відповідачів і їх
неповнолітніх дітей з квартири .

Позивач ОСОБА_3 заявлений позов
підтримав у повному обсязі .

Відповідач ОСОБА_4 заявлений позов не
визнав і пояснив , що у 2007 році разом з
жінкою вселилися у квартиру АДРЕСА_1 зі
згоди всіх власників квартири .
Квартира знаходилася у непридатному
для проживання стані . Зробили ремонт у
квартирі . 17 травня 2014 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 уклали договір дарування 1/4
частки квартири . З цього часу ОСОБА_5 є
співвласницею квартири , в квартирі
зареєстровані вона і їх неповнолітні
діти .

Відповідачка ОСОБА_5 заявлений позов не
визнала у повному обсязі .

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання
неодноразово не явився , належним чином
повідомлений про розгляд справи , не
повідомив суд про причину неявки , тому
суд вважає можливим розглянути справу
у його відсутність .

Суд , вислухавши пояснення осіб , які
беруть участь у справі , вивчивши
матеріали справи , вважає , що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 9 серпня 1996 року
ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2
належала квартира АДРЕСА_1 на праві
спільної сумісної власності .

Згідно зі ст. 369 ЦК України 2003 року
розпорядження майном , що є у спільній
сумісній власності , здійснюється за
згодою всіх співвласників . Правочин
щодо розпорядження спільним майном ,
вчинений одним із співвласників , може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника , який
вчинив правочин , необхідних
повноважень .

Згідно зі ст. 761 ЦК України 2003 року право
передання майна у найм має власник речі
, або особа , якій належать майнові
права .

Згідно зі ст. 810 ЦК України 2003 року за
договором найму ( оренди ) житла одна
сторона - власник ( наймодавець )
передає або зобов'язується передати
другій стороні ( наймачеві ) житло для
проживання на певний строк за плату .

ОСОБА_6 без згоди позивачів уклав з
ОСОБА_4 1 лютого 2007 року договір оренди
квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується
договором оренди від 1 лютого 2007 року ,
поясненнями сторін . Відповідачі не
надали суду доказів згоди інших
співвласників квартири на укладання
цього договору та наділення ОСОБА_6
повноваженнями на укладання договору
від імені позивачів , тому цей договір
необхідно визнати недійсним .

Відповідно до договору дарування
частки квартири від 17 травня 2014 року
ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 1/4 частку
квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено
копією договору дарування та копією
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно ( а.с. 53 - 54 ) .

Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника квартири , які проживають
разом з ним у квартирі , що йому
належить , користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
квартири , якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням .

Відповідачка ОСОБА_5 є власником 1/4
частки квартири АДРЕСА_1 , відповідач
ОСОБА_4 та їх неповнолітні діти є
членами сім'ї власника квартири , тому
позов у частині виселення відповідачів
та їх неповнолітніх дітей не підлягає
задоволенню .

При розподілі судових витрат суд
враховує , що позов задоволено частково
, тому судові витрати підлягають
відшкодуванню позивачам відповідачами
пропорційно задоволених позовних
вимог .

Керуючись ст. 369 , 761 , 810 ЦК України
2003 року, ст. 156 , 168 ЖК України , ст. 8 , 15 , 60
ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити частково
.

Визнати договір оренди жилого
приміщення квартири АДРЕСА_1 ,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 1 лютого
2007 року , недійсним .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
третя особа - ОСОБА_6 , про виселення
відмовити .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати 121 гривню 80 копійок .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судові витрати 121 гривню 80 копійок .

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення .

Суддя С.А. Скиба