Справа № 201/1572/2014ц
Провадження №2/201/848/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська у складі
головуючого судді Трещова В.В. при
секретарі Поддєлковій К.В. розглянувши
за участю представника позивача у
відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2
про визнання правочину недійсним,
посилаючись у позовній заяві на те, що 28
березня 2012 року між АТ
«ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 був
укладений договір №АВ/0320280
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника автомобіля марки «Subaru»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії
даного договору з 29 березня 2012 року по 29
березня 2013 року. 29 березня 2012 року в
м.Дніпропетровську на вул.
Високовольтній сталась
дорожньо-транспортна пригода,
учасниками якої були автомобіль «Subaru»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіль
«ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_3. Оскільки у АТ
«ПРОСТО-страхування» виникли питання
щодо часу та дати укладання
вищезазначеного полісу (подія настала
та договір почав діяти 29 березня 2012
року), то, керуючись вимогами ст. 25
Закону України «Про страхування», було
прийнято рішення про проведення
страхового (службового ) розслідування.
Згідно банківської виписки за 28 та 29
березня 2012 року страховий платіж у
розмірі 659,50 грн. по даному договору на
рахунок АТ «ПРОСТО-страхування» не
надходив. Отже вказаний договір не
набрав чинності та не може вважатись
укладеним 28 березня 2012 року, тому
представник позивача просив суд
визнати недійсним договір страхування
цивільно-правової відповідальності,
поліс АВ/0320280, укладений із
страхувальником ОСОБА_1 28 березня 2012
року

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позов з підстав у
ньому викладених.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про час та місце судового
засідання була повідомлена належним
чином у встановленому законом порядку,
тому суд, враховуючи вказані обставини
та надане позивачем клопотання, вважає
недоцільним подальше відкладання
справи, та на підставі статті 169 ЦПК
України вважає за можливе провести
розгляд справи в заочному порядку.

Третя особа у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 28 березня 2012 року
між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1
був укладений договір №АВ/0320280
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника автомобіля марки «Subaru»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії
даного договору з 29 березня 2012 року по 29
березня 2013 року.

29 березня 2012 року в м.Дніпропетровську
на вул. Високовольтна сталась
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля «Subaru», реєстраційний
номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля «ВАЗ-21099», реєстраційний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.

03 квітня 2012 року до ПАТ
«ПРОСТО-страхування» звернувся ОСОБА_2
з повідомленням про настання випадку
та пояснив, що керуючи автомобілем
«Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_1,
здійснював обгін автомобіля «ВАЗ-21099»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався
попереду та здійснював поворот
ліворуч, в результаті чого відбулося
зіткнення.

Постановою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 03 травня 2012 року
ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Порядок визнання події страховою та
проведення виплати страхового
відшкодування регулюється Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 2.1. Закону, відносини у
сфері обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним Кодексом України,
Законом України «Про страхування», цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них.

Згідно ст. 25 Закону України «Про
страхування» страховик або Моторне
(транспортне) страхове бюро, у разі
необхідності можуть робити запити про
відомості, пов'язані зі страховим
випадком, до правоохоронних органів,
банків, медичних закладів та інших
підприємств установ і організацій, що
володіють інформацією про обставини
страхового випадку, а також можуть
самостійно з'ясовувати причини та
обставини страхового випадку.

Оскільки у ПАТ «ПРОСТО-страхування»
виникли питання щодо часу та дати
укладання вищезазначеного полісу
(подія настала та договір почав діяти 29
березня 2012 року), то керуючись вимогам
ст. 25 Закону України «Про страхування»,
було прийнято рішення про проведення
страхового (службового) розслідування.

В першу чергу було перевірено оплату
страхового платежу в розмірі 659,50 грн.
на розрахунковий рахунок ПАТ
«ПРОСТО-страхування», оскільки
відповідно до ст. 18 Закону України «Про
страхування» вказано, що договір
страхування набирає чинності з моменту
внесення першого страхового платежу.

Відповідно до ст. 983 ЦК України договір
страхування набирає чинності з моменту
внесення першого страхувального
платежу, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до полісу № АВ/0320280
страховий платіж був сплачений 28
березня 2012 року о 17-30 годині.

Згідно банківської виписки за 28 та 29
березня 2012 року страховий платіж у
розмірі 659,50 гривень по даному договору
на рахунок ПАТ «ПРОСТО-страхування» не
надходив.

Позивач у позові, в якості підстави для
визнання правочину недійсним,
посилається на те, що договір не набрав
чинності та не може вважатися
укладеним 28 березня 2012 року в зв'язку з
несплатою, або несвоєчасною сплатою
страхового платежу.

Стаття 203 ЦК України передбачає
загальні вимоги додержання яких є
необхідним для чинності правочину:
зміст правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

У даній справі суд приходить до
висновку про те, що при укладенні
Договору про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
від 28 березня 2012 року №АВ/0320280 його
сторонами додержані зазначені норми
законодавства, у зв'язку з чим підстави
для визнання правочину недійсним
відсутні.

Тобто на момент укладання договору
було дотримано всі передбачені законом
істотні умови договору, котрі були
обумовлені згодою сторін, як узгоджені
сторонами, так і прийняті ними. Момент
набрання чинності договором не має
правового значення при вирішенні
питання про недійсність договору.

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги ПАТ
«ПРОСТО-страхування» необґрунтованими
і такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, оскільки факт порушення
відповідачем прав свобод чи інтересів
позивача не знайшов свого
підтвердження, жодних правових підстав
для задоволення позову судом не
встановлено, а позивачем не надано,
тому суд приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
судові витрати у справі покладаються
на сторону, проти якої постановлене
рішення, тобто у даному випадку не
відшкодовуються позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_2 про визнання правочину
недійсним - відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем та третьою особою
в апеляційному порядку до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подання протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя