Справа № 371/565/14-ц Головуючий у І
інстанції Пархоменко В.М.Провадження №
22-ц/780/4798/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" на
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 26 червня 2014 року
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості ,-

встановила:

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 37231,13грн.

Свої вимоги обгрунтував тим, що на день
пред'явлення позову відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання із
повного погашення всієї суми
заборгованості за кредитним договором,
чим порушив умови договору щодо
повернення кредиту та нарахованих
відсотків, що призвело до утворення
заборгованості.

Враховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
б/н від 09.11.2005 року в розмірі 37231 грн.
13коп., яка утворилась станом на 20.03.2014
року, а також судові витрати.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 26 червня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на те,
що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що суд
помилково застосував норму закону про
позовну давність до правовідносин, що
склалися між сторонами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити апеляційну скаргу,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 257,267 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що 9 листопада 2005
року відповідачем було оформлено заяву
про видачу кредитної картки з
кредитним лімітом 5000 грн. зі сплатою 48%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Згідно з наданим позивачем розрахунку,
станом на 20 березня 2014 року
заборгованість відповідача за
вказаним кредитним договором
становить 37231 грн. 13 коп., що складається
з заборгованості за кредитом в сумі
4477,35 грн., заборгованості за відсотками
- 30504, 68 грн., а також 500 грн. штрафу
(фіксована частина), 1749,10 грн. (процентна
складова). Останнє зарахування на
погашення відсотків за користування
кредитом було 20 січня 2006 року, згодом
будь-які відрахування відсутні ( а.с.4-7).

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що останній
платіж по вказаному кредитному
договору відповідач здійснив 20 січня
2006 року, отже, перебіг строку позовної
давності почався з січня 2009 року, а
позовом до суду банк звернувся 11 квітня
2014 року, тобто з пропуском
передбаченого ст. 257 ЦК України строку
позовної давності, про що відповідач 26
червня 2014 року, до ухвалення судом
рішення, подав письмову заяву (а.с.2,63).

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк дії даного кредитного договору
не закінчився у зв»язку з його
пролонгацією шляхом неподання заяви
про його розірвання відповідачем
колегія суддів вважає
необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Згідно з п.п. 3.1.1, 3.1.3,3.1.5 «Умов та правил
надання банківських послуг» строк дії
картки указаний на лицьовому боці
картки. Картка дійсна до останнього
календарного дня вказаного місяця. По
закінченню строку дії, відповідна
карта продовжується банком на новий
строк шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії; замовлені клієнтом
картки, в тому числі продовжені з новим
строком дії (корпоративні, особисті
платіжні), але не отримані,
зберігається в Банку для видачі
Клієнту 6 місяців ( а.с.12 зворот).

Із заяви про видачу кредитної картки
вбачається, що кредитна картка №
077253 видана відповідачу 9
листопада 2005 року ( а.с.7 зворот), даних
про те, що відповідачу видавалась інша
картка матеріали справи не містять.

За таких обставин строк дії укладеного
між ОСОБА_2 і банком договору
закінчився, тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
застосування до даних правовідносин
наслідків пропуску строку позовної
давності і відмови у задоволенні
позову.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 26 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді: