РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11553/14-ц

пр. № 2/759/4380/14

12 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Прохоренко
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Державний архів м. Києва про визнання
права власності на ? частину квартири у
зв'язку з втратою правовстановлюючого
документу,

в с т а
н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання за ним права
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
у зв'язку з втратою
правовстановлюючого документу, а саме
договору купівлі-продажу №1114-А/366 від
17.02.1998 року, зареєстрованого Товарною
біржею «Українська біржа Десятинна».

При цьому, посилається на те, що він є
власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
№1114-А/366 від 17.02.1998 р., зареєстрованого
товарною біржею «Українська біржа
Десятинна». Інша 1/2 частина квартири
належить на праві власності ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину №8-9967 від 3.12.2007 р., виданого 12-ю
Київською державною нотаріальною
конторою. Квартира зареєстрована в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
по ? частини за кожним-за ним та за
ОСОБА_2 Він в квартирі проживає та
заресєтрований з 10.03.1998 р. Він втратив
договір купівлі-продажу квартири і по
даному факту звернувся до
правоохоронних органів. Для
відновлення правовстановлюючого
документу в 2007 р. було звернення до
Державного архіву м. Києва, але
дублікат документу архів відмовився
видавати, а видав лише копію договору
купівлі-продажу. Між тим, реєстраційна
служба ГУЮ у м. Києві відмовилась
зареєструвати його право власності по
копії документу. Він не в змозі
розпоряджатись своєю частиною
квартири через втрату договору
купівлі-продажу, оскільки не має
можливості підтвердити своє право
власності внаслідок відсутності на неї
правовстановлюючого документу. Ним
було подано оголошення в газету
«Авізо», де було надруковано
повідомлення про те, щоб вважати
недійсним втрачений договір
купівлі-продажу від 17.02.1998 р. квартири
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснив, що проти
задоволення позову не заперечує, та
визнав факти, викладені в позовній
заяві.

Представник третьої особи Державного
архіву м.Києва в судовому засіданні
проти задовлення позову не заперечує,
пояснивши, що в Державному архіві м.
Києва дійсно є копія договору
купівлі-продажу спірної квартири, що
поступила разом з іншою документацією
з Товарної біржи «Українська десятинна
біржа».

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача, відповідача,
третьої особи, з'ясувавши обставини
справи, дослідивши письмові докази по
справі, прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
№1114-А/366 від 17.02.1998 р., зареєстрованого
товарною біржею «Українська біржа
Десятинна». Інша 1/2 частина квартири
належить на праві власності ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину №8-9967 від 3.12.2007 р., виданого 12-ю
Київською державною нотаріальною
конторою після смерті ОСОБА_3 Квартира
зареєстрована в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна по ? частини за кожним
з сторін-ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивач по
справі зареєстрований та проживає у
вищевказаній квартирі. ОСОБА_1 по факту
втрати договору купівлі-продажу
квартири звернувся до Святошинського
РУ ГУ МВС України в м.Києві, чяким було
винесено висновок 25.06.2014 р. Для
відновлення правовстановлюючого
документу в 2007 р. було звернення ОСОБА_2
до Державного архіву м. Києва про
видачу дублікату договору
купівлі-продажу, але дублікат
вказаного документу не був виданий.
ОСОБА_1 було подано в 2014 р. оголошення в
газету «Авізо», де було надруковано
повідомлення про те, щоб вважати
недійсним договір купівлі-продажу від
17.02.1998 р. квартири АДРЕСА_1, що був
втрачений.

Згідно ст.182 ЦК України право власності
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» держава
гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Згідно ст.ст. 391, 392 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряження своїм
майном, може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа, який
посвідчує його право власності.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація права власності
здійснюється на підставі
правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 3 ЦПК України усяка
заінтересована особа вправі в порядку,
встановленому законом, звернутись до
суду за захистом порушеного або
оспорюваного права чи охоронюваного
законом інтересу.

Зібраними по справі доказами
законність вимог позивача по справі
підтверджується.

Правовстановлюючий документ на
квартиру, яким є договір
купівлі-продажу, існував у природі, але
був втрачений її власником, право
власності на квартиру-по ? частині
зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
Київському міському БТІ та реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого
майна, і ця обставина ніким з сторін не
оспорюється, та підтверджується копією
інформаційної довідки Київського
міського БТІ та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 13.05.2014 р. КВ-2014 №60013. Договір
купівлі-продажу квартири, державна
реєстрація права власності на квартиру
не визнавались недійсними, не
скасовувались, є діючими, законними.

Отже, існують правові підстави для
визнання права власності на ? частину
квартири за позивачем по справі.

Заперечень на позов та доказів у їх
підтвердження не поступило і суд діє
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України.

Посилання позивача на ст. 392 ЦК України,
як правове обгрунтування позовних
вимог, є законними, бо вказана норма
закону стосується можливості власника
майна пред'явити позов про визнання
його права власності, зокрема, у разі
втрати документу, який посвідчує його
право власності, що в даному випадку і
було здійснено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», ст.ст. 182, 391, 392 ЦК
України, ст.ст. 3, 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
у зв'язку з втратою
правовстановлюючого
документу-договору купівлі-продажу
№1114-А/366 від 17.02.1998 року,
зареєстрованого Товарною біржою
«Українська біржа «Десятинна».

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя