ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________
Справа №2/756/3577/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва, в складі:

Головуючого судді
О.В. Диби

Секретарі І.В. Свинаренко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 (далі-відповідач) про визнання
правочину недійсним. Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що 27.05.2005 року
між нею та відповідачем було укладено
договір купівлі-продажу згідно якого,
позивачу на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1 (далі-квартира, спірна
квартира). До того, як спірну квартиру
було придбано позивачем, вона належала
на праві власності ОСОБА_5, яка згідно
договору - купівлі - продажу від 31.12.2004
року передала право власності на неї
ОСОБА_6, яка в свою чергу, продала
квартиру відповідачу.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 30.03.2010 року договір купівлі
- продажу спірної квартири від 21.12.2004
року було визнано недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27.03.2012 року, яке рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2012
року в частині було скасовано,
витребувано у позивача на користь
ОСОБА_5, ОСОБА_7 спірну квартиру та
зобов'язано позивача звільнити спірну
квартиру.

Посилаючись на те, що спірна квартира
вибула з власності позивача з підстав
того, що договір купівлі - продажу від
21.12.2004 року було визнано недійсним,
просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 27.05.2005 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 та стягнути з відповідача 100 000
грн. отриманих від реалізації спірної
квартири на підставі недійсного
договору купівлі - продажу. Судові
витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, просив відмовити в задоволенні
позову.

Третя особа, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи судом повідомлявся належним
чином, не повідомив суд про причини
своєї неявки, пояснень по справі не
надав, явку представника не забезпечив.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи у
їх сукупності суд, вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
спірна квартира належала на праві
власності ОСОБА_5, яка згідно договору -
купівлі - продажу від 31.12.2004 року
передала право власності на неї ОСОБА_6,
яка в свою чергу, продала квартиру
відповідачу.

Між позивачем та відповідачем 27.05.2005
року було укладено договір
купівлі-продажу квартири відповідно до
умов якого, відповідач передав у
власність, а позивач прийняв у
власність квартиру АДРЕСА_1, за ціною 100
000 грн. Вказаний вище правочин був
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 (далі-третя особа).

Рішенням Подільського районного суду
м.Києва від 25.03.2005 року ОСОБА_5 була
визнана недієздатною.

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 27.06.2008 року ОСОБА_8
призначено опікуном над недієздатною
ОСОБА_5

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 30.03.2010 року договір купівлі
- продажу спірної квартири від 21.12.2004
року було визнано недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27.03.2012 року, яке рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2012
року в частині було скасовано,
витребувано спірну квартиру у позивача
на користь ОСОБА_5, ОСОБА_7 та
зобов'язано позивача звільнити спірну
квартиру.

Згідно ст.225 ЦК України правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

У разі наступного визнання фізичної
особи, яка вчинила правочин,
недієздатною позов про визнання
правочину недійсним може пред'явити її
опікун.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних про визнання
правочині не дійсними» не підлягають
задоволенню позови власників майна про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину. У цьому разі
майно може бути витребувано від особи,
яка не є стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного позову,
зокрема від добросовісного набувача -
з підстав, передбачених частиною
першою статті 388 ЦК ( 435-15 ).

Згідно ст.60 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Оболонського районного
суду м.Києва від 30.03.2010 року визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 31.12.2004 року
між ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та
від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
зареєстрованого в реєстрі №703 та
зареєстрованого в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 10.01.2005 року за № 485. На
момент звернення позивача до суду
вищевказане рішення набрало законної
сили.

Так, зважаючи на те, що ОСОБА_5 визнана
недієздатною суд приходить до
висновку, що договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 27.05.2005 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід визнати
недійсним.

Відповідно до ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", реституція як
спосіб захисту цивільного права
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину.

На момент розгляду справи відповідач
не повернув отримані ним кошти за
договором купівлі - продажу від 27.05.2005
року, що суперечить нормам чинного
законодавства України, порушує права
та інтереси позивача та підлягає
судовому захисту.

Оскільки спірна квартира вибула з
володіння позивача на підставі рішення
Оболонського районного суду від 27.03.2012
року та рішення Апеляційного суду м.
Києва від 25.09.2012 року та враховуючи ту
обставину, що договір купівлі - продажу
від 27.05.2005 року на підставі якого,
відповідач отримав від позивача 100 000
грн. визнаний судом недійсними, а також
те, що відповідач в добровільному
порядку отриманих коштів позивачу не
повернув, суд приходить до висновку про
правомірність заявлених вимог
позивача в частині стягнення з
відповідача 100 000 грн., отриманих у
зв'язку з укладенням договору
купівлі-продажу.

Отже, зважаючи на наведене вище, суд
прийшов до висновку позовні вимоги
позивача підлягають до задоволення.
Укладений договір купівлі - продажу від
27.05.2005 року слід визнати недійсним,
сплачені позивачем кошти в розмірі 100
000, 00 грн. підлягають поверненню
відповідачем на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст. ст. 1-11, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 204, 216, 225 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання правочину недійсним -
задовольнити;

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 27.05.2005 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_2 100 000 (сто тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
судовий збір у сумі 1000 (тисяча) гривень
00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня його
проголошення через Оболонський
районний суд м. Києва. У разі якщо особи,
які беруть участь у справі не були
присутні під час ухвалення рішення,
апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з моменту
його отримання.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його апеляційне
оскарження

Суддя:
О.В. Диба