Справа № 404/3965/13-ц
Номер провадження 4-с/404/28/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Кіровський
районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді –Панфілової А.В.

при секретарі - Палій М. М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну
справу за скаргою Публічного
акціонерного товариства "Державний
ОСОБА_1 банк України" в особі
філії-Кіровоградське обласне
управління ПАТ "Державний ОСОБА_1 банк
України" на дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
у Кіровоградській області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Державний ОСОБА_1 банк України" в особі
філії-Кіровоградське обласне
управління ПАТ "Державний ОСОБА_1 банк
України" звернувся до суду з скаргою
на дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, ОСОБА_2 щодо
розподілу стягнутих з боржника сум,
розрахунок по зведеному виконавчому
провадженню № 40772156 від 02.04.14 року і
просить скасувати розрахунок
розподілу стягнутих з боржника сум ЗВП
№ 40772156 від 02.04.2014 року, здійснений
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, ОСОБА_2, та
винесені на його основі Розпорядження
про перерахування коштів отриманих від
реалізації заставного майна філії -
Кіровоградське обласне управління AT
"Ощадбанк" та зобов'язати державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області, ОСОБА_2, здійснити розрахунок
коштів отриманих від примусової
реалізації заставного майна філії -
Кіровоградське обласне управління AT
"Ощадбанк" у відповідності до ч. 6 ст. 54
Закону України "Про виконавче
провадження".

В судовому засіданні
представник банку скаргу підтримав,
в обґрунтування зазначив, що 02.10.2013
року Кіровським районним судом м.
Кіровограда, винесено рішення про
задоволення позову ПАТ "Державний
ОСОБА_1 України", в особі філії
-Кіровоградське обласне управління ПАТ
"Державний ОСОБА_1 України" до ОСОБА_3
Ваєль про звернення стягнення на
предмет застави, згідно договору
застави №1503 від 19.03.2008 року, автомобіль
марки Mitsudishi Lancer 1.5, 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 115 від 19.03.2008 року в розмірі
60 111,83 грн. Вказане рішення набрало
законної сили 15.10.2013 року, для його
виконання видано в/л №404/3965/13-ц від
21.10.2013 року.

22.10.2013 року Банком передано наручно в/л
№404/3965/13-ц від 21.10.2013 року для
примусового виконання до Кіровського
ВДВС м. Кіровограда. 04.11.2013 року старшим
державним виконавцем Кіровського ВДВС
м. Кіровограда, ОСОБА_4, винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження .

23.10.2013 року державним виконавцем
Кіровського ВДВС м. Кіровограда при
виконанні в/л № 1111/9908/12 про конфіскацію
автомобіля марки Mitsudishi Lancer 1.5, 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
виданого Ленінським районним судом м.
Кіровограда, проведено опис та арешт
автомобіля .

12.11.2013          року старшим державним
виконавцем Кіровського ВДВС м.
Кіровограда, ОСОБА_4, винесено
постанову про приєднання виконавчого
провадження до зведеного виконавчого
провадження.

Листом від 16.12.2013 року, який Банком
отримано 19.12.2013 року, начальник
Кіровського ВДВС м. Кіровограда
повідомляє про вартість заставного
автомобіля, що становить 73573,00 грн.

19.02.2014          року старшим державним
виконавцем Кіровського ВДВС м.
Кіровограда, ОСОБА_4, винесено
постанову про передачу матеріалів
виконавче провадження до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області.

24.02.2014 року Державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, ОСОБА_2,
винесено постанову про прийняття до
виконання виконавчого провадження.

28.03.2014 року на аукціоні реалізовано
автомобіль марки Mitsudishi Lancer 1.5, 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
відповідно до протоколу про реалізацію
№ 1214059 від 28.03.2014 року вищевказане майно
реалізовано за ціною 105 600,00 грн.

02.04.2014 року державним виконавцем
розподілено кошти отримані від
реалізації майна та 14.04.2014 року
закінчено виконавче провадження на
підставі п. 8 ст. 49 З.У. "Про виконавче
провадження", постанову отримано 17.04.2014
року.

22.04.2014 року Банком, за вих. № 16-06/695 від
22.04.2014 року, на ім'я начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, ОСОБА_5,
направлено заяву щодо розміру
заборгованості за кредитом ОСОБА_3, яка
станом на 22.04.2014 року становила - 9115,17
дол. США (еквівалент за курсом НБУ 107 559,00
грн.) та проханням здійснити розподіл
коштів отриманих від реалізації майна
з урахуванням вимог Закону України "Про
виконавче провадження" та Закону
України "Про заставу", оскільки майно
яке реалізовувалось виступає
забезпеченням за вказаним кредитом.

Зазначається про порушення вимог
ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження», а тому просить скаргу
задовільнити повністю.

В судовому засіданні
державний виконавець зазначив, що
скарга є необгрунтованою і
задоволенню не підлягає, оскільки
діяв відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження" та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб). З посиланням
на ст. 54 вказаного Закону здійснив
розподіл коштів від реалізації
майна боржника, а саме в першу
чергу на погашення вимог стягувача
–заставодержателя, які згідно
рішення суду визначені в розмірі
60111,83грн.

Судом встановлено наступні
факти .

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області перебувало зведене виконавче
провадження № 40772156 про стягнення з
ОСОБА_3 Ваєля заборгованості на користь
AT «Ощадбанк» та держави до складу якого
входив виконавчий лист № 404/3965/13-ц від
21.10.2013р. виданий Кіровським районним
судом м. Кіровограда про: в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 115 від 19.03.2008р. в розмірі 60
111,83 грн. звернути стягнення на предмет
застави, згідно з договором застави
автомобіля від 19.03.2008р., що посвідчений
19.03.2008р. приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 1503, а саме автомобіль
Mitsubihi Lancer 1.5 І, 2008р.в., шасі, кузов №
НОМЕР_2, державний знак НОМЕР_3, що
належить ОСОБА_3 Ваєлю на праві
власності та виконавчий лист
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 08.08.13 року про
конфіскацію майна на користь
держави.

24.02.2014р. державним виконавцем відділу
винесено постанову про прийняття до
виконання виконавчого провадження.

28.03.2014р. на аукціоні реалізовано
предмет застави, , а саме автомобіль
Mitsubihi Lancer 1.5 І, 2008р.в., шасі, кузов №
НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3, що
належить ОСОБА_3 Ваєлю на праві
власності.

Згідно протоколу № 1214059 від 28.03.2014р.
переможцем аукціону є - ОСОБА_7,
вищевказане майно реалізовано за ціною
105 600,00 грн.

31 03.2014р. переможцем аукціону на
депозитний рахунок ГУКУ у
Кіровоградській області перераховано
кошти у розмірі 89 865,60 грн. та дорівнюють
різниці між продажною ціною придбаного
ним майна і сумою винагороди
Спеціалізованої організації за це
майно в сумі 15 734,40 грн.

02.04.2014р. державним
виконавцем розподілено вищевказані
кошти та виготовлено розпорядження
про перерахування стягувачу - АТ «
ОщадБанк» згідно рішення суду в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 115 від 19.03.2008р. в
розмірі 60 111,83 грн. , остаток суми
спрямовано на користь держави ( а.с.
92).

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень, та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Стаття 6 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлює, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ст. 82 Закону, рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду. Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст.383 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Дослідивши матеріали справи ,
заслухавши пояснення сторін суд,
дійшов висновку щодо часткового
задоволення позову , оскільки
Відповідно до ст.. 54 "Про виконавче
провадження" зазначено порядок
розподілу стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум в тому
числі визначено порядок задоволення
вимог стягувача – заставодержателя і
застводержателя , який не являється
стягувачем. Суд дійшов висновку , що
державним виконавцем здійснено
примусове звернення стягнення на
предмет без урахування положень
частини восьмої статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження» та
частини третьої статті 33 Закону
України «Про іпотеку». Посилання
державного виконавця на те, що
виконанню підлягало рішення суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок заборгованості в
розмірі 60111,83грн. є безпідставним.

Загальний порядок звернення стягнення
на заставлене майно визначений статтею
54 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку»
(частина восьма статті 54 Закону України
«Про виконавче провадження»).

При реалізації цієї норми слід мати на
увазі, що за положеннями
статті 1 Закону України «Про іпотеку»
іпотека – вид забезпечення виконання
зобов’язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов’язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом, та
відповідно частиною першою статті 33
Закону України «Про іпотеку», за якою у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов’язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов’язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку про те, що
іпотека як правовий інститут виконує
забезпечувальну функцію виконання
боржником основного зобов’язання,
тобто спрямований на те, щоб
гарантувати
кредитору-іпотекодержателю право на
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна за наявності в
боржника заборгованості перед
кредитором.

Іпотека має похідний
характер від основного зобов'язання і є
дійсною до припинення основного
зобов'язання або до закінчення строку
дії іпотечного договору (частина п’ята
статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини шостої
статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у
редакції, яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин) у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3
Закону України «Про іпотеку» пріоритет
права іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом – у черговості їх
державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет
іпотеки в порядку примусового
виконання допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-іпотекодержателя, який має
переважне право перед іншими особами
на задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки.

При цьому, матеріали справи містять
сам договір застави автомобіля ( а.с.
19-22), відповідно до п 1.4 якого, банк
отримав гарантії належного виконання
зобов»язань (за згодою сторін
визначено заставну вартість предмета
застави) в розмірі – 136620грн.

Таким чином , проведений державним
виконавцем розподіл стягнутих
коштів з боржника порушує права
банку на погашення юборгових
зобов»язань боржника згідно
договору застави.

У зв»язку з заначеним , суд визнає
неправомірними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області, ОСОБА_2 щодо розподілу
стягнутих з боржника сум, розрахунок
по зведеному виконавчому провадженню
№ 40772156 від 02.04.14 року.

При цьому, вимоги банку щодо
скасування розрахунку розподілу
стягнутих з боржника сум ЗВП № 40772156 від
02.04.2014 року та зобов'язати державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області, ОСОБА_2, здійснити розрахунок
коштів отриманих від примусової
реалізації заставного майна філії -
Кіровоградське обласне управління AT
"Ощадбанк" у відповідності до ч. 6 ст. 54
Закону України "Про виконавче
провадження" не підлягають
задоволенню , оскільки за наявності
неоскаржуваної постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження від 14.04.14 року є
безпідставними і такими , що не
грунтуються на Законі. В цій частині
скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 43,
49, 54 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.383-385 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства "Державний ОСОБА_1 банк
України" в особі філії-Кіровоградське
обласне управління ПАТ "Державний
ОСОБА_1 банк України" на дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління
державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області ОСОБА_2,
задовільнити частково .

Визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області, ОСОБА_2 щодо розподілу
стягнутих з боржника сум, розрахунок
по зведеному виконавчому провадженню
№ 40772156 від 02.04.14 року.

В іншій частині скарги
відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Кіровоградської області через
Кіровський районний суд м. Кіровограда
протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_8