Справа № 750/8204/14
Провадження № 6/750/853/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючого -судді Карапута Л.В.,

при секретарі - Руденок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Качура В.В. про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

11.08.2014 року державний виконавець
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Качура В.В.
звернувся до суду з поданням про
встановлення боржнику ОСОБА_2
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України до виконання ним своїх
зобов'язань, що виникли за виконавчим
листом № 2-3324/01.

В обґрунтування подання зазначив, що
заборгованість за виконавчим
провадженням ВП № 25386121 не погашена та
перевищує суму відповідних платежів за
шість місяців .

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду подання був повідомлений
завчасно належним чином.

Сторони виконавчого провадження не
викликалися, відповідно до вимог
статті 3771 ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 197 цього
Кодексу справа розглянута без
застосування технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У провадженні державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Качура В.В.
знаходиться виконавче провадження
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини
на підставі виконавчого листа № 2-3324/01
виданого Деснянським районним судом м.
Чернігова.

Відповідно до наданих суду матеріалів,
на підставі виконавчого листа
державним виконавцем 27.07.2010 року було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 25386121.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням суду.

Ніяких доказів на підтвердження
ухилення боржником від виконання
виконавчих листів не надано.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК
України, фізична особа, яка досягла 16
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Отже державному виконавцю надано право
не в будь-якому разі звертатись із
поданням до суду, а тільки в разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього зобов'язань. Під
поняттям «ухилення» від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням, варто розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад наявність
коштів, майна тощо) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини. На момент звернення з
поданням до суду, факт ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням, повинен
вже відбутися і бути об'єктивно наявним
та вбачатися з матеріалів виконавчого
провадження

Згідно положень статті 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника -фізичної особи або керівника
-юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Виходячи зі змісту п.5 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
ухилення громадянина України від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) можливе
лише за наявності умислу. Адже у цьому
випадку особа усвідомлює протиправний
характер своєї дії або бездіяльності ,
передбачає її суспільно шкідливі
наслідки і бажає (або свідомо
припускає) їх настання, що свідчить про
наявність як інтелектуальної, так і
вольової ознаки у поведінці особи.
Отже, особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
зворотне.

Враховуючи вищевикладене вказане
подання не підлягає задоволенню,
оскільки державним виконавцем не
надано доказів на підтвердження факту
ухилення боржника від виконання рішень
суду, а ЦПК України передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання..

Керуючись статтями 208 - 210, 293, 3771 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Качура В.В. про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Л.В. Карапута