Справа № 711/1301/2012
Провадження № 2/711/664/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м.
Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі
головуючого судді Розман М.М., при
секретарі Цех Г.М. , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Тячів цивільну справу за
позовом ПАТ « Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, де треті особи
Тячівський РВ ДМС України в
Закарпатській області, орган опіки і
піклування Тячівської
райдержадміністрації про виселення з
житлового будинку та зняття з
реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В
И В:

ПАТ «Державний ощадний банк України»
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, де треті
особи Тячівський РВ ДМС України в
Закарпатській області, орган опіки і
піклування Тячівської
райдержадміністрації про виселення з
житлового будинку та зняття з
реєстраційного обліку. Позовні вимоги
мотивує тим, що згідно до кредитного
договору №385-С-07 від 4 жовтня 2007 року
відповідачу ОСОБА_1 надано кредит в
розмірі 375000 гривень з кінцевим
терміном повернення 3 жовтня 2017 і за
користування кредитом встановлено
плату в розмірі 17.5 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника ОСОБА_1 за вказаним
кредитним договором згідно договору
іпотеки №3383 від 04.10.2007 року було
передано в іпотеку банку належне
відповідачу нерухоме майно, а саме:
житловий будинок загальною площею 43.95
кв.м., житловою площею 21.08 кв.м., що
розташований в АДРЕСА_1.

Оскільки в порушення умов кредитного
договору відповідач свої зобов'язання
не виконав, позивач звернувся до
приватного нотаріуса Ужгородського
міського нотаріального округу з метою
вчинення виконавчого напису і 11 квітня
2012 року приватним нотаріусом вчинено
виконавчий напис про звернення
стягнення на нерухоме майно.

Відповідачі проживають у вказаному
житловому будинку і 1 жовтня 2013 року їм
було направлено вимоги про звільнення
житлового будинку, які ними залишені
без задоволення.

А тому, на підставі ст.ст. 3, 33, 40 Закону
України « Про іпотеку», ст. 109 ч.3 ЖК
України, ст. 6 Закону України « Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» просить
постановити рішення, за яким виселити
відповідачів з житлового будинку
АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного
обліку.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю
посилаючись на викладені в письмовій
позовній заяві обставини. Заперечення
представника відповідача проти позову
вважає безпідставними, оскільки, на її
думку , кредитний і іпотечний договори,
а також виконавчий напис, вчинені з
дотриманням законодавства. Просить
позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилися, так як згідно до поданої
письмової заяви просили розглянути
справу у їх відсутності, а тому суд в
порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у їх відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6
в судовому засіданні позов не визнав і
пояснив, що кредит частково вже
погашений, про що свідчить різниця в
сумах, зазначених в кредитному
договорі і виконавчому написі та
вартість житла перевищує суму
заборгованості за кредитним договором
.

Крім цього, на даний час в будинку
проживає малолітній ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином відповідачки
ОСОБА_8 і будь-якого іншого житла не має,
а тому примусове виселення порушить
права дитини, яка не є стороною у
кредитному договорі.

Також, вважає, що в порушення вимог
закону та іпотечного договору позивач
перед зверненням стягнення на предмет
іпотеки не надіслав відповідачам
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки взагалі і доказів
надіслання банком таких вимог до
позовної заяви не долучено, а додані
копії вимог на ім'я відповідачів, які
отримали відповідачі, стосуються лише
питань звільнення ними житлового
приміщення.

Крім цього, на його думку, третю особу
по справі, яка не являється
відповідачем, неможливо зобов'язати до
вчинення будь-яких дій.

Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник органу опіки і піклування
Тячівської райдержадміністрації в
судовому засіданні просить при
постановленні рішення прийняти до
уваги інтереси малолітньої дитини.

Представник Тячівський РВ ДМС України
в Закарпатській області в судове
засідання не з'явився, хоч про час та
місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, а тому суд в
порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно до кредитного договору №385-С-07
від 4 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ
« Державний ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ «
Державний ощадний банк України»,
відповідачу ОСОБА_1 надано кредит в
розмірі 375000 гривень з кінцевим
терміном повернення 3 жовтня 2017 і за
користування кредитом встановлено
плату в розмірі 17.5 % річних( а.с.6-8).

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за вказаним кредитним
договором згідно договору іпотеки №3383
від 04.10.2007 року було передано в іпотеку
банку належне відповідачу ОСОБА_1
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок загальною площею 43.95 кв.м.,
житловою площею 21.08 кв.м., що
розташований в АДРЕСА_1( а.с. 9-11).

Оскільки в порушення умов кредитного
договору відповідач свої зобов'язання
не виконав, позивач звернувся до
приватного нотаріуса Ужгородського
міського нотаріального округу з метою
вчинення виконавчого напису і 11 квітня
2012 року приватним нотаріусом вчинено
виконавчий напис про звернення
стягнення на нерухоме майно, зокрема,
на житловий будинок з надвірними
спорудами, що розташований в АДРЕСА_2(
а.с. 19).

Вказаний виконавчий документ звернуто
до виконання і постановою головного
державного виконавця відділу ДВС
Тячівського рай управління юстиції від
04.03.2013 року відкрито виконавче
провадження( а.с. 20).

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають у вказаному
житловому будинку і 1 жовтня 2013 року їм
було направлено вимоги про звільнення
житлового будинку, які ними залишені
без задоволення( а.с.12-16, 22).

Відповідно до ст. 40 Закону України « Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

А згідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають в ньому. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають в
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора добровільно звільнити його
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Відповідно до пунктів 43 і 44 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «
Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та
статтею 17 Закону України від 26 квітня
2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства»
батьки не мають права без дозволу
органу опіки і піклування укладати
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до письмової вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» від 1 жовтня 2013 року
позивач повідомив відповідачів про
необхідність добровільно звільнити
нерухоме майно, на яке звернуто
стягнення.

Враховуючи наведене та той факт, що на
даний час виконавчий напис про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в установленому порядку не
оскаржувався, є чинним і перебуває на
стадії виконання, відповідачі після
отримання з банку письмової вимоги про
добровільне звільнення іпотечного
майна його не звільнили, суд вважає, що
позов ПАТ КБ «Приватбанк» щодо
виселення відповідачів слід
задовольнити та виселити відповідачів
з житлового будинку, який є предметом
іпотеки та розташований в смт.
Солотвино вулиці Харківська №118
Тячівського району Закарпатської
області, України.

Вищенаведені заперечення представника
відповідачів проти позову суд вважає
необґрунтованими, оскільки вони не
спростовують доводів позивача.

При вирішенні позовних вимог про
зняття відповідачів з реєстраційного
обліку за місцем проживання в будинку
АДРЕСА_1 суд враховує, що згідно до ст. 7
Закону України « Про свободу
пересування та вибір місця проживання
в Україні« від 11 грудня 2003 року , який
набрав чинності з 15 січня 2004 року,
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду ( про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою ), свідоцтва про смерть.

У разі якщо особа з поважної причини не
може самостійно звернутися до органу
реєстрації, зняття з реєстрації може
бути здійснено за зверненням іншої
особи на підставі доручення ,
посвідченого в установленому порядку.

А згідно до ст.. 16 цього Закону місце
проживання особи , яке на день набрання
чинності цим Законом підтверджувалося
пропискою , вважається зареєстрованим.

Оскільки після постановлення
остаточного рішення про виселення
відповідачів позивач не звертався з
вимогами до органу реєстрації про
зняття відповідачів з реєстраційного
обліку і йому не відмовлялося в цьому,
то зазначену вимогу суд вважає
передчасною.

Судові витрати в частині сплати
судового збору покласти на
відповідача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169 , 209 , 213-215
ЦПК України , ст. 41 Конституції України ,
ст.ст. 9, 109 ЖК України , ст.ст. 3, 33, 40
Закону України « Про іпотеку», ст.ст. 7 ,
16 Закону України « Про свободу
пересування та вибір місця проживання
в Україні «, суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_7 з житлового будинку
АДРЕСА_1 Тячівського району
Закарпатської області, України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «
Державний ощадний банк України» 243
гривні 60 копійок сплаченого судового
збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення , а особами , які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
М.М.Розман