ун. № 759/7368/14-ц
пр. № 2/759/3385/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
П»ятничук І.В.,

при секретарі
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про розірвання договору довічного
утримання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
та просила суд постановити рішення,
яким розірвати догові довічного
утримання укладений 27.08.2012 р. між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу - ОСОБА_3
зареєстрований в реєстрі за № 948.

В обгрутування заявлених вимог
позивач вказувала на те, що 27.08.2012 р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
довічного утримання, відповідно до
якого відчужував передала у власність
набувачу належну їй на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 за що набувач
зобов»язувалась надавати відчужувану
довічне матеріальне забезпечення.
Зокрема відповідно до п.9 даного
договору набувач зобов»язувалась
довічно повністю утримати
відчужувача, забезпечувати її
харчуванням, одягом, доглядом,
необхідною допомогою, в тому числі
медичною на загальну суму 500 грн. котрі
будуть передаватись нею відчужувану
готівкою не пізніше 20 числа поточного
місяця, у випадку інфляції ця сума
змінюється згідно інфляції споживчих
цін; крім того додатково
зобов»язувалась забезпечити
відчужувача організацією похорон та
ритуальних послуг в разі смерті,
забезпечити житлом, шляхом збереження
права безкоштовного довічного
користування предметом договору,
підтримувати предмет договору у
належному стані, що буде відповідати
санітарним умовам, у разі необхідності
забезпечувати побутовою технікою, у
разі стаціонарного лікування
забезпечити медичними препаратами за
призначенням лікаря. Оскільки вона,
позивачка є людиною похилого віку яка
має проблеми зі слухом, їй було важко
самостійно виконувати роботи по
господарству та доглядати за собою,
вона потребувала постійного
стороннього догляду та утримання, а
відповідачка увійшовши до неї в довіру,
обіцяла що буде добре відноситись до
неї та допомагати матеріально та
фізично, однак жодної сплати
відповідно до договору по 500 грн. не
здійснила, не надавала повного
матеріального утримання, фактично з
укладання договору позивачка
самостійно себе утримувала і
обслуговувала, самостійно купувала
собі продукти, ліки, ходила в магазин,
при цьому відповідачка не цікавилась
її станом здоров»я, самопочуттям,
потребами у догляді, крім того
проживаючи в квартирі разом з донькою
відповідачка ображала позивача, а в
подальшому у позивача почали
пропадати кошти, а останнім часом її
стан здоров»я і взагалі погіршився,
тому сестра та племінниці позивачки
забрали її до себе додому де надали їй
необхідний догляд, придбали одяг,
допомогли з встановленням слухового
апарату. Оскільки відповідачем
належним чином не виконуються умови
договору довічного утримання та
посилаючись на ст..ст. 610, 611, 744, 749, 755, 756
ЦК України просила заявлені позовні
вимоги задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні
підтримала заявлені позовні вимоги,
вказувала суду що на момент укладання
договору довічного утримання погано
себе почувала і на сьогодні не може
пояснити причину укладання договору,
але хотіла щоб відповідачка її
доглядала, готувала їй, прибирала в
квартирі, давала гроші, а остання цього
не робила, їсти не давала взагалі, била,
а потім дала на відповідачку доручення
на отримання пенсії і тоді взагалі
перестала отримувати будь-які кошти. В
своїх поясненнях позивачка вказувала,
що жодних ліків вона не приймає та не
приймала, до лікарів не зверталась,
слухового апарату не мала та не має,
дійсно недочуває, однак за медичною
допомогою не зверталась. Вказувала що
за станом здоров»я обходить себе сама,
до сусідів не звертається, в
холодильнику у неї завжди є їжа, бажає
щоб відповідачка виїхала з квартири
щоб там жила її племінниця якій вона і
бажає залишити квартиру.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала заявлені позовні
вимоги та просила їх задовольнити
посилаючись на обставини справи
викладені в позовній заяві, в
доповненнях вказувала що нею в
позовній заяві помилково вказано, що
племінниці допомагали в встановленні
слухового апарату, тоді як слід
зазначити що апарат у позивача не
встановлено, оскільки за станом її
слуху їй даний апарат призначено не
було.

Відповідачка проти заявлених
позовних вимог заперечувала, вказуючи
на те, що познайомилась з позивачкою в
2005 р. коли почала знімати ліжко-місце в
її квартирі, а в 2009 р. позивачка
зареєструвала її в квартирі, відносини
у них були добрі і оскільки позивачка є
одинокою то вона сама запропонувала
укласти договір довічного утримання,
крім того вона також спілкувалась з
братом позивачки ОСОБА_4 який також
рекомендував укласти їм договір
довічного утримання, як зазначала
відповідач, за час спільного
проживання вони з позивачкою
харчувались разом, всі продукти
купувала та привозила з села вона,
давала позивачці кошти декілька раз в
місць не одночасно 500 грн., а меншими
сумами по 100, 200 грн. декілька разів на
місяць, звісно розписку про надання
коштів не брала, позивачка любила
придбати собі ось смачне цукерки,
ковбасу сирокопчену, крім того
самостійно платила за квартиру
комунальні послуги та кошти за
електроенергію, а 11.01.2014 р. до неї на
роботу прийшли племінниці позивачки,
яких до цього бачила тільки один раз,
оскільки позивачка не відчиняла двері
і коли вони разом прийшли в квартиру
вони забрали позивачку до себе сказали
про те, що позивачка їде в гості, а 14.01.2014
р. повернулись і почали вимагати
документи на квартиру, виганяти її і
вона викликала міліцію і надала
договір довічного утримання.
Вказувала, що за весь час їх спільного
проживання позивачка до лікаря не
зверталась, взагалі почувала себе
добре, добрі і були в них відносини,
вони разом ввечері гуляли в дворі,
харчувались разом,Є вказувала що були
випадки коли позивачка лишала квартиру
не зачиненою, впускала в квартиру
віруючих і у неї дійсно пропадали
гроші.

Представники відповідача в
судовому засіданні заперечували щодо
заявлених позовних вимог та просили в
їх задоволенні відмовити посилаючись
на обставини справи викладені в
запереченнях до заявлених позовних
вимог.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, представника позивача,
відповідачки, представників
відповідачки, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
дослідивши матеріали справи, вважає що
заявлені позовні вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
в с.В.Стариця Бориспільського району
Київської області ( а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 23 квітня 1999 р.
квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 ( а.с.
9).

В подальшому 27.08.2012 р. між ОСОБА_1 -
відчужувачем та ОСОБА_2 - набувачем
укладено договір довічного утримання,
відповідно до якого відчужував
передала у власність набувачу належну
їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1
за що набувач зобов»язувалась надавати
відчужувану довічне матеріальне
забезпечення. Зокрема відповідно до п.9
даного договору набувач
зобов»язувалась довічно повністю
утримати відчужувача, забезпечувати
її харчуванням, одягом, доглядом,
необхідною допомогою, в тому числі
медичною на загальну суму 500 грн. котрі
будуть передаватись нею відчужувану
готівкою не пізніше 20 числа поточного
місяця, у випадку інфляції ця сума
змінюється згідно інфляції споживчих
цін; крім того додатково
зобов»язувалась забезпечити
відчужувача організацією похорон та
ритуальних послуг в разі смерті,
забезпечити житлом, шляхом збереження
права безкоштовного довічного
користування предметом договору,
підтримувати предмет договору у
належному стані, що буде відповідати
санітарним умовам, у разі необхідності
забезпечувати побутовою технікою, у
разі стаціонарного лікування
забезпечити медичними препаратами за
призначенням лікаря. ( а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів
справи, 13.02.2014 р. до Святошинського РУ ГУ
МВС України в м.Києві звернулась ОСОБА_6
з приводу порушення ОСОБА_2 прав
ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_2 обманним
шляхом змусила ОСОБА_1 укласти договір
довічного утримання, умов договору не
виконує, в квартирі антисанітарія,
догляд не надається, ( а.с. 10).

Відповідно до довідки філії №807
від 23.05.2014 р. в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1 з 1993 р. і ОСОБА_2
зареєстрована з 20 лютого 2009 р. ( а.с. 14).

Відповідно до квитанцій по сплаті
квартирної плати по квартирі АДРЕСА_1 в
період з 2012 р. дана плата надходить за
двох осіб, вчасно, ( а.с. 72-84).

Відповідно до довідки ТОВ
«Континент-Торг» ОСОБА_2 працює в
товаристві на посаді продавця з 11.12.2012
р. ( а.с. 85), за місцем роботи остання
характеризується виключно позитивно (
а.с. 86).

Допитана в якості свідка ОСОБА_6
вказувала що є племінницею позивачки і
відвідувала позивачку 2-3 рази на
місяць, ночувати жодного разу не
лишалась, до 2012 р. позивачка з березня
по жовтень місяць жила у них в селі, а
потім перестала приїздити, але вона
відвідувала позивачку часто, один раз
бачила відповідачку, зазначала, що
ремонт в квартирі робився в 2008-09 р. так
як у неї в квартирі жили квартиранти
жінки які зробили ремонт, а останнім
часом в квартирі було взагалі не
прибрано, текли крани, зазначала що їй
не було відомо що в квартирі була
прописана відповідачка та не знали що
позивачка може таке витворити, як
укласти договір довічного утримання,
вона та її сестра привозили і продукти
харчування позивачці, а в січні 2014 р.
коли забирала тітку до лікаря щодо
обстеження по слуху, то дізнались про
існування даного договору, оскільки
коли почали шукати документи на
квартиру то відповідачка сказала що
документи вона сховала у себе на роботі
і вони викликали міліцію і тоді
з»ясувалось, що власником квартири є
ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 вказувала суду на
те, що вона є племінницею позивачки,
часто відвідувала тітку, надавала
допомогу, в січні 2014 р. коли забрала
тітку разом з сестрою щоб повести її до
лікаря то їм знадобились її документи,
пенсійне посвідчення і вони разом з
позивачкою та сестрою поїхали до
спірної квартири де відповідачка
заперечувала надати документи на
квартиру тому вони викликали міліцію,
вказувала що в квартирі було брудно,
зазначала, що завжди надавали
позивачці допомогу, коштами не
допомагали оскільки позивач завжди
тримала квартирантів і мала дохід,
знає, що до 2009 р. за квартиру платила
позивачка сама. Також вказувала, що
навесні 2014 р. відповідачка поміняла
крани в квартирі, вказувала що в 2012р., 2013
р. в квартирі було не брудно, до випадку
в січні 2014 р. позивачка на відповідачку
не жалілась.

Допитана судом в якості свідка
ОСОБА_8 вказувала суду на те, що вона є
сусідкою позивачки, часто бувала в
квартирі позивачки, в квартирі завжди
було прибрано, часто спілкувалась з
позивачкою, приходила до неї в гості,
пити чай, зазначала що в 2012 р. жалілась
на те, що відповідачка її не годує,
останній раз в квартирі була восени 2013
р., знає і відповідачку, знаю, що остання
приїхала в Київ на роботу і позивачка
її прописала в квартирі, оскільки з
родичами позивачка на той час не
спілкувалась, оскільки в 2011 р. вона
приїхала до себе в хату в село, а з
родичами була сварка і вони її не
пустили, вказувала що бували випадки
коли позивачка брала в борг кошти,
продукти харчування.

Свідок ОСОБА_5 вказувала суду на
те, що є сестрою позивачки в 2013 р.
послала до сестри своїх доньок
довідатись як у неї справи і вони
привезли сестру до неї і тоді
довідались що укладено договір, з зими
2014 р. по літо 2014 р. сестра жила разом з
нею, все було добре, сестра їй почала
розповідати що відповідачка била її,
ображала, не годувала, до цього вона про
такі обставин не розповідала, а влітку
2014 р. сестра лежала в лікарні бо її
доньки викликали швидку і у неї був
інсульт, до даного випадку сестра до
лікарів не зверталась бо не хворіа.

Свідок ОСОБА_9 вказувала суду на
те, що вона є співробітницею
відповідачки, знає її з 2006 р. працювали
вони разом, знає що ОСОБА_2 спочатку
знімала у позивачки ліжкомісце в
квартирі, вона була в даній квартирі в
гостях, квартира охайна, чиста,
відносини у ОСОБА_2 з позивачкою були
добрі, остання часто заходила до них в
магазин до відповідачки, вони завжди
вітались і ОСОБА_1 завжди добре
відзивалась про ОСОБА_2, крім того коли
вони приходили в гості то за стіл
сідали всі разом і позивачка сідала
разом з ними, харчувались вони разом,
також ОСОБА_2 завжди привозила з села
продукти харчування і молоко і м»ясо, в
магазині купувала продукти для
позивачки, також бували випадки що
відповідачка брала кошти в борг бо їй
треба було віддати позивачці.

Свідок ОСОБА_10 вказувала суду на
те, що є співробітницею відповідачки,
знає останню два роки, знає, що ОСОБА_2
доглядає позивачку, відносини у них
були завжди добрі, особисто бувала в
квартирі у позивачки і відповідачки і
вони разом вечеряли, позивачка хвалила
ОСОБА_1, знає що відповідачка постійно
купувала продукти харчування для
позивачки і дома постійно готувала їй
їжу, вони з співробітниками часто
допомагали відповідачці матеріально,
бо вона завжди давала позивачці кошти.
Зазначала що в квартирі коли вони її
відвідували було чисто.

Згідно ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач),
передає у власність другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину, інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач майна зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду, зокрема,
на вимогу відчужувача або третьої
сторони, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежного від його вини.

Відповідно до укладеного 27.08.2012 р.
між ОСОБА_1 - відчужувачем та ОСОБА_2 -
набувачем договору довічного
утримання, відповідно до якого
відчужував передала у власність
набувачу належну їй на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 за що набувач
зобов»язувалась надавати відчужувану
довічне матеріальне забезпечення.
Зокрема відповідно до п.9 даного
договору набувач зобов»язувалась
довічно повністю утримати
відчужувача, забезпечувати її
харчуванням, одягом, доглядом,
необхідною допомогою, в тому числі
медичною на загальну суму 500 грн. котрі
будуть передаватись нею відчужувану
готівкою не пізніше 20 числа поточного
місяця, у випадку інфляції ця сума
змінюється згідно інфляції споживчих
цін; крім того додатково
зобов»язувалась забезпечити
відчужувача організацією похорон та
ритуальних послуг в разі смерті,
забезпечити житлом, шляхом збереження
права безкоштовного довічного
користування предметом договору,
підтримувати предмет договору у
належному стані, що буде відповідати
санітарним умовам, у разі необхідності
забезпечувати побутовою технікою, у
разі стаціонарного лікування
забезпечити медичними препаратами за
призначенням лікаря. ( а.с. 11).

Посилання позивача на те, що
відповідач не надавала їй допомогу на
придбання ліків і вона вимушена була їх
самостійно купувати спростовуються
матеріалами справи, а саме довідкою КНП
«КДЦ» Святошинського району м.Києва
Управління охорони здоров»я
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації від 14.08.2014 р.
(а.с. 119) згідно до якої вбачається що
звернень ОСОБА_1 яка зареєстрована в
АДРЕСА_1 за медичною допомогою до
лікарні не зареєстровано, первинна
медична документація останньої в
даному медичному закладі відсутня,
також сама позивачка повідомила суду
про те, що медичної картки у неї немає,
до лікарів вона не зверталась взагалі,
жодних ліків не приймала, не купувала.

Крім того, слід взяти до уваги, що
відповідно до листа Святошинського РУ
ГУ МВС України в м.Києві від 20.08.2014 р.
(а.с. 115-116) що за зверненням
представника відповідача ОСОБА_12 було
проведено перевірку в ході якої
з»ясовано, що ОСОБА_2 проживає в спірній
квартирі з 2005 р., відносини у неї з
ОСОБА_1 були добрі, жодних скарг до РУГУ
не надходило, з бесіди з сусідами
встановлено, що позивачку окрім її
рідного брата ОСОБА_4 більше ніхто не
відвідував, 15.01.2014 р. звернулась ОСОБА_6
з приводу протиправних дій ОСОБА_2,
однак жодних ознак кримінального
правопорушення в діях останньої не
виявлено.

Також слід зауважити, що особисто
позивачка надаючи пояснення суду не
була послідовною, даючи пояснення
01.08.2014 р. вказувала суду на те, що ОСОБА_2
коштів не надавала, била її, продуктів
харчування не купувала, вона весь час
була голодною.

Однак дані пояснення
спростовуються діями самої позивачки,
оскільки остання в 2006 р. дозволила
вселення в належну їй квартиру
відповідачки, в подальшому в 2009 р.
зареєструвала відповідачку в спірній
квартирі а в 2012 р. уклала з
відповідачкою договір довічного
утримання, також в судовому засіданні
25.09.2014 р. позивачка не могла вказати
мету з якою бажає розірвання договору,
вказувала, що продукти харчування у неї
були завжди, за квартиру платила
ОСОБА_2, купували продукти як ОСОБА_2 так
і вона сама, придбання ліків не
потребувала оскільки не хворіла. Також
слід зауважити, що до січня 2014 р. до
моменту коли про існування даного
договору довічного утримання
дізнались родичі позивачки, вона не
скаржилась на дії відповідачки та не
вчиняла будь-яких дій щодо розірвання
даного договору, також не ставила
питання про інфляцію коштів які слід
надавати за даним договором довічного
утримання та про невиконання
відповідачкою умов даного договору.

Таким чином, оцінюючи в
сукупності вищезазначені пояснення
сторін, свідків, з'ясувавши обставини
справи, даючи оцінку письмовим
доказам, суд приходить до висновку, що
судом не здобуто доказів про неналежне
виконання умов договору довічного
утримання зі сторони відповідача, а
тому судом не вбачається підстав для
задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 744, 755 ЦК України, ст.ст.
10, 60, 61, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2

про розірвання договору довічного
утримання, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м.Києва на
протязі десяти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:

ун. № 759/7368/14-ц

пр. № 2/759/3385/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
П»ятничук І.В.,

при секретарі
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про розірвання договору довічного
утримання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2

про розірвання договору довічного
утримання, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м.Києва на
протязі десяти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя: