У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, та за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, третя особа - Страхова компанія
«Українська страхова група», про
стягнення майнової та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом та у
урахуванням уточнених позовних вимог
просив стягнути з акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на його
користь строкове відшкодування у сумі
21 625 грн 50 коп., стягнути на свою користь
з ОСОБА_5 компенсацію за завдану
моральну шкоду в сумі 5 тис. грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 23 лютого 2010 року на
перехресті вул. Генерала Петрова та
вул.. Радісної у м. Одесі, з вини
відповідача ОСОБА_5, який керував
автомобілем «Тайота Камрі», державний
номерний знак НОМЕР_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок чого належний йому
автомобіль марки «ВАЗ-21114», державний
номерний знак НОМЕР_2, зазнав
механічних пошкоджень, а йому були
спричинені матеріальні збитки.

Враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія», то при
зверненні його до даної страхової
компанії йому було відмовлено у
виплаті страхового відшкодування.

У березні 2011 року ОСОБА_6, ОСОБА_5
звернулися до суду із указаним позовом
до ОСОБА_4 про стягнення з останнього
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначили, що дана
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини ОСОБА_4, а автомобіль марки «Тайота
Камрі», який зазнав механічних
ушкоджень, належить ОСОБА_6 на
праві власності.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 липня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Сстягнуто з Одеської філії ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» на користь ОСОБА_4 страхове
відшкодування в сумі 21 651 грн 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
1тис. грн. у якості відшкодування
моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_5
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_6, ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 40 540 грн , в рахунок відшкодування
моральної шкоди 3 тис. грн та на користь
ОСОБА_5 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1 тис. грн.

В решті позову відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Одеської області від 12 червня 2014 року,
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
суд апеляційної інстанції на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України),
правильно виходив з того, що винним у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди є ОСОБА_4, а тому останній і
повинен відшкодовувати завдану
позивачам матеріальну та моральну
шкоди, виходячи із засад виваженості,
розумності та справедливості.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 12 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова