Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Житомирської міської ради,
ОСОБА_2 про скасування рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради та визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 11 липня
2014 року, -

в с т а н о
в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом. Зазначав, що
відповідно до ордера №190 від 03.11.1967 року
він є наймачем неприватизованої
квартири АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого
комітету Житомирської області від
27.01.2011 року № 47 без його згоди надано
дозвіл ОСОБА_2 на реєстрацію у квартирі.

Вважаючи рішення виконкому про
реєстрацію відповідача незаконним
просив його скасувати, а також визнати
відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив
право на користування житловим
приміщенням - зазначеною квартирою у
зв'язку з незаконною реєстрацією його
місця проживання.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 11 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Зокрема вказує, що реєстрація ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1 була проведена з
порушенням встановленого порядку
реєстрації фізичних осіб. А саме без
отримання згоди квартиронаймача, тобто
його ОСОБА_1 Крім того, відповідач
жодного разу не оплачував комунальні
послуги та не брав участі в утриманні
квартири.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 є наймачем
квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення
свою дружину, дітей, батьків, а також
інших осіб.

Проте, без дозволу наймача квартири
ОСОБА_1 рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради № 47 від
27.01.2011 року «Про реєстрацію фізичних
осіб за місцем проживання» надано
дозвіл на реєстрацію у вище зазначеній
квартирі ОСОБА_2.

При цьому, за змістом даного рішення №47
від 27.01.2011 року слідує, що воно прийнято
на підставі Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", з
врахуванням висновку комісії при
міськвиконкомі з розгляду спірних
питань щодо реєстрації фізичних осіб
за місцем проживання і ст.30 Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні".

Проте, відповідно до підпункту 2 пункту
„а" ст.30 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать облік
громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності;
вирішення питань щодо використання
нежилих приміщень, будинків і споруд,
що належать до комунальної власності.

Тобто, відповідно до зазначеної норми
закону вирішення питань про надання
дозволу на реєстрацію фізичних осіб до
відання виконавчих органів міських
рад не належить.

З вище наведеного можливо зробити
висновок, що виконавчий комітет
Житомирської міської ради
постановляючи оскаржуване рішення та
надаючи дозвіл відповідачу на
реєстрацію у квартирі, наймачем якої є
позивач та без згоди останнього, діяв
поза межами своїх повноважень,
визначених ст.30 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні".

Не надано таких повноважень
виконавчому комітету міської ради і
Законом України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", на який
посилається вказаний орган в своєму
рішенні.

Оскільки оскаржуване рішення
виконавчим комітетом Житомирської
міської ради прийнято поза межами його
повноважень, то воно підлягає
скасуванню судом.

Проте вирішуючи спір суд першої
інстанції в повній мірі не врахував
наведеного та помилково відмовив у
задоволенні позову в цій частині.

Тому рішення районного суду у
зазначеній частині відповідно до ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

В решті рішення суду першої інстанції
залишається без змін, виходячи з
наступного.

Так, правові підстави для визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
будинках державного і громадського
житлового фонду визначено главою 2
Житлового Кодексу (ст.ст.70, 71, 72 ЖК).
Проте позов із зазначених правових
підстав не заявлено. Разом з тим,
підстава, на яку посилається позивач
для визнання відповідача таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням не передбачена законом.
Тому позов у зазначеній частині
задоволенню не підлягав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 11 липня 2014 року в частині
відмови у задоволенні позову про
скасування рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради
Житомирської області про реєстрацію
фізичних осіб скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради
Житомирської області від 27 січня 2011
року №47 про надання дозволу на
реєстрацію ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1.

В решті рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 11 липня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом
двадцяти днів.

Головуючий: Судді: