У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А., Писаної Т.О.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від
3 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 26
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що 28 лютого 2008 року між
позивачем та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого відповідач отримав
кредит у розмірі 29 000 грн зі сплатою 2,7 %
за користування кредитними коштами та
з кінцевим терміном їх повернення до
29 лютого 2011 року.

На забезпечення належного виконання
ОСОБА_6 умов кредитного договору, 28
лютого 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банко «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»),
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», та ОСОБА_7 було укладено
договір поруки, згідно із яким
поручитель взяв на себе зобов'язання
солідарно відповідати перед позивачем
за належне виконання ОСОБА_6 умов
кредитного договору.

Оскільки ОСОБА_6 належним чином не
виконує взяті на себе за договором
кредиту зобов'язання, утворилась
заборгованість, яка станом на 24 червня
2011 року становить 66 240 грн 23 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, а
також враховуючи те, що добровільно
відповідачі кредитну заборгованість
не сплатили, позивач, із врахування
збільшених позовних вимог, просив суд
стягнути солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на свою користь заборгованість за
кредитним договором у розмірі 66 240 грн 23
коп.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від
3 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 26 березня 2014 року, позов ПАТ
«КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на користь ПАТ «КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
від 28 лютого 2008 року,
укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_6, в розмірі 53 716 грн 98 коп.

У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ КБ «Надра», суди виходили із того,
що порушені права позивача підлягають
захисту шляхом стягнення солідарно із
боржника та поручителя заборгованості
за кредитним договором.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте висновки судів не ґрунтуються на
нормах процесуального закону та
зроблені при неповному з'ясуванні усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судами встановлено, що 28 лютого 2008 року
між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6
було укладено кредитний договір,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 29 000 грн зі
сплатою 2,7 % за користування кредитними
коштами та з кінцевим терміном їх
повернення до 29 лютого 2011 року (а. с.
18-19).

На забезпечення виконання умов
вищезазначеного кредитного договору, 28
лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_7 було укладено договір поруки,
згідно із яким поручитель взяв на себе
зобов'язання солідарно відповідати
перед позивачем за належне виконання
ОСОБА_6 умов кредитного договору (а. с.
15).

18 червня 2009 року позивачем було
надіслано на адресу ОСОБА_6 претензію
із вимогою дострокового повернення
кредитних коштів (а. с. 6).

Із розрахунків заборгованості за
кредитним договором від 28 лютого 2008
року вбачається, що станом на 24 червня
2011 року заборгованість ОСОБА_6 за
договором становить 66 240 грн 23 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

На підставі зазначеного, судами
правильно було встановлено, що ОСОБА_6
порушив умови кредитного договору в
частині повернення кредитних коштів та
сплати відсотків за користування ними.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Заперечуючи проти задоволення позову
ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_7
зазначав, що договір поруки від 28
лютого 2008 року він не підписував,
судами, на порушення вимог
процесуального закону, не було
досліджено оригіналу зазначеного
правочину.

25 березня 2014 року представником ОСОБА_7
було заявлено клопотання про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи (т. 2 а. с. 46 - 47).

Ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 26 березня 2014 року
в задоволенні клопотання ОСОБА_7 було
відмовлено з тих підстав, що спірний
договір поруки був предметом
дослідження суду першої інстанції,
порядок дослідження якого був
дотриманий (т. 2 а. с. 51).

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами (ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК
України).

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На порушення вищезазначених норм
процесуального закону, апеляційний суд
не сприяв всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи,
заперечення ОСОБА_7 належним чином не
перевірив та передчасно відмови
останньому в задоволенні клопотання
про призначення судово-почеркознавчої
експертизи.

Враховуючи зазначене, ухвала
апеляційного суду не може залишатися в
силі, допущені судом порушення норм
процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 26 березня 2014 року
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана