Справа № 545/2927/14-ц
Провадження № 2/545/1279/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Цибізова
С.А.

при секретарі
Токар М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дукла",
про розірвання договору
купівлі-продажу та стягнення сплачених
за товар грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом , в обґрунтування
якого зокрема послався на те, що згідно
заяви 03.04.2013 року до ТОВ «Дукла» просив
відпустити йому частини за готівковий
розрахунок, відповідно до переліку, та
у той же день позивач згідно рахунку на
оплату №36 від 03.04.2013року перерахував
на адресу ТОВ «Дукла» 14 991,70 грн., однак
зазначених в ньому запчастин після
цього не отримав. Оскільки сплату
грошових коштів за ці запчастини
позивач вважав за необхідне провести
за для врегулювання питання з приводу
свого звільнення з посади головного
інженера ТОВ «Дукла», то в подальшому
звернувся до суду з приводу повернення
безпідставно набутого майна. Рішенням
Полтавського районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Дукла»
задоволено частково та стягнуто з
підприємства на його користь
безпідставно отримані грошові кошти у
розмірі 14991 грн. 70 коп. Рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 19 травня 2014 року апеляційну скаргу
ТОВ «Дукла» задоволено, рішення
Полтавського районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року скасовано та ухвалено нове, яким
відмовлено у задоволенні позову. У
своєму рішенні від 19 травня 2014 року
Апеляційний суд Полтавської області
прийшов до висновку, що правовідносини
сторін регулюються нормами
зобов'язального права, які
застосовуються до окремих видів угод, а
не статтею 1212 ЦК України, на яку
посилався позивач як на підставу
позовних вимог. Після того, з метою
досудового вирішення спору, 04 червня 2014
року позивачем на адресу відповідача
була надіслана вимога, про передання
проданого товару або повернення
сплачених за товар коштів, яка була
отримана відповідачем 05 червня 2014 року,
що підтверджується копіями
фіскального чеку та повідомленням про
вручення поштового відправлення, однак
ніякої відповіді від відповідача не
надійшло, в зв'язку із чим позивач
посилаючись на невиконання останнім
зобов'язань по договору
купівлі-продажу від 03 квітня 2013року,
звернувся до суду та просив розірвати
зазначений договір ,стягнувши з
відповідача на користь позивача 14 991,70
грн. коштів сплачених за товар.

Позивач та його представник в судове
засідання з'явились, позов підтримали
в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила,
пояснюючи це тим, що позивачем
запчастини фактично отримані в той же
день на складі ТОВ "Дукла".

Суд заслухавши пояснення сторін
дослідивши докази, встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються

при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням
Полтавського районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Дукла»
задоволено частково та стягнуто з
підприємства на його користь
безпідставно отримані грошові кошти у
розмірі 14991 грн. 70 коп. та судові витрати
в сумі 229 грн. 40 коп. Рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 19 травня 2014 року апеляційну скаргу
ТОВ «Дукла» задоволено, рішення
Полтавського районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року скасовано та ухвалено нове, яким
ОСОБА_1 у задоволенні позову до ТОВ
«Дукла» про стягнення (повернення)
безпідставно набутого майна
відмовлено.

У своєму рішенні від 19 травня 2014
року Апеляційним судом Полтавської
області встановлено, що відповідач
набув грошові кошти за існування
достатніх правових підстав, у спосіб,
що не суперечить цивільному
законодавству, зокрема, за товар згідно
рахунку на оплату № 36 від 03 квітня 2013
року на загальну суму 14991,70 грн.,
виданого ТОВ «Дукла», у якому ОСОБА_1
вказаний як покупець. Цього ж дня 03.04.2013
року ОСОБА_1 сплачено 14991,70 грн. на
користь ТОВ «Дукла» згідно заяви про
перевід готівки 4481.99.1 від 03.04.2013 року.
Призначення платежу у квитанції банку
зазначено «оплата за товар по рахунку
№ 36 від 03.04.2013 року»…Таким чином, в
розумінні положень Цивільного кодексу
України рахунок на оплату № 36 від 03.04.2013
року, виданий ТОВ «Дукла» позивачу
ОСОБА_1 вважається офертою, пропозицією
укласти договір про купівлю-продаж.
ОСОБА_1 погодився з об'ємом та вартістю
товару, акцептувавши пропозицію ТОВ
«Дукла» шляхом оплати грошових коштів
в повному обсязі розміром 14991,70 грн.
Отже, позивач та ТОВ «Дукла» досягли
згоди щодо істотних умов договору, в
тому числі й щодо вартості товару,
уклавши таким чином фактично договір
купівлі-продажу. Отже, правовідносини
сторін регулюються нормами
зобов'язального права, які
застосовуються до окремих видів угод, а
не статтею 1212 ЦК України, на яку
посилався позивач як на підставу
позовних вимог.

Таким чином вищезазначені
обставини, вважаються судом
встановленими та доведенню не
підлягають.

Відповідно до положень ст.526 ЦПК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 665 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст.662 ЦК України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Положеннями ст.663 ЦК України
встановлено обов'язок продавця
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК
України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст.334 ЦК України
переданням майна вважається вручення
його набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві
майна, відчуженого без зобов'язання
доставки.

Судом встановлено, що після
сплати 14 991,70 грн. за товар по договору
від 03 квітня 2013 року, відповідачем
запчастини зазначені в рахунку на
оплату №36 від 03.04.2013року позивачу
передані не були. Твердження
представника відповідача, про те що
зазначений товар фактично

передавався ОСОБА_2 шляхом
представлення в розпорядження покупця
зі складу ТОВ «Дукла», не підтверджено
належними доказами по справі, і тому не
береться судом до уваги. Так зокрема з
огляду видаткової накладної №231 від 04
квітня 2013 року вбачається, що підпис
покупця про отримання товару на
зазначеному документі відсутня, інших
доказів на підтвердження отримання
ОСОБА_2 частин згідно переліку в
рахунку на оплату №36 від 03.04.2013 року від
ТОВ «Дукла» за договором
купівлі-продажу суду не надано,
предоставлені відповідачем накладні
на товар свідчить про господарські
операції ТОВ "Дукла"з іншими
контрагентами та передання товару за
спірним договором ОСОБА_1 не
підтверджують.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до положень ст.653 ЦК
України якщо договір змінений або
розірваний у зв'язку з істотним
порушенням договору однією із сторін,
друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Як вбачається з матеріалів
справи, 04 червня 2014року позивачем було
направлено до ТОВ «Дукла» вимогу від
03.06.2014року про виконання зобов'язань по
вищевказаному договору в строк до 10
червня 2014року шляхом передачі
придбаного майна згідно переліку, або
повернення сплачених коштів у розмірі
14991,70грн. Зазначена вимога отримана
відповідачем 05.06.2014року, що вбачається
з поштового повідомлення та не
заперечувалось самим відповідачем.
Проте, з боку відповідача товар покупцю
передано не було.

За таких обставин, суд вражає, що
відповідач належним чином свої
зобов'язання не виконав, а саме частини
обумовлені договором купівлі-продажу
покупцю ОСОБА_1 не передав, чим
здійснив істотне порушення умов
договору купівлі-продажу від 03.04.2013
року укладеного між ТОВ «Дукла» та
ОСОБА_1 та завдав останньому шкоди у
розмірі 14991,70грн сплачених за товар
коштів, що є підставою для розірвання
спірного договору та відшкодування на
користь позивача суми завданих
збитків.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дукла" про
про розірвання договору
купівлі-продажу та стягнення сплачених
за товар грошових коштів -
задовольнити.

- Розірвати договір
купівлі-продажу товару від 03.04.2013року
укладений між ОСОБА_1 та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Дукла".

- Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дукла" на
користь ОСОБА_1 14991,70 грн сплачених за
договором купівлі-продажу товару від
03.04.2013року по рахунку на оплату №36 від
03.04.2013 року.

- Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дукла" на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С. А. Цибізова