Справа № 182/5157/14-ц
Провадження № 4-с/0182/14/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.10.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді
Кобеляцької - Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

представника заявника ОСОБА_1

суб"єкта оскарження ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження (в порядку ст.383 ЦПК
України), -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою до Відділу державної
виконавчої служби Нікопольського
міськрайонного управління юстиції про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження (в порядку
ст.383 ЦПК України).

На підтвердження своїх вимог
скаржник посилається на те, що 29.01.2014
року Нікопольським міськрайонним
судом Дніпропетровської області за
його позовом до ОСОБА_4, третя особа -
Служба у справах дітей Нікопольської
міської ради, про усунення перешкод
щодо спілкування з дитиною, було
ухвалене рішення, яким його позовні
вимоги були задоволені частково, а
саме: зобов'язано ОСОБА_4 не чинити йому
перешкоди та встановлений спосіб його
участі у виховані дитини. Оскільки
ОСОБА_4 відмовлялась добровільно
виконувати судове рішення, він 11.03.2014
року вимушений був звернутись до
відділу державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції з виконавчим
листом, виданим 10.02.2014 року
Нікопольським міськрайонним судом, для
примусового виконання судового
рішення. 11.03.2014 року відповідачем було
відкрите виконавче провадження. 21.06.2014
року він отримав по пошті постанову
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2 від 20.05.2014
року про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з фактичним
виконанням ОСОБА_4 вимог виконавчого
документа. Вважає, що вищевказана
постанова є незаконною та підлягає
скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1 Закону України „Про
виконавче провадження", виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими, відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що, відповідно до цього
Закону, підлягають примусовому
виконанню. Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду від 29.01.2014 року
визначений наступний спосіб його
участі у вихованні доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1: періодичність побачень -
два рази на тиждень; дні тижня -
вівторок, четвер; тривалість - три
години на день за домовленістю з
матір'ю дитини; місце зустрічей - місце
проживання матері або батька, або
іншому місці за домовленістю між
батьками та у присутності матері.
Виходячи з того, що, відповідно до
положень ЦК, СК України, батько та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою; обов'язки по
вихованню дитини лежать на батьках до
повноліття дитини; особа набуває
повноліття з досягненням 18 років,
визначений Нікопольським
міськрайонним судом спосіб його участі
у вихованні доньки діє до 06.09.2030 року,
тобто не носить одноразовий характер і
не обмежується двома місяцями. В даному
випадку, суб'єкт оскарження, з огляду на
положення ст.1 Закону України „Про
виконавче провадження", повинен
контролювати виконання судового
рішення до 06.09.2030 року і не мав правових
підстав для закриття виконавчого
провадження раніше вказаної дати.
Суб'єкт оскарження не взяв до уваги
вищевказані обставини та характер
даних правовідносин, що призвело до
незаконного винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження.
Після закриття виконавчого
провадження, ОСОБА_4 продовжує
ігнорувати рішення суду або взагалі не
дає йому можливості бачитись з донькою,
або надає спілкуватись з нею, але менше,
ніж три години. Факт закриття
виконавчого провадження позбавило
його можливості звернутись до Суб'єкта
оскарження з метою фіксування
невиконання ОСОБА_4 рішення суду та
вчинення відповідних дій щодо
примусового його виконання. Також,
відповідно до положень ст.205 ЦПК
України, він не може звернутись до суду
з новим позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною,
оскільки, згідно рішення
Нікопольського міськрайонного суду
від 29.01.2014 року, даний спір вже
розглядався та був вирішений по суті.
Суб'єкт оскарження, незаконно
закінчивши виконавче провадження з
урахуванням того, що ОСОБА_4
добровільно не виконує рішення суду,
фактично позбавив його можливості
захистити свої законні права та
бачитись з дитиною. Крім того, як
зазначалось вище, суб'єкт оскарження
закінчив виконавче провадження у
зв'язку з фактичним виконанням ОСОБА_4
вимог виконавчого документу, з чим
неможливо погодитись, виходячи з
наступного. Стверджуючи про факт
виконання ОСОБА_4 вимог виконавчого
документу, суб'єкт оскарження
посилається на акти державного
виконавця від 09.04.2014 року, 29.04.2014 року,
20.05.2014 року. Актом державного виконавця
від 08.04.2014 року було встановлено та
засвідчено, що він спілкувався з
донькою біля будинку ОСОБА_4 на дитячій
площадці з 12 год. 20 хв. до 13 год. 10 хв.
Тобто, час його спілкування з донькою
складав всього 50 хвилин, замість
встановлених судом три години, що в
свою чергу вказує на порушення ОСОБА_4
рішення суду. Таким чином, державний
виконавець фактично зафіксував
порушення ОСОБА_4 рішення
Нікопольського міськрайонного суду
від 29.01.2014 року, а не його виконання в
повному обсязі. В актах державного
виконавця від 29.04.2014 року, 20.05.2014 року
встановлено, що він лише спілкувався з
дитиною 29.04.2014 року - о 16 годині, а 20.05.2014
року - 16 год. 30 хв. В той же час, ці акти не
містять і не підтверджують факт
тригодинного його спілкування з
донькою, як це визначено рішенням суду.
Слід зазначити, що з моменту ухвалення
Нікопольським міськрайонним судом
рішення від 29.01.2014 року, ОСОБА_4 ніколи
не давала йому спілкуватись з дитиною
три години. Таким чином, суб'єкт
оскарження не може використовувати
вищезазначені акти як докази того, що
ОСОБА_4 фактично в повному обсязі
виконує рішення суду, а отже не мав
правових підстав посилатись на ці акти
і закінчувати виконавче провадження.
Статтею 383 ЦПК України передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутись до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Відповідно до ч.1,2
ст.384 ЦПК України, скаргу може бути
подано до суду, який видав виконавчий
документ, безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Згідно з ч.1 ст.386 ЦПК
України, скарга розглядається у
десятиденний строк у судовому
засіданні за участю заявника і
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються. За таких обставин
звернувся до суду і просить визнати дії
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2 щодо
закінчення виконавчого провадження за
виконавчим листом № 883, виданого 10.02.2014
року Нікопольським міськрайонним
судом, неправомірними та скасувати
постанову заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2 від 20.05.2014
року про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом № 883,
виданого 10.02.2014 року Нікопольським
міськрайонним судом, у зв'язку з
фактичним виконанням боржником
виконавчого документа.

В судовому засіданні
представник заявника підтримав вимоги
свого довірителя в повному обсязі і
суду пояснив, що, на його думку,
закриття виконавчого провадження
відбулось незаконно. Виконавчий лист
не носить одноразового характеру і діє
до 2030 року. Вважає безпідставним
твердження про повне виконання рішення
суду, оскільки, навіть складені Акти не
засвідчують тригодинного спілкування
його довірителя зі своєю донькою.
Фактично виконання рішення суду не
відбулось. Зараз виконавче провадження
закрито, а подати новий позов до суду
його довіритель не має змоги, бо справа
вже вирішена по суті.

Суб"єкт оскарження в судовому
засіданні проти скарги заперечував,
посилаючись на подані ним письмові
заперечення, де вказує на те, що 01.03.2014
за заявою ОСОБА_3 на виконання до
відділу державної виконавчої служби
надійшов вищезазначений виконавчий
документ. 11.03.2014 року, у відповідності
до ст.25 Закону України „Про виконавче
провадження", державним виконавцем
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження. Того ж дня
примірник постанови про відкриття
виконавчого провадження надіслано
боржниці рекомендованим листом до
виконання, а стягувачу до відома. 02.04.2014
року на особистому прийомі у
державного виконавця в приміщенні
відділу державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_4
ознайомилась з матеріалами
виконавчого провадження по
вищезазначеному виконавчому документу
та подала заяву, в якій зазначила, що
вимоги виконавчого документа визнала
повністю, постанову про відкриття
виконавчого провадження поштою не
отримала, а у відділі державної
виконавчої служби отримала копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження і просить винести
постанову про відкладення провадження
виконавчих дій. У відповідності до ст.35
Закону України, „Про виконавче
провадження", державним виконавцем
винесена постанова про відкладення
провадження виконавчих дій в строк до
14.04.2014 року. Того ж дня примірник
постанови надіслано сторонам
виконавчого провадження. Відповідно до
ст.1 Закону України "Про державну
виконавчу службу" та ст.2 Закону України
"Про виконавче провадження", примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб) в Україні
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що,
відповідно до закону, підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх самостійно, визначає
Закон України „Про виконавче
провадження". У відповідності до п.2 ст.11
Закону України „Про виконавче
провадження", державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і повного обсягу виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом. Заходи
примусового виконання рішень
визначені положеннями Глави 7 Закону
України „Про виконавче провадження",
де передбачено виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення. Положеннями статті 75 п.2
Закону України „Про виконавче
провадження" передбачені загальні
умови виконання рішень, за якими
боржник зобов'язаний вчинити певні дії
або утриматися від їх вчинення.
Державним виконавцем зобов'язано
боржницю виконати вимоги виконавчого
документа та здійснено перевірку
виконання. Державним виконавцем за
адресою боржниці неодноразово
здійснено виходи, в результаті яких
встановлено факт виконання боржницею
вимог виконавчого документа, про що
державним виконавцем складені
відповідні акти за участю понятих та в
присутності сторін виконавчого
провадження. 20.05.2014 року державним
виконавцем, у відповідності до п.8 ч.1
ст.49 Закону України „Про виконавче
провадження", винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження у
зв'язку з фактичним виконанням вимог
виконавчого документа. Того ж дня
примірник постанови надіслано на
адресу сторін та суду. Державним
виконавцем строк здійснення
виконавчого провадження з виконання
даного рішення немайнового характеру
проведено з дотриманням вимог ст.30
Закону України „Про виконавче
провадження" у двомісячний строк. У
відповідності до ст.31 Закону України
„Про виконавче провадження", копії
постанов державного виконавця
доведені до відома сторін. На звернення
ОСОБА_3 стосовно виконання
вищезазначеного виконавчого документа
відділом державної виконавчої служби
були надані відповіді. За скаргою
ОСОБА_3 начальником Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області 14.07.2014 року
проведена перевірка. При перевірці
виконавчого провадження встановлено,
що дії заступника начальника ОСОБА_2
проведені з дотриманням вимог чинного
законодавства. Тому посилання заявника
ОСОБА_3 про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
заступника начальника ОСОБА_2 є
безпідставними. Тому просить відмовити
в задоволенні скарги ОСОБА_3 про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження заступника
начальника ОСОБА_2 по виконанню
виконавчого листа № 883 виданого 10.02.2014
року Нікопольським міськрайонним
судом про зобов'язання ОСОБА_4 не чинити
ОСОБА_3 перешкод у вихованні та
спілкуванні з дочкою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Вислухавши пояснення
представника заявника, суб"єкта
оскарження, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, 29.01.2014 року Нікопольським
міськрайонний судом було винесено
рішення, яким частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа - Служба у справах дітей
Нікопольської міської ради, про
усунення перешкод у вихованні та
спілкуванні з дитиною (а.с.4-6).

Відповідно до ст.25 Закону
України „Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов"язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити провадження, якщо
не закінчився строк пред"явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред"явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено в судовому
засіданні, виконавчий лист по
вищевказаній справі (а.с.7) заявником
був наданий до відділу державної
виконавчої служби Нікопольського
міськрайонного управління юстиції, в
з"язку з чим державним виконавцем ВДВС
НМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
(а.с.8).

Згідно зі ст.75 Закону України „Про
виконавче провадження", після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов"язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше, ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення.

Відповідно до ст.35 Закону України
„Про виконавче провадження", за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатись правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Як встановлено в судовому
засіданні, 11.03.2014 року копію постанови
про відкриття виконавчого провадження
державним виконавцем було надіслано
боржниці рекомендованим листом до
виконання, а стягувачу до відома. 02.04.2014
року на особистому прийомі у
державного виконавця в приміщенні
відділу державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції боржниця ОСОБА_4
ознайомилась з матеріалами
виконавчого провадження по
вищезазначеному виконавчому документу
та подала заяву, в якій зазначила, що
вимоги виконавчого документа визнала
повністю, постанову про відкриття
виконавчого провадження поштою не
отримала, а у відділі державної
виконавчої служби отримала копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження і просить винести
постанову . " державним виконавцем
винесена постанова про відкладення
провадження виконавчих дій в строк до
14.04.2014 року, копії якої державним
виконавцем було надіслано сторонам
виконавчого провадження.

09.04.2014 року, 29.04.2014 року та 20.05.2014 року
державним виконавцем здійснювались
виходи на адресу боржниці для
перевірки виконання вимог виконавчого
листа, про що складались акти в
присутності понятих (а.с.10-12). Суд не
може взяти до уваги посилання
представника заявника на те, що
державний виконавець зобов"язаний був
бути присутнім під час зустрічей його
довірителя з донькою всі 3 години,
визначені судом для спілкування його
довірителя з дитиною, однак, не робила
цього, оскільки ці вимоги не базуються
на нормах закону. Не базуються на
вимогах закону і твердження заявника
та його представника про те, що по
виконавчому листу не можна було
закривати провадження до виповнення
дитині 18 років, тобто до 2030 року,
оскільки строки здійснення та
закінчення виконавчого провадження
чітко визначені статтями 30 та 49 Закону
України „Про виконавче провадження".

Так, згідно із ст.30 Закону України
„Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов"язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Відповідно до ст.49 Закону України
„Про виконавче провадження", виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
... закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення; ... фактичного виконання в
повному обсязі рішення, згідно з
виконавчим документом.

Як встановлено в судовому
засіданні, 20.05.2014 року державним
виконавцем, у відповідності до п.8 ч.1
ст.49 Закону України „Про виконавче
провадження", винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження у
зв'язку з фактичним виконанням вимог
виконавчого документа (а.с.9).

Будь-яких порушень при вчиненні
виконавчих дій державним виконавцем
Т.В.Кутовою судом не встановлено.

Враховуючи все вищевикладене,
керуючись ст.3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 до
Відділу державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження (в порядку ст.383 ЦПК
України) - відмовити.

На рішення суду першої інстанції
може бути подано апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал