Номер провадження: 22-ц/785/5302/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Кравця Ю.І., Мартинової К.П.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
комунальної установи «Одеська обласна
клінічна лікарня», третя особа ОСОБА_3
про визнання незаконними та скасування
наказу про оголошення догани,
звільнення з роботи, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, стягнення
середнього заробітку за затримку
повного розрахунку, стягнення
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 04 квітня 2014 року,

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з вказаним позовом, який
уточнила та зазначила, що оголошення
двох доган відбулось з порушеннями, без
дотримання встановленого законом
порядку, з пропущенням строків,
встановлених ст. 148 КЗпП України.
Підстави оголошення догани її
звільнення ґрунтуються на припущеннях,
докази про безпосереднє порушення
дисципліни та посадових обов'язків
саме ОСОБА_2 відсутні, є надуманими та
незаконними. Підстави притягнення її
до дисциплінарної відповідальності та
звільнення стали неприязні стосунки з
головним лікарем КУ «ООКЛ».

З урахуванням наведеного, просила
визнати незаконним та скасувати наказ
головного лікаря комунальної установи
«Одеська обласна клінічна лікарня»
(далі - КУ «ООКЛ») № 172 від 11.10.2012 року в
частині оголошення ОСОБА_2 догани;
визнати незаконним та скасувати наказ
головного лікаря КУ «ООКЛ» № 192 від
14.11.2012 року в частині оголошення ОСОБА_2
догани; визнати незаконним та
скасувати наказ КУ «ООКЛ» № 213 від
13.12.2012 року про звільнення ОСОБА_2;
визнати незаконним та скасувати наказ
КУ «ООКЛ» № 4-кз від 09.01.2013 року про
звільнення ОСОБА_2; зобов'язати КУ
«ООКЛ» поновити ОСОБА_2 на роботі на
посаді старшого фельдшера-лаборанта
відділення клінічно-лабораторної
діагностики КУ «ООКЛ»; стягнути з КУ
«ООКЛ» на користь ОСОБА_2 незаконно
утримані кошти в розмірі 3358 гривень;
стягнути з КУ «ООКЛ» на користь ОСОБА_2
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
в розмірі 30657,38 гривень; стягнути з КУ
«ООКЛ» на користь ОСОБА_4 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 30657,38 гривень; стягнути з КУ
«ООКЛ» на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду в розмірі 20000 гривень; допустити
негайне виконання рішення суду в
частині поновлення її на роботі.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено в повному обсязі.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_2 через
свого представника ОСОБА_5 В скарзі з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в
судове засідання повторно не з'явилися.
Про час та місце розгляду справи в
апеляційному суді повідомлялися
належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 -
фельдшер-лаборант центральної
лабораторії, наказом головного лікаря
КУ «ООКЛ» № 102-к від 05.06.2002 року, була
переведена з 01.02.2002 року на посаду
старшого фельдшера-лаборанта
центральної лабораторії. На ОСОБА_2, як
особу яка займає вказану вище посаду,
була покладена повна індивідуальна
матеріальна-відповідальність.

Положенням про відділення клінічної
лабораторії діагностики КУ «ООКЛ»
(ВКЛД) передбачено, що кожний відділ
очолює старший лікар-лаборант, який
здійснює керівництво відділом і
безпосередньо звітує перед
завідувачем ВКЛД.

Згідно посадової інструкції до
функціональних обов'язків старшого
фельдшера-лаборанта відділення
клінічної лабораторної діагностики,
входить: здійснення контролю виконання
своїх обов'язків середнього та
молодшого медперсоналу; складання заяв
на обладнання, реактивів, медикаментів,
посуд, м'який та твердий інвентар,
підписання заяв у зав. відділення та
одержання цих матеріалів з аптеки та з
складу; складання та ведення табелю
робочого часу співробітників
відділення; ведення обліково-звітної
документації, тощо.

Відповідно до наказу головного лікаря
КУ «ООКЛ» № 172 від 11.10.2012 року за
наслідками проведеного службового
розслідування, ОСОБА_2 було оголошено
догану. Причиною оголошення догани
стало виявлення факту організації
прийому грошових коштів від фізичних
осіб співробітниками
клініко-діагностичної лабораторії,
порушення функціональних обов'язків
ОСОБА_2

Підставою для оголошення догани став
запит Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області від 10.07.2012
року, запит управління ДСБЕЗ ГУМВС
України в Одеській області від 11.07.2012
року, результати службового
розслідування, проведеного на підставі
наказу головного лікаря № 137 від 11.07.2012
року.

Членами робочої групи з службового
розслідування було встановлено
порушення розділу ІV п.4.8 Положення про
ВКЛД КУ «ООКЛ» в частині оформлення
отриманих результатів лабораторних
досліджень і ведення обліково-звітної
документації, згідно з наказом МОЗ
України № 1 від 04.01.2001 року. В журналах
реєстрації аналізів та їх результатів,
П.І.Б. деяких пацієнтів написані
нерозбірливо та без зазначення
ініціалів, номеру історії хвороби і
відділення КУ «ООКЛ», деякі журнали
реєстрації аналізів та їх результатів
були непронумеровані та не засвідчені
підписом уповноваженої особи. Був
встановлений факт отримання
працівниками відділення клінічної
лабораторії (ОСОБА_6) грошових коштів
від пацієнтів, що безумовно є
порушенням з боку ОСОБА_2 її посадових
інструкції та положення про відділення
в частині нездійснення відповідного
контролю за діяльністю своїх підлеглих
робітників.

З письмових пояснень ОСОБА_6 -
фельдшера-лаборанта, вбачається, що
остання отримувала грошові кошти від
пацієнтів. За згодою із старшим
лаборантом її було призначено
відповідальною особою для отримання
грошових коштів.

Факт незаконного отримання грошових
коштів від фізичних осіб робітниками
лабораторії підтвердила ОСОБА_2 у своїх
письмових поясненнях від 11.10.2012 року, у
яких зазначила, що рішення про
прийняття грошових коштів було
прийнято на нараді у відділенні.
Частина грошових коштів
спрямовувалась на р/р благодійної
організації, а інша частина
використовувалась на нужди
лабораторії.

Даний факт також підтвердили допитані
в судовому засіданні ОСОБА_7, ОСОБА_8,
які працювали лаборантами у відділенні
КЛД. Свідки зазначили, що грошові кошти
приймалися від фізичних осіб. Контроль
здійснювала ОСОБА_9 - завідувач
лабораторії та ОСОБА_2 Свідок ОСОБА_7
також пояснила, що пацієнтів для
здавання аналізів приводила ОСОБА_2,
вказані особи не були пацієнтами
лікарні.

Залучення позабюджетних коштів
регулюється «Положенням про залучення
позабюджетних коштів в КУ «ООКЛ» від
10.05.2012 року яким передбачено залучення
таких коштів виключно на розрахунковий
рахунок КУ «ООКЛ» шляхом
безготівкового перерахування
фізичними або юридичними
особами-благодійниками, чи отримання
готівкових коштів уповноваженою
головним лікарем особою. Перелік цін на
медичні дослідження був затверджений в
КУ «ООКЛ» 01.06.2010 року виключно для
юридичних осіб. Інших прайс-листів щодо
надання платних послуг в КУ «ООКЛ» не
затверджувалось та судом не
встановлено.

Отже, вказані вище факти спростовують
доводи апелянта про відсутність в діях
ОСОБА_2 порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно та точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано, в тому числі, такий
захід стягнення як догана.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Згідно положень ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення. Дисциплінарне стягнення не
може бути накладене пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
обчислення місячного строку для
застосування стягнення з дня виявлення
не факту (дії, бездіяльності), а саме
проступку. Виявлення проступку означає
не тільки виявлення факту, але і
встановлення працівника, який порушив
трудові обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що
виявлення факту приймання грошових
коштів від фізичних осіб було
встановлено після звернення міліції до
головного лікаря у липні 2012 року,
проступок та винні особи в цьому, в тому
числі і ОСОБА_2, були виявлені за
наслідками проведеного службового
розслідування 11.10.2012 року. Отже,
адміністрацією КУ «ООКЛ» при оголошені
догани ОСОБА_2 були дотримані
встановлені законом строки
застосування дисциплінарного
стягнення у вигляді догани.

Наказом головного лікаря КУ «ООКЛ» № 192
від 14.11.2012 року ОСОБА_2 було оголошено
догану за порушення правил зберігання
«Сулеми» (речовина - хлорид ртуті) -
засобу, який відноситься до переліку
отруйних речовин списку «А».

Догана була оголошена на підставі
рапорту заступника головного лікаря з
медсестринства ОСОБА_10, якою під час
проведення інвентаризації у
відділенні КЛД 12.11.2012 року в кабінеті
старшого лаборанта ОСОБА_2 вилучено два
флакона «Сулеми» - отруйного засобу,
яка зберігалася з порушенням правил
зберігання отруйних речовин.

Отруйна речовина (сулема) знаходилася в
кабінеті ОСОБА_2 в сейфі у відкритому
вигляді, сейф не прикріплений до стіни
та підлоги, відсутнє маркування на
верхньому ярусі сейфу, кабінет не був
оснащений сигналізацією.

Допущення зазначеного порушення з боку
ОСОБА_2 було підтверджено допитаними у
судовому засіданні ОСОБА_9 - ОСОБА_11 -
начальник відділу, ОСОБА_10 - заступник
головного лікаря, які проводили
інвентаризацію у відділенні КЛД та
встановили зазначений вище факт.

ОСОБА_2 з метою забезпечення порядку
здійснення контролю за обігом
наркотичних (психотропних), отруйних та
сильнодіючих лікарських засобів у
лікувально-профілактичних закладах
була особисто ознайомлена з порядком
та умовами зберігання в тому числі і
отруйних речовин.

Спеціальні умови зберігання отруйних
речовини, які не були дотримані ОСОБА_2
регулюються Інструкцією про розгляд
заявок та надання дозволів на
виробництво, зберігання,
транспортування, використання,
захоронення, знищення та утилізацію
отруйних речовин, у тому числі
продуктів біотехнології та інших
біологічних агентів, затвердженої
наказом міністерства екології та
природних ресурсів України № 294 від 30
липня 2002 року, яка діяла на час виниклих
правовідносин; додатком № 1 до вказаної
Інструкції; наказом № 216 від 15 травня 2009
року затвердженого Міністерством
внутрішніх справ України «Про вимоги
до об'єктів і приміщень, призначених
для здійснення діяльності з обігу
наркотичних засобів, психотропних
речовин, прекурсорів та зберігання
вилучених з незаконного обігу таких
засобів і речовин, приміщення, які
використовуються для зберігання
наркотичних засобів, психотропних
речовин і прекурсорів списку 1 таблиці
IV Переліку в дільничних лікарнях,
лікарських амбулаторіях, сільських
лікарських амбулаторіях, амбулаторіях
сімейної медицини, відділеннях (постах)
ЛПЗ; у вимірювальних, діагностичних
лабораторіях; лабораторіях
ветеринарної медицини;
науково-дослідних інститутах,
навчальних закладах; у лабораторіях
контролю якості; положенням про
патологоанатомічне бюро та положення
про патологоанатомічне відділення
(централізоване патологоанатомічне
відділення)
лікувально-профілактичного закладу,
затвердженого наказом МОЗ України № 81
від 12 травня 1992 року «Про розвиток та
удосконалення патологоанатомічної
служби в Україні, із змінами відповідно
до наказу МОЗ №25 від 19 січня 2009 року, де
в пункті 68 зазначається, що отруйні
речовини повинні зберігатися в
лабораторіях в окремій кімнаті в
металевих шафах або сейфах під замком.
Особливо отруйні речовини (сулема та
ін.) повинні зберігатися у спеціально
виділеному внутрішньому відділенні
шаф або сейфів. На вікнах кімнати, де
зберігаються отруйні речовини, повинні
бути залізні грати, а двері повинні
бути оббиті залізом.

Посилання апелянта на те, що саме
власник зобов'язаний здійснювати
укріплення сейфу, де зберігалась
«Сулема», до стіни чи до підлоги,
встановлювати систему ПЦ, наносити
маркування на сейф та забезпечувати
таблицею антидотів, не спростовує
обов'язку ОСОБА_2 здійснювати контроль
за отруєними речовинами, які
перебувають у її виданні та на її
робочому місці, як відповідальною
особою, та своєчасно звертатися до
адміністрації з метою усунення
порушень. Проте, ОСОБА_2 з такими
зверненнями до адміністрації лікарні
не зверталася, допустивши зазначене
порушення.

Наказом головного лікаря КУ «ООКЛ» № 213
від 13.12.2012 року ОСОБА_2 була звільнена з
займаної посади за п .3 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України з 13.12.2012 року в зв'язку з
систематичним невиконанням
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

В зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 на
лікарняному під час її звільнення,
наказом головного лікаря КУ «ООКЛ» №
4-кз від 09.01.2013 року ОСОБА_2 була
звільнена з займаної посади з 09.01.2013
року, тобто з першого робочого дня,
після її виходу з лікарняного.

Підставою звільнення стали наступні
факти систематичного порушення
трудової дисципліни з боку ОСОБА_2

Так, під час проведення інвентаризації
матеріальних цінностей та розрахунків,
призначеною наказом головного лікаря
КУ «ООКЛ», був встановлений факт
невідповідності присутності
працівників відділення КЛД з
затвердженим графіком роботи на
листопад 2012 року. На робочому місці
були відсутні співробітники: ОСОБА_12,
ОСОБА_13 Був виявлений журнал
прийому-передачі змін, з якого
вбачається, що фактично відпрацьований
час та зміни працівників не
відповідають затвердженому у
встановленому порядку графіку, а
співпадають з виявленим графіком
роботи (чорновим), що потягло за собою
відпрацювання робітниками лабораторії
більше ніж 40 годин на тиждень, що є
порушенням ст. 50 КЗпП України.
Виявлений факт є порушенням з боку
ОСОБА_2 її функціональних обов'язків в
частині неналежного конторою за
складання та ведення табелю робочого
часу співробітників відділення,
відсутністю з її боку контролю за
організацією роботи середнього та
молодшого медичного персоналу.

Комісією був встановлений факт
неналежного ведення облікових
журналів реєстрації аналізів та їх
результатів, були виявлені факти
проведення аналізів хворим, які не є і
не були пацієнтами КУ «ООКЛ»,
неіснуючим пацієнтам та пацієнтам з
номерами історій хвороб, номери яких не
належать хворим, з інших відділень
лікарні з іншими діагнозами. Такі
порушення знайшли своє підтвердження
під час оголошення ОСОБА_2 догани 11.10.2012
року.

Також, комісією було виявлено нестачу
на загальну суму 43683,82 гривень, а саме,
лабораторні реактиви, термін
придатності яких закінчений на
загальну суму 13307,70 гривень, частина
яких використовувалась в бак.
лабораторії, а частина зберігалася у
матеріально-відповідальної особи -
ОСОБА_2, у холодильнику для зберігання
реактивів. В зв'язку з виявленою
нестачею, під час звільнення ОСОБА_2, як
з особи на яку було покладено повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність, було утримано із
заробітної плати середньомісячний її
заробіток в розмірі 3358 гривень, що
відповідає вимогам ст. ст. 132, 135-3, 136 КЗпП
України.

Таким чином, доводи апелянта про
незаконне утримання 3358 гривень є
безпідставними.

ОСОБА_2 не було представлено звіт за
період з 12.11.2012 року по 23.12.2012 року про
рух матеріально-товарних цінностей, що
стало порушенням наказу головного
лікаря КУ «ООКЛ»№ 205 від 29.11.2012 року.

Зазначені порушення з боку ОСОБА_2 були
підтверджені належними та допустимими
доказами під час розгляду справи
представлені відповідачем.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази
в їх сукупності, судова колегія вважає,
що притягнення ОСОБА_2 до
дисциплінарної відповідальності, її
звільнення в зв'язку з виявленнями
систематичними порушеннями, було
проведено адміністрацією лікарні у
встановленому законом порядку, без
порушення права та охоронюваних
інтересів ОСОБА_2 В наслідок чого
пред'явлені позовні вимоги в частині
скасування наказів про притягнення до
дисциплінарної відповідальності,
скасування наказу про звільнення, про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу є безпідставні та такими, що не
підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги про стягнення з КУ «ООКЛ»
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, так як такі
вимоги є похідними від позовних вимог
про поновлення на роботі, в задоволені
яких ОСОБА_2 відмовлено.

Доводи ОСОБА_2 щодо стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час затримки повного розрахунку під
час звільнення є необґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Тобто, підставою для стягнення
середнього заробітку є вина власника
або уповноваженого ним органу у
невиплаті працівнику всіх належних
йому сум при звільненні.

ОСОБА_2 була звільнена з займаної
посади 09.01.2013 року.

В зв'язку з тим, що КУ «ООКЛ» є державною
установою, заявка на видачу готівки та
перерахування коштів на вкладні
рахунки, в тому числі і заробітної
плати за січень 2013 року було проведено
ГУ Державного казначейської служби
України в Одеській області лише 24.01.2013
року.

Отже, в діях відповідача відсутня вина
у проведенні своєчасного розрахунку у
строки визначені ст. 116 КЗпП України, а
тому і відсутні підстави для
проведення стягнення у відповідності
до ст. 117 КЗпП України.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку всім зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відмови ОСОБА_2 у
задоволенні позову. Вказані висновки
суду відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Ю.І.Кравець

К.П.Мартинова