Справа № 226/2295/14-ц
Справа 2/226/912/2014
29 вересня 2014 року
Димитровський міський суд Донецької
головуючого-судді Петуніна І.В.,
при секретарі Альберті О.В.
за участю позивача ОСОБА_1,
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Димитров
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на квартиру до
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і в
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що 22 жовтня 1999 року за
договором купівлі-продажу, у
відповідачів по справі вона придбала
квартиру, розташовану за адресою
АДРЕСА_1, загальною площею 71,5 м2 , в тому
числі жилою 48,2 м2. Оскільки
відповідачам необхідно було терміново
переїхати до іншого міста, а
нотаріальне посвідчення угоди
вимагало тривалого часу, позивачу було
запропоновано оформити договір
купівлі-продажу квартири на
Регiональній товарній бiржі
«Юго-Восток» міста Димитров. В період
оформлення договору діяла ст.15 Закону
України «Про товарну біржу», яка
дозволяла укладати договори
купівлі-продажу нерухомого майна на
товарних біржах і не потребувала їх
подальшого нотаріального посвідчення.
Позивач погодилась на дану пропозицію
та в той же день, після передачі
відповідачам коштів за квартиру,
набувши членства на біржі, ними було
укладено договір, за умовами якого
позивач набувала права власності на
квартиру. 18 листопада 1999 року, своє
право власності, позивач зареєструвала
в Бюро технічної інвентаризації
м.Димитров. В червні 2014 року, з метою
відчуження квартири позивач
звернулась до нотаріальної контори, де
їй було повідомлено про неможливість
розпорядитися своїм правом власності
на квартиру через відсутність
нотаріального посвідчення угоди,
укладеної між нею та відповідачами.
Підписи сторін в договорі
купівлі-продажу квартири від 22.10.1999
року, зміст договору, в якому визначено
предмет продажу, його характеристика,
порядок передачі предмета продажу та
його ціна, свідчать про те, що при
вчиненні правочину дії сторін договору
відповідали їх внутрішній волі і були
спрямовані на встановлення цивільних
прав та обов'язків і перехід права
власності від відповідачів до
позивача. Незважаючи на це,
відповідачі, не оспорюючи
правомочність позивача на володіння
спірною квартирою, відмовилися
нотаріально оформити договір
купівлі-продажу квартири, що змушує
позивача звернутися до суду за
захистом своїх прав. Просила суд
визнати договір купівлі-продажу
квартири від 22 жовтня 1999 року,
укладений Регіональною товарною
біржею «Юго-Восток», реєстраційний №
403, дійсним та визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_2.
Сторони до судового засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
позивач надала суду заяву з проханням
розглянути справу без її участі. Від
відповідачів надійшла заява з
проханням розглянути справу без їх
участі, позовні вимоги позивача
визнали у повному обсязі.
Суд вважає, що в справі є достатньо
матеріалів про права i взаємовідносини
сторін i немає необхідності
вислуховувати особисті пояснення осіб,
які не з'явилися до суду.
Судом встановлено, що 22 жовтня 1999 року
регіональною товарною біржею
«Юго-Восток» зареєстрована угода
купівлі-продажу квартири розташованої
за адресою: АДРЕСА_3, згідно з якою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а
ОСОБА_1 купила зазначену квартиру, яка
складається з чотирьох жилих кімнат
загальною площею 71,5 м2, в тому числі
жилою 48,2 м2, що складає одну ідеальну
частину багатоквартирного жилого
18 листопада 2001 року, в Бюро технічної
інвентаризації міста Димитров
Донецької області, за позивачем ОСОБА_1
зареєстроване право власності на
квартиру номер АДРЕСА_1 в місті
Димитров Донецької області за
реєстровим номером 24 книги 6 стор. 76 (а.с.
Дослідивши докази по справі суд вважає
що позов підлягає задоволенню з
Оскільки спiрнi правовідносини мiж
сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то
суд вважає, що при вирішенні спору між
сторонами у справі відповідно до
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України 2003 року
необхідно керуватися нормами
Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.
Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір
вважається укладеним, коли мiж
сторонами в потрiбнiй в належному
випадку формi досягнута угода з усіх
За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними
умовами для укладення договору
купівлi-продажу є передача продавцем
майна у власнiсть покупця i обов'язок
покупця прийняти майно i сплатити за
нього певну грошову суму.
Суд вважає, що сторони, уклавши договiр
купівлi-продажу квартири, досягли згоди
з усіх істотних умов договору, оскільки
договiр мiж ними був пiдписаний
добровiльно, без примусу, вимоги про
визнання його у майбутньому недiйсним
вiд сторiн не заявлялись.
Відповідно до частини другої статті 47
ЦК УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або
частково виконала угоду, яка потребує
нотарiального оформлення, а друга
сторона ухиляється вiд нотарiального
оформлення угоди, то суд вправi за
вимогою сторони, яка виконала угоду,
визнати цю угоду дiйсною.
Відповідно до статті 227 ЦК УРСР договiр
купівлi-продажу жилого будинку повинен
бути нотарiально оформлений, якщо хоча
б однiєю iз сторiн є громадянин.
Вирішуючи питання, чи ухилялися
відповідачі від нотаріального
посвідчення укладеного між ними та
позивачем ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу спірної квартири, суд
виходить з того, що ухилення може
виражатися як у бездіяльності, так і в
активній протидії посвідченню
договору. Таке ухилення має бути
безповоротним, тобто таким, унаслідок
якого добросовісна сторона повністю
втрачає можливість нотаріально
посвідчити правочин.
Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що договiр купівлi-продажу
квартири АДРЕСА_4, загальною площею 71,5
м2, у тому числі жилою площею 48,2 м2, що
складає одну ідеальну частину
багатоквартирного жилого будинку,
зареєстрований 22 жовтня 1999 року
Регiональною товарною бiржею
«Юго-Восток» міста Димитров мiж
позивачем i вiдповiдачами можливо
визнати дiйсним, оскільки сторони
виконали всi умови договору, на даний
час втрачена будь-яка можливість іншим,
ніж у судовому порядку чином вирішити
питання про належність спірної
квартири позивачеві та визнати за
позивачем право власностi на квартиру
На пiдставi ст.ст.47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р.,
керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності,
задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири номер
квартири АДРЕСА_4, загальною площею 71,5
м2, жилою площею 48,2 м2 укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
зареєстрований Регіональною товарною
біржею «Юго-Восток» міста Димитров
Донецької області 22 жовтня 1999 року,
реєстраційний номер 403.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 71,5
м2, жилою площею 48,2 м2.
Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В.Петунін