Справа № 750/9952/14
Провадження № 6/750/1068/14
29 вересня 2014 року
Деснянський районний суд міста
головуючого –судді Логвіної Т.В.,
при секретарі – Корж Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
районного управління юстиції ОСОБА_1
про встановлення тимчасового
обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,
старший державний виконавець Прожига
М.В. звернувся до суду з поданням про
встановлення боржнику ОСОБА_2
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України до виконання ним своїх
зобов’язань, що виникли за рішеннями
суду.
Державний виконавець в судове
засідання не з’явився, у поданні
справу просить розглядати у його
Сторони виконавчого провадження не
викликалися, відповідно до вимог
статті 3771 ЦПК України.
Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу
подання розглянуто без застосування
Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
На виконання у відділі державної
виконавчої служби Чернігівського
районного управління юстиції
перебуває виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-5981
виданого Деснянським районним судом
м.Чернігова 17.12.2008 року про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3.
Постановою державного виконавця від
20.06.2014 року відкрито виконавче
провадження. Боржником рішення суду не
виконується, заборгованість по сплаті
аліментів складає 51 192,14 грн..
Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов‘язань, покладених на
нього рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов‘язань за рішенням суду.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК
України, фізична особа, яка досягла 16
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.
Отже державному виконавцю надано право
не в будь-якому разі звертатись із
поданням до суду, а тільки в разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього зобов‘язань. Під
поняттям «ухилення» від виконання
зобов’язань, покладених на боржника
рішенням, варто розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов’язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад наявність
коштів, майна тощо) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини. На момент
звернення з поданням до суду, факт
ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об’єктивно наявним.

Згідно положень статті 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника –фізичної особи або
керівника –юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

При зверненні до суду з зазначеним
поданням державний виконавець не надав
доказів на підтвердження того, що
боржник саме свідомо ухиляється від
виконання своїх зобов’язань, маючи при
цьому таку можливість.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності самого лише
факту невиконання зобов’язань, а за
ухилення від їх виконання, а тому суд,
враховуючи необізнаність боржника про
відкриття щодо нього виконавчого
провадження та те, що з часу відкриття
провадження пройшов невеликий
проміжок часу, не вбачає свідомого
невиконання зобов’язань і підстав
для задоволення подання не знаходить.

Керуючись статтями 208 – 210, 293, 3771 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: