Справа № 203/3970/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 липня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю представника позивача -
Литвиненко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, третя особа
- ОСОБА_2, про звільнення майна з-під
арешту, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач через свого
представника із вищевказаним позовом,
в обґрунтування якого послався на те,
що між позивачем та третьою особою у
справі 10 червня 2008 року укладено
кредитний договір №27, з яким ОСОБА_2
отримала кредит в розмірі 36900 доларів
США, зобов'язавшись його повернути в
порядку та на умовах визначених
договором. Виконання позичальником
своїх договірних кредитних зобов'язань
забезпечено договором застави
автотранспорту №27-ДЗ від 13 червня 2008
року, предметом застави за яким зокрема
є належний ОСОБА_2 на праві власності
автомобіль «Mercedes-Benz», модель 412D, 2000 року
випуску, д/н НОМЕР_1. 25 лютого 2013 року
відповідачем накладено арешт та
оголошено в розшук вказаний автомобіль
своєю постановою задля здійснення
примусового виконання виконавчого
листа суду. За таких обставин, вказуючи,
що обтяження позивача має вищий
пріоритет над обтяженням державного
виконавця внаслідок того, що договір
застави між позивачем та третьою
особою укладено раніше винесення
постанови відповідача про арешт та
розшук майна, а також борг третьої
особи перед позивачем за кредитним
договором значно перевищує вартість
вказаного заставного авто, позивач
просив суд звільнити з-під арешту та
зняти розшук вищевказаного автомобіля.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
наполягала на їх задоволенні, проти
розгляду справи в заочному порядку не
заперечувала.

Відповідач, третя особа в судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, в зв'язку із чим суд
вважає за можливе на підставі ст.ст.169,
224 ЦПК України здійснити розгляд даної
цивільної справи в заочному порядку
відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
України.

Вислухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 10
червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №27, за
умовами якого остання, як позичальник,
отримала кредит в розмірі 36900 доларів
США, зобов'язавшись його повернути в
строки, порядку та на умовах,
визначених кредитним договором (а.с.5-8,
18-20).

Виконання позичальником своїх
договірних зобов'язань за вказаним
кредитним договором забезпечено
укладеним між позивачем та ОСОБА_2
договором застави автотранспорту №27-Д3
від 13 червня 2008 року. Предметом застави
виступила низка транспортних засобів,
в тому числі належний ОСОБА_2 на праві
власності автомобіль марки «Mercedes-Benz»,
модель 412D, 2000 року випуску, тип ТЗ -
автобус D, номер кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Заставна
вартість вказаного авто встановлена в
договорі в розмірі 106700 гривень (а.с.9-12,
18-20)

25 лютого 2013 року відповідачем в межах
здійснення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська по
справі №2-3633/11 від 11 грудня 2012 року
винесено постанову про розшук та
вилучення майна боржника ОСОБА_2, в тому
числі вищевказаного автомобіля
«Mercedes-Benz», який є предметом застави
(а.с.15-16).

Як вбачається з пояснень сторони
позивача та не спростовується
матеріалами справи, заборгованість
ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним
договором №27 від 10 червня 2008 року
становить 87999,82 доларів США.

Правовідносини, які виникли між
учасниками розгляду справи, окрім
положень вказаних договорів,
врегульовані нормами ЦК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», Законом України «Про
заставу» Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Так, за змістом ст.ст.546, 547, 572 ЦК України,
ст.ст.1, 3, 13 Закону України «Про заставу»
виконання зобов'язання, в тому числі і
кредитного, може забезпечуватись
заставою. Договір застави повинен бути
укладений у письмовій формі. В силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.576 ЦК України, ст.4
Закону України «Про заставу» предметом
застави може бути майно, яке відповідно
до законодавства України може бути
відчужено заставодавцем та на яке може
бути звернено стягнення.

За змістом ст.585 ЦК України, ст.16 Закону
України «Про заставу» право застави
виникає з моменту укладення договору
застави.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
заставу», ст.577 ЦК України, ст.ст.3, 4, 11, 12,
14, 21, 42 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» застава рухомого майна, як
різновид приватного обтяження
рухомого майна може бути
зареєстрована, що надає відповідному
обтяженню чинності у відносинах і з
третіми особами, якщо інше не
встановлено цим Законом. На підставі
реєстрації встановлюється пріоритет
обтяження, якщо інші підстави для
виникнення пріоритету не визначені цим
Законом. Задоволення прав чи вимог
декількох обтяжувачів, на користь яких
встановлено обтяження одного й того ж
рухомого майна, здійснюється згідно з
пріоритетом, який визначається в
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.ст.4, 37, 39 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
накладений державним виконавцем арешт
на майно боржника в межах здійснення
виконавчого провадження є різновидом
публічного обтяження. Зареєстровані
публічні обтяження не мають пріоритету
над обтяженнями того ж рухомого майна,
які були зареєстровані раніше моменту
реєстрації публічного обтяження, а
також обтяженнями, які мають вищий
пріоритет згідно з правилами,
встановленими розділом III цього Закону.

Згідно ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом фактичні
обставини в контексті викладених вище
норм законодавства, суд приходить до
висновку, що в судовому засіданні
знайшов підтвердження факт передання
позивачу третьою особою ОСОБА_2 на
підставі договору застави
автотранспорту №27-Д3 від 13 червня 2008
року в заставу рухомого майна -
автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель 412D,
2000 року випуску, тип ТЗ - автобус D, номер
кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Також в судовому
засіданні підтверджено фактичне
накладення арешту на спірне рухоме
майно державним виконавцем своєю
постановою від 25 лютого 2013 року при
здійснення примусового виконання
виконавчого документу
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 11 грудня
2012 року. Таким чином, оскільки право
застави позивача на спірне рухоме
майно виникло раніше накладення
державним виконавцем арешту на той же
предмет застави рухомого майна і
раніше винесення судом рішення, задля
примусового виконання якого державним
виконавцем і накладено арешт на спірне
рухоме майно, а розмір заборгованості
ОСОБА_2 перед позивачем перевищує
оголошену вартість спірного
заставного рухомого майна, суд
приходить до висновку про наявність
пріоритету в позивача на задоволення
своїх вимог за рахунок спірного
заставного рухомого майна перед іншими
кредиторами ОСОБА_2, зокрема тими, в
інтересах яких накладено арешт на
спірне рухоме майно державним
виконавцем. Дані обставини за змістом
ст.54 Закону України «Про виконавче
провадження» унеможливлюють
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями спірного рухомого
майна, що є підставою для зняття арешту
та розшуку спірного заставленого
рухомого майна. Підсумовуючи
викладене, суд приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог і
необхідність їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.546, 547, 572, 576, 577, 585 ЦК України,
ст.ст.52, 54 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.1, 2, 4, 13, 15, 16 Закону
України «Про заставу», ст.ст.3, 4, 11, 12, 14,
21, 37, 39, 42 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 64,
88, 208, 209, 212-215, 218, 223, Глави 8 Розділу ІІІ
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Звільнити з-під арешту та зняти розшук
з належного на праві власності ОСОБА_2
автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель 412D,
2000 року випуску, тип ТЗ - автобус D, номер
кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, накладені і застосовані
на підставі постанови державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Дніпропетровській області Селезньова
М.О. від 25 лютого 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур