Справа № 159/4391/14-ц
Провадження № 2/159/987/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
24 липня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

- судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому заочному
судовому засіданні в залі суду в м.
Ковелі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з
позовом, у якому прохає суд ухвалити
рішення, яким стягнути з відповідача у
справі ОСОБА_3 суму боргу за договорами
позики, укладеними між позивачем та
відповідачем 13 липня 2011 року на
загальну суму 23500 грн., а також 3% річних
від суми боргу у розмірі 2115 грн. та
інфляційні витрати у розмірі 1154,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються
наступними обставинами: 13 липня 2011 року
відповідач ОСОБА_3 отримала від
позивача ОСОБА_1 у позику кошти у
загальній сумі 23500 грн. На
підтвердження факту отримання від
позивача у позику коштів, відповідач
власноруч склала та передала
позивачеві боргові розписки про
отримання від позивача 13 липня 2011 року
у позику коштів в сумі 11500 грн. з
терміном повернення боргу до 15 серпня
2011 року та про отримання від позивача
коштів в сумі 12000 грн. з терміном
повернення боргу до 15 серпня 2011 року.
Незважаючи на взяті на себе
зобов'язання по поверненню боргу до
дат, зазначених у боргових розписках,
відповідач боргу не повернула і
прострочила виконання боргового
зобов'язання. Оскільки відповідач
ухиляється від виконання боргових
зобов'язань позивач, посилаючись на ст.
625, 1046,1047, 1048, 1049 Цивільного Кодексу
України, прохає суд ухвалити рішення,
яким стягнути з відповідача на користь
позивача суму коштів, переданих
відповідачеві у позику в розмірі 23500
грн., а також 3% річних від суми боргу, що
становить 2115 грн. та інфляційні витрати
у розмірі 1154,49 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2
позов підтримали з підстав, зазначених
у позовній заяві і прохають його
задовольнити. Прохають суд ухвалити
рішення, яким стягнути з відповідача у
справі на користь позивача суму
коштів, переданих відповідачеві у
позику в розмірі 23500 грн., 3% річних від
суми боргу, що становить 2115 грн.,
інфляційні витрати у розмірі 1154,49 грн.
та судові витрати у справі.

Відповідач ОСОБА_3, будучи
належним чином повідомленою про час та
місце розгляду даної справи відповідно
до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, в судове
засідання не з'явилась, заяви про
розгляд справи за її відсутності не
подавала, про причини неявки суд не
повідомила.

Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст.224 ЦПК України і проти чого не
заперечили позивач та представник
позивача.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача та дослідивши
письмові докази у справі суд приходить
до висновку, що позов підставний і
підлягає задоволенню.

Згідно ст.1046, 1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

Оригіналами двох боргових
розписок від 13 липня 2011 року доводиться
та обставина, що відповідач у справі
ОСОБА_3 позичила у позивача ОСОБА_1
гроші в сумі 11500 грн. з терміном
повернення боргу до 15 серпня 2011 року та
гроші в сумі 12000 грн. з терміном
повернення боргу до 15 серпня 2011 року.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має
бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 59,60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Факт отримання відповідачем від
позивача суми, обумовленої у договорах
позики, підтверджується борговими
розписками від 13 липня 2011 року,
написаними відповідачем власноруч.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 545 ЦК
України якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа, кредитор повинен вказати
про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у
боржника підтверджує виконання ним
свого обов'язку.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Таким чином, наявність боргового
документа, а саме боргових розписок, у
позивача свідчить про те, що відповідач
не виконав зобов'язань по поверненню
боргу.

З покликанням на норми ст. 625 ЦК
України позивач прохає стягнути з
відповідача окрім суми основного боргу
в розмірі 23500 грн., також 3% річних від
суми боргу, що становить 2115 грн. та
інфляційні витрати у розмірі 1154,49 грн.

За змістом ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відтак позов в частині стягнення
з відповідача 3% річних з простроченої
суми та інфляційних витрат у розмірі
1154,49 грн. також підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відтак з відповідача у справі на
користь позивача слід стягнути судові
витрати, пов'язані із сплатою позивачем
судового збору в розмірі 267,69 грн.

На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 218
, 224 ЦПК України, ст. 545, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, суд -

в и р
і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
26769,49грн. (двадцять шість тисяч сімсот
шістдесят дев'ять грн.. 49 коп.) боргу за
договорами позики від 13 липня 2011 року з
урахуванням інфляційних витрат та
3%річних від суми позики.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі
267,69 грн. (двісті шістдесят сім грн. 69
коп.).

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10-ти
днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча:
Т.М.Луньова