Справа № 454/307/14
Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/4404/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 25 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду із
позовом про зменшення розміру
аліментів, які стягуються на утримання
дочки до закінчення нею навчання. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що заочним рішенням Сокальського
районного суду від 9 липня 2013 року
ухвалено стягувати з нього на користь
ОСОБА_5 аліменти на навчання дочки -
ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно,
починаючи з 4 червня 2013року до
припинення нею навчання - до 30 червня 2016
року включно. Він не заперечує проти
його обов'язку як батька утримувати
дочку в період навчання, проте сума в
розмірі 1000 грн. для нього на даний час
надто велика і не відповідає його
можливостям. Він не працює, має
періодичні заробітки, так як припинив
здійснення пасажирських перевезень за
кордон. Крім того, з ним проживає його
мати, яка є пенсіонером. Мати хворіє
важкою хворобою, тому він весь час
надає кошти на її лікування. Також, якщо
дочка навчається на денному відділенні
аліменти можуть бути присуджені їй
щомісячно, але без урахування часу
канікул, при заочному навчанні -
одноразово (посеместрово). Просить суд
ухвалити рішення, яким зменшити розмір
аліментів, утримуваних з нього на
користь ОСОБА_6 на підставі рішення
Сокальського районного суду від 9 липня
2013 року до 500 грн. щомісячно. Ухвалою
суду від 10 квітня 2014 року первісного
відповідача ОСОБА_5 замінено на ОСОБА_3

Рішенням Сокальського
районного суду Львівської області від
25 квітня 2014 року позов задоволено
частково. Ухвалено розмір аліментів,
які стягуються щомісяця

згідно рішення Сокальського районного
суду від 9 липня 2013 року з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення навчання
дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1
000 грн. щомісячно, починаючи з 4 червня
2013 року до припинення навчання - 30
червня 2016 року включно - змінити і
надалі стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти до закінчення нею навчання в
розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з
дня набрання рішенням законної сили і
до припинення навчання - до 30 червня 2016
року. Припинити стягнення аліментів у
разі припинення ОСОБА_3 навчання. В
решті позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_3 У
апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Зазначає, що
аліменти в сумі 1000 грн. її влаштовували.
Матеріальний стан позивача з часу
присудження аліментів не змінився і
він в змозі сплачувати аліменти в сумі
1000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, оскільки суд
першої інстанції зробив свої висновки
без належних підстав, справу вирішено
без достатньої перевірки
обґрунтованості позовних вимог та
наданих на їх обґрунтування доказів;
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи,
встановленим на підставі повної і
всебічної перевірки доказів, їх
дослідження і правильної оцінки; тому
з висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.ст. 10, 60 ЦПК України) .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим
вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що позивач є батьком
ОСОБА_3, яка хоч і досягла повноліття,
але навчається у Луцькому
національному технічному університеті
на платній формі навчання, не має
самостійних доходів (а.с.30). Рішенням
Сокальського районного суду
Львівської області від 9 липня 2013 року
ухвалено стягувати з позивача в
користь ОСОБА_5 - матері ОСОБА_3
аліменти у зв'язку з навчанням дочки в
розмірі 1 000 грн. щомісячно до
закінчення навчання.

Відповідно до вимог ст. 199 СК України
якщо повнолітні діти продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть
надавати таку допомогу.

Задовольняючи вимоги у цій цивільній
справі, суд першої інстанції виходив з
того, що у позивача змінився
матеріальний стан, так як згідно
пояснень позивача в судовому
засіданні, він на даний час не здійснює
пасажирських перевезень за кордон (що
було в основі визначення розміру
аліментів за рішенням суду від 9 липня
2013 року, крім того в нього на утриманні
перебуває мати ОСОБА_7, 1951 року
народження, яка хворіє.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення ,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Рішенням Сокальського районного суду
від 9 липня 2013 року встановлено що
ОСОБА_4 має можливість сплачувати
аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в
розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно
до ч. 1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Позивач не надав належних та
допустимих доказів про те, що з часу
ухвалення Сокальським районним судом
рішення від 9 липня 2013 року з'явилися
обставини, які є підставою для
зменшення розміру аліментів.

Позивач є працездатним. Доказів про те,
що він не може працювати, не надав. Він
не надав доказів, що його мати
перебуває на його утриманні і вона не
має інших дітей, які за законом мають
обов'язок її утримувати. Вказане
позивачем захворювання матері в
обґрунтування його позову
діагностовано у 2007 році (а.с.15) - до
ухвалення судом рішення від 9 липня 2013
року і не може вважатися зміною
життєвих обставин позивача, які
впливають на його матеріальний стан та
є підставою для зменшення розміру
аліментів на утримання дочки, яка
навчається. ОСОБА_3 пояснила, що мати
позивача перебуває за кордоном на
роботі більше десяти років, що
спростовує його твердження про
утримання матері. Навпаки, у іншій
справі ОСОБА_4 надавав докази про те, що
кошти на придбання майна під час шлюбу
йому надавала його мати (а.с.52-53).

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, що мають
значення для справи. Факти, що входять
в предмет доказування, визначені у ч.1
ст. 179 ЦПК України. За ч.2 ст. 59
зазначеного Кодексу обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Питання
допустимості і належності доказів у
цивільному судочинстві
регламентується ст.ст. 58,59 ЦПК України.

Відтак - позивачем не надано належних
та допустимих доказів про наявність
правової підстави для зменшення
розміру аліментів на утримання
повнолітньої дочки, яка навчається.

Виходячи з аналізу наявних у справі
доказів щодо їх достовірності,
допустимості кожного окремо, а також
достатності і взаємного зв'язку
доказів у їх сукупності; колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості. Тому оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові ОСОБА_4

Керуючись ст.303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309,
313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
25 квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів на
утримання повнолітньої дочки, яка
продовжує навчання.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і з цього часу може бути
оскарженим у касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: