Номер провадження 2/522/1900/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» серпня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що
діє в своїх інтересах та в інтересах
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, Департаменту
міського господарства Одеської
міської ради, за участю третіх осіб -
органу опіки та піклування Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, КП «ЖКС
«Порто-Франківський» про визнання
свідоцтва про право власності
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною
заявою до ОСОБА_5, Департаменту
міського господарства Одеської
міської ради, у якій з урахуванням
уточнень та доповнень просила визнати
неправомірними дії ОСОБА_5 по наданню
підробних документів в КП «Одеське
міське агентство приватизації» в
Приморському районі м. Одеси, скасувати
розпорядження Департаменту міського
господарства Одеської міської ради №
215279 від 7 квітня 2009 року про
приватизацію ОСОБА_5 гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1, скасувати свідоцтво
№ 215279 від 7 квітня 2009 року про право
власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 на
житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що з 1998 року вона зі
своїми дітьми проживає у АДРЕСА_1 на
підставі рішення профспілкових зборів
Одеського хлібокомбінату № 3, проте
дана квартира була приватизована у 2009
році іншою мешканкою цієї квартири -
ОСОБА_5 та її дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в
чому позивачка вбачає порушення своїх
та своїх дітей прав.

Представник позивача - ОСОБА_2 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 у
судовому засіданні проти позову
заперечував, просив відмовити у
задоволенні позову.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явились, про
дату, час та місце судового засідання
сповіщені належним чином, про поважні
причини неявки у судове засідання суд
не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі необхідно
ухвалити із відмовою у задоволенні
позову. Судом встановлені наступні
фактичні обставини на підставі наявних
у матеріалах справи доказів.

ОСОБА_2 з 29 липня 1982 року по 27 жовтня 1997
року працювала на Одеському
хлібокомбінаті № 3 на посаді на посаді
тісторобника у хлібобулочному цеху. З 27
жовтня 1997 року - звільнена за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України. З 30
червня 1998 року по 28 жовтня 2002 року
позивачка працювала на Хлібозаводі № 3
ВАТ «Південна паляниця» на посаді
вбиральниці, який з 25 листопада 1999 року
був зареєстрований як окрема юридична
особа - ТОВ «Хлібозавод № 3».

Згідно протоколу № 13 від 22 жовтня 1998
року профспілкових зборів Одеського
хлібокомбінату № 3 було вирішено
виділити ОСОБА_2 вільну квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно довідки, виданої
Ремонтно-експлуатаційним
підприємством № 4 Виконкому Жовтневого
району Ради народних депутатів м. Одеси
Одеської області 8 вересня 2003 року,
ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_4
проживала у АДРЕСА_1 без прописки.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 14 квітня 2008
року у справі № 2-5147/2008 за позовом
ОСОБА_5 до Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
про укладення договору найму позов
ОСОБА_5 було задоволено, зобовязано
Приморську районну адміністрацію
Одеської міської ради укласти з ОСОБА_5
договір найму на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі даного заочного рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 квітня 2008 року розпорядженням
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 646 від 7 травня
2008 року було вирішено укласти договір
найму житлового приміщення з ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1.

7 травня 2008 року між Приморською
районною адміністрацією Одеської
міської ради та ОСОБА_5 було укладено
договір найму житла в будинках
державного і комунального житлового
фонду, відповідно до умов якого
Приморська районна адміністрація
Одеської міської ради передала ОСОБА_5
у безстрокове користування квартиру
АДРЕСА_1.

12 березня 2009 року ОСОБА_5 звернулась до
органу приватизації з заявою, у якій
просила оформити передачу в приватну
спільну часткову власність квартиру
АДРЕСА_1 їй та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно даної заяви та доданої до неї
довідки про склад сім»ї наймача
ізольованої квартири та займані ними
приміщення, посвідченої КП «ЖКС
«Порто-Франківський» у даній квартирі
мешкають і мають право на житло на
момент введення в дію Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно даної довідки та технічного
паспорту, виготовленого 26 лютого 2009
року КП «ОМБТІ та РОН», квартира
АДРЕСА_1 є ізольованою та складається з
чотирьох кімнат житловою площею 69,9
кв.м, кухні площею 6,2 кв.м, ванної
кімнати площею 4,1 кв.м, вбиральні площею
1,4 кв.м, коридорів площею 4,6 кв.м, 4,6 кв.м,
17,6 кв.м, кладової площею 2,6 кв.м,
загальна площа квартири - 111 кв.м.

У технічному паспорті будь-які
відмітки про самовільну перебудову
(реконструкцію) даної квартири -
відсутні.

Розпорядженням органу приватизації №
215279 від 7 квітня 2009 року, виданим
Управлінням житлово-комунального
господарства та паливно-енергетичного
комплексу Одеської міської ради
квартиру АДРЕСА_1 було передано в
приватну спільну часткову власність
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках.

7 квітня 2009 року Управлінням
житлово-комунального господарства та
паливно-енергетичного комплексу
Одеської міської ради квартиру було
видано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в рівних частках.

Розпорядженням Департаменту міського
господарства Одеської міської ради №
232 від 25 серпня 2011 року було скасовано
розпорядження органу приватизації №
215279 від 7 квітня 2009 року про передачу
квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову
власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 6 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26 лютого 2014 року було скасовно
розпорядження Департаменту міського
господарства Одеської міської ради №
232 від 25 серпня 2011 року «Про скасування
розпорядження органу приватизації №
215279 від 7 квітня 2009 року про передачу
квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову
власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7».

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_10
від 31 жовтня 2013 року, виконаного ГУМВС
України в Одеській області Булигою М.В.
в межах досудового розслідування,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001217 від 5
лютого 2013 року за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яка
на момент протоколу № 13 від 22 жовтня 1998
року профспілкових зборів Одеського
хлібо комбінату № 3 була секретарем
профспілкового комітету, даний свідок
в ході допиту пояснила наступне. До
хлібозаводу відносились гуртожитки
для проживання співробітників,
розташовані в різних частинах м. Одеси.
У будинку АДРЕСА_1 площею більш ніж 100
кв.м, яке використовувалось у якості
гуртожитку. На початку 2000-х років
хлібозавод був визнаний банкрутом та
на момент банкрутства у гуртожитку
(квартирі АДРЕСА_1) залишились
проживати дві родини ОСОБА_2 та ОСОБА_7.
За невідомими їй причинами квартира
АДРЕСА_1 не була прийнята
правонаступниками хлібозаводу
«Південна паляниця» та іншими
власниками, які придбали хлібозавод.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 23 квітня 2014 року заочне
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14 квітня 2008 року у справі №
2-5147/2008 за позовом ОСОБА_5 до Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради про укладення договору
найму було скасовано, ухвалено по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_5 - відмовлено.

Згідно відповіді Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради №
01-12/914 від 7 липня 2014 року, наданої на
виконання ухвали суду, будинок АДРЕСА_1
знаходився і знаходиться на балансі та
обслуговуванні КП «ЖКС
«Порто-Франківський», будинок за даною
адресою не має статусу гуртожитку.

Вілповідно до ст. 127 ЖК УРСР, для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.
Під гуртожитки надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки.

Жилі будинки реєструються як
гуртожитки у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР № 208 від 3 червня 1986 року,
не допускається розміщення
гуртожитків у підвалах і цокольних
поверхах, а також використання під
гуртожитки приміщень у жилих будинках,
призначених для постійного проживання
громадян.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР, жила площа в
гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету і комітету
комсомолу.

У відповідності до ст. 129 ЖК УРСР, на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Таким чином, враховуючи те, що квартира
АДРЕСА_1 знаходиться у жилому будинку,
призначеному для постійного
проживання громадян, та даний будинок
не зареєстрований у якості гуртожитку
у встановленому законом порядку, суд
доходить до висновку, що квартира
АДРЕСА_1 не є та не може вважатись
гуртожитком та не була гуртожитком на
момент складення протоколу № 13 від 22
жовтня 1998 року профспілкових зборів
Одеського хлібокомбінату № 3.

З огляду на це та на той факт, що
позивачка у якості єдиної правової
підстави свого вселення посилається на
рішення профспілкових зборів, а
відповідне рішення адміністрації
підприємства та відповідний ордер в
неї відсутні, слід дійти до висновку, що
ОСОБА_2 вселилась у квартиру АДРЕСА_1
безпідставно та, відповідно, не набула
права користування нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», до об'єктів
приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів (далі - квартири (будинки), які
використовуються громадянами на
умовах найму.

Таким чином, право на приватизацію
квартир багатоквартирних будинків
мають виключно наймачі даних квартир.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР,
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Таким чином , суд доходить до висновку,
що оскільки, попри фактичне проживання,
позивачка не є наймачем спірної
квартири, право користування спірною
квартирою в неї відсутнє, відсутнє в
неї на момент винесення оскаржуваних
розпорядження органу приватизації та
свідоцтва про право власності було й
право на приватизацію даної квартири.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Таким чином, праву на судовий захист
має відповідати конкретне порушене,
невизнане або оспорюване право,
свобода чи інтерес.

Позивачка звернулась до суду із даним
позовом, оскільки вважала, що діями
відповідачів порушені її права як
наймача, користувача спірної квартири,
особи, яка має права на приватизацію
цієї квартири нарівні із відповідачкою
ОСОБА_5 та її неповнолітніми дітьми.

Однак, оскільки судом встановлено, що
позивачка вселилась до спірної
квартири без належних правових
підстав, право користування даною
квартирою в неї не виникло, та,
відповідно, відсутнє право на її
приватизацію, суд доходить висновку, що
в позиачки відсутні права, на захист
яких спрямований позов.

Крім того, суд зауважує, що
відповідачка ОСОБА_5 попри те, що
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 23 квітня 2014 року заочне
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14 квітня 2008 року було
скасовано, тим не менш була на момент
здійснення приватизації законним
наймачем даної квартири, а підстава, з
якої нею та її дітьми було здійснене
право на приватизацію даної квартири
досі не відпала, а саме до теперішнього
часу договір найму житла в будинках
державного і комунального житлового
фонду 7 травня 2008 року, укладений між
нею та Приморською районною
адміністрацією Одеської міської ради,
визнаний недійсним не був.

Таким чином, оцінивши докази у їх
сукупності, надавши правову оцінку
правідносинам, які виникли між
сторонами, суд доходитьдо висновку про
необгрунтованість позову та
відсутність підстав для його
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, Департаменту міського
господарства Одеської міської ради, за
участю третіх осіб - органу опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
КП «ЖКС «Порто-Франківський» про
визнання свідоцтва про право власності
недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.В.Суворова

05.08.2014