Справа № 486/244/14-ц
Провадження № 2/486/229/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого
Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

за участю позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Южноукраїнську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя і за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
приватної особистої власності на
квартиру та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя. Протягом розгляду
справи позивачка неодноразово
змінювала позовні вимоги. Остаточно
визначилась з позовними вимогами в
заяві від 18 серпня 2014 року, в якій
просить поділити спільне майно
подружжя. Просить суд визнати за нею
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, виділити в натурі 1/2 частку
спірної квартири виділивши їй житлову
кімнату площею 18.0 кв. метрів, з балконом
3.45 кв. метрів, підсобні приміщення
залишити в спільному користуванні
сторін. Крім того просить визнати за
нею право власності на автомобіль
"Мерседес-Бенц-Віто - 108Д" кузов НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Стягнути з
відповідача на її користь витрати в
сумі 1200 гривень і судовий збір в сумі
913.50 гривень. В свою чергу ОСОБА_4
звернувся до ОСОБА_1 з зустрічним
позовом в якому просить визнати за ним
право власності на квартиру АДРЕСА_1, в
зв'язку з тим, що спірну квартиру було
придбано за кошти від продажу
однокімнатної квартири яка належала
йому і його матері до шлюбу з
позивачкою і за кошти які йому надала
мати. Крім того просить поділити кошти,
що знаходяться на рахунках позивачки в
"ПАТ "ПриватБанк".

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги. Просить про
поділ майна на підставах викладених в
позовній заяві від 18 серпня 2014 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала.
Заперечує проти визнання за позивачкою
права власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1. Пояснила, що спірна квартира
належить відповідачу і придбана була
за рахунок коштів отриманих від
продажу однокімнатної квартири, яка
належала відповідачу і його матері до
шлюбу з позивачкою і за кошти які йому
надала мати відповідача. Просить
визнати за відповідачем право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Представник відповідача зазначила, що
автомобіль "Мерседес-Бенц-Віто - 108Д"
продано іншій особі і він не може бути
предметом поділу.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони по справі перебували в
зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2005 року
до 30 вересня 2013 року. Під час
перебування в зареєстрованому шлюбі, 26
грудня 2012 року, сторони придбали
автомобіль "Мерседес-Бенц-Віто - 108Д"
кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_3 від 26.12.2012 року). Відповідно до
договору купівлі-продажу квартири від
29 грудня 2005 року ОСОБА_4 купив у
громадянки ОСОБА_5 двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Таким чином в суді
встановлено, що спірну квартиру було
придбано в період перебування сторін в
зареєстрованому шлюбі.

Стаття 60 Сімейного кодексу України
містить підстави набуття права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.2 даної статті
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного
кодексу України в разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно до договору купівлі-продажу від
30 січня 2006 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_6
купив однокімнатну квартиру АДРЕСА_3.

Відповідачем не доведено, що всі гроші
від продажу 30 січня 2006 року
однокімнатної квартири АДРЕСА_3, яка
належала йому і його матері - ОСОБА_7,
було витрачено саме на придбання 29
грудня 2005 року квартири АДРЕСА_1.

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_6 підтвердили, що
ОСОБА_4 остаточний розрахунок за спірну
квартиру проводив після продажу
однокімнатної квартири, однак їм не
відомо яку саме суму грошей було
витрачено відповідачем на придбання
спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В судовому засіданні позивачка
визнала, що половину грошей за спірну
квартиру було витрачено з коштів
отриманих від продажу відповідачем
квартири АДРЕСА_3, яка належала
відповідачу і його матері до
реєстрації шлюбу.

Відповідно до п.1) ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу.

Таким чином, суд вважає, що за спільні
кошти подружжя було придбано 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, іншу половину
квартири було придбано за кошти
виручені від реалізації майна, що
належало особисто відповідачу і його
матері до реєстрації шлюбу з
позивачкою.

Відповідно до викладеного за
позивачкою слід визнати право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1.

Що стосується позовних вимог про виділ
в натурі 1/2 частки спірної квартири у
вигляді житлової кімнати площею 18.0 кв.
метрів, з балконом 3.45 кв. Метрів, то ці
вимоги задоволенню не підлягають.

Спірна квартира є неподільним майном і
її поділ в натурі не можливий, крім того
запропонований варіант не відповідає
долі позивачки в спірній квартирі.

Крім того за позивачкою слід визнати
право власності на 1/2 частину
автомобіля "Мерседес-Бенц-Віто - 108Д"
кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 від 26.12.2012 року, автомобіль
належить відповідачу по справі, даних
про його продаж суду не надано.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4
про визнання за ним права власності на
квартиру АДРЕСА_1, вони підлягають
частковому задоволенню за наведеного
вище.

Слід визнати за ОСОБА_4 право власності
на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Крім того не підлягають задоволенню
позовні вимоги про поділ грошових
коштів які знаходяться на рахунках
позивачки в ПАТ "ПриватБанку", в зв'язку
з відсутністю коштів на рахунках.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню
з відповідача на користь позивачки
полягають судові витрати пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя, задовольнити
частково.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визнання права приватної особистої
власності на квартиру та поділ майна
подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину автомобіля "Мерседес-Бенц-Віто
- 108Д" кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_3 від 26.12.2012 року).

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділення в натурі
1/2 частки спірної квартири у вигляді
житлової кімнати площею 18.0 кв. метрів, з
балконом 3.45 кв. метрів.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/4
частини квартири АДРЕСА_1.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ грошових
коштів які знаходяться на рахунках
позивачки в ПАТ "ПриватБанку".

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 456
гривень 75 копійок сплаченого судового
збору і 600 гривень на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до Южноукраїнського міського
суду протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи які приймали
участь в розгляді справи, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення мають
право подати апеляцію протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
І. М. Бобровський