АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/9957/2014
Головуючий у 1 інстанції - Пасинок В.С.
Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Кравець В.А., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 16 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація -
103 Голосіївського району м.Києва» про
визнання особи такої, що втратила право
користування жилим приміщенням,
розірвання договору найму та зняття з
реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 16 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація -
103 Голосіївського району м.Києва» про
визнання особи такої, що втратила право
користування жилим приміщенням,
розірвання договору найму та зняття з
реєстрації відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила вказане
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі.

Зазначала, що відповідач не проживає у
АДРЕСА_1, що підтверджується актами від
20 травня 2008 року, 29 липня 2008 року, 17
лютого 2009 року, 09 березня 2010 року, 18
січня 2012 року та від 26 червня 2013 року.
Але даним обставинам та доказам суд не
надав належної правової оцінки, не
мотивував у зв'язку з чим не взяв до
уваги дані докази.

Позивач та її представник в судовому
засіданні апеляційного суду доводи
апеляційної скарги підтримали та
просили її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та пояснив, що він в квартирі не
проживає, оскільки позивач змінила
замки на вхідних дверях та чинить йому
перешкоди в проживанні.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином. Колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у її
відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 суд виходив з того, що позивачем
не надано належних та допустимих
доказів про те, що відповідач без
поважних причин не проживає в спірній
квартирі.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з
2003 року.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 березня 2005 року шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

З матеріалів справи вбачається що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у
двокімнатній неприватизованій
квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою форми №3 виданою КП «ЖЕО-103
Голосіївського району м.Києва» від 26
липня 2013 року.

Відповідач займає житлову кімнату
площею 14,5 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 та 29
квітня 2009 року між ним та КП «ЖЕО-103
Голосіївської районної у м.Києві ради»
укладено договір про участь у витратах
на утримання будинку та прибудинкової
території (а.с. 51).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач несе витрати на утримання
будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено,
що за наймачем або членами його сім'ї
при їх тимчасовій відсутності жиле
приміщення зберігається протягом
шести місяців.

Звертаючись з позовом до суду про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
на підставі ст.72 ЖК України, позивач
обґрунтовувала свої вимоги тим, що з
моменту реєстрації відповідач до
квартири АДРЕСА_1 не вселявся, постійно
в спірній квартирі не проживає, а
продовжує проживати у АДРЕСА_2,
фактично створивши нову сім'ю, зі
скаргами до правоохоронних органів з
приводу перешкод у користуванні
квартирою не звертався.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що надані позивачем копії актів від 20
травня 2008 року, 29 липня 2008 року, 17 лютого
2009 року, 09 березня 2010 року, 18 січня 2012
року та 26 червня 2013 року, а також надані
суду позивачем квитанції по оплаті
житлово - комунальних послуг за період
з січня 2004 року по січень 2007 року не
спростовують позиції відповідача та не
підтверджують факту не проживання
останнього у спірній квартирі протягом
останніх шести місяців, що передували
дню звернення позивача до суду (а.с. 22-27).

Крім того, рішенням Голосіївського
районного суду м.Києва від 01 жовтня 2008
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
вселення, зобов'язання не чинити
перешкоди у користуванні квартирою,
про зміну умов договору найму жилого
приміщення задоволено.

Вселено ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1,
виділено в окреме користування
останньому кімнату площею 14,5 кв.м,
ОСОБА_2 кімнату площею 18,7 кв.м з
балконом. Кухню, коридор, ванну кімнату
та вбиральню залишено в загальному
користуванні.

Зобов'язано КП «ЖЕО-103 Голосіївської
районної у м.Києві ради» укласти окремі
договори найму квартири АДРЕСА_1 з
ОСОБА_3 на кімнату площею 14,5 кв.м, а з
ОСОБА_2 на кімнату площею18,7 кв.м з
балконом.

Вказане рішення суду набрало законної
сили.

Також рішенням Голосіївського
районного суду м.Києва від 01 лютого 2012
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
приміщенням залишено без задоволення.

При розгляді вказаної справи судом
було встановлено, що сторонами не
заперечується, що після розірвання
шлюбу, що вони проживають в АДРЕСА_1.

Вищевказані судові рішення суду мають
приюдиційне значення, оскільки,
виходячи з положення ч.3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Таким чином вказані рішення
спростовують ті обставини, що
відповідач не проживає в спірній
квартирі з 2003 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції було дано
невірну оцінку доказам колегія суддів
відхиляє, оскільки суд при ухваленні
рішення відповідно до ст.212 ЦПК України
оцінив докази з урахуванням вимог
ст.ст.58,59 ЦПК України про їх належність
та допустимість.

При цьому, позивачем не надано належних
та допустимих доказів про те, що
відповідач без поважних причин не
проживає на спірній житловій площі, а
тому суд прийшов до обґрунтованого
висновку щодо відмови в задоволенні
позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що відповідно
до ст.107 ЖК України, у разі вибуття
наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше житлове
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки позивачем не заявлялися
позовні вимоги за ч.2 ст.107 ЖК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
процесуального права, внаслідок чого
підстав для його скасування з мотивів
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 16 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: