Справа № 490/9735/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

23 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Голубашенко Т.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом
знесення нежитлової будівлі.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд -

В И Р І Ш
И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів.

Суддя
Г.В.Подзігун

Справа №490/9735/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Голубашенко Т.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом
знесення нежитлової будівлі, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_5, в якому просила суд усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом знесення
кам'яного гаражу, що самовільно
розташований відповідачем на межі
земельної ділянки по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Представник позивача у судовому
засідані вимоги позову підтримав,
посилаючись на обставини, що викладені
в позовній заяві.

Відповідач та його представник вимоги
позову не визнали.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши доводи позову,
дослідивши письмові докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від
13.05.2014 року ОСОБА_4 придбала у власність
житловий будинок АДРЕСА_1, що
розташований на земельній ділянці
загальною площею 1727 кв.м.

Власником будинку АДРЕСА_2 є
відповідач.

При цьому земельні ділянки сторін
мають спільну межу.

Як пояснила в судовому засіданні
представник позивача, внаслідок
самочинного будівництва на межі
вищевказаних земельних ділянок із
зайняттям частини земельної ділянки
позивача кам'яного гаража
відповідачем, ним було порушено право
ОСОБА_4 на користування 300 кв.м. її
земельної ділянки.
Однак з такою позицією погодитися
неможна виходячи з наступного.

Положення ст.ст.386,391 ЦК України
передбачають можливість власника, або
особи, яка відповідно до закону або
договору має право володіння та
користування майном, звернутися до
суду з позовом про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, у тому
числі і у випадку, коли зазначені
перешкоди чиняться власником такого
майна.

Статтею 2 Земельного Кодексу
України передбачено, що земельні
відносини - це суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу
України, держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.

Відповідно до ч.2 ст. 90
Земельного Кодексу України порушені
права власників земельних ділянок
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст.152 Земельного
Кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Одним із способів захисту прав на
земельну ділянку, визначених ч.3 ст. 152
Земельного кодексу України, є
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав, а також застосовування
інших, передбачених законом, способів.

Статтею 316 Цивільного кодексу України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ(майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, і при цьому
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд(ст.ст.317, 319 ЦК України).

Статтею 391 Цивільного Кодексу
України, передбачено, що власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право усунення
будь-яких порушень його прав хоч би ці
порушення і не були пов'язані з
позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше,
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі наданих доказів.

При цьому в силу ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статею 61
ЦПК України, які передбачають підстави
звільнення від доказування.

При цьому позивачем не надано суду
жодного доказу на підтвердження
викладених в позові обставин.

Навпаки, судом встановлено, що право
власності на капітальну будівлю гаражу
літ "З" по АДРЕСА_2 зареєстровано за
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продужу від 21.10.2003 року р.№4-412.
Раніше право власності на гараж літ."З"
з розмірами в плані 5,0х3,1 м. (пл. 15,5 кв.м.)
було оформлено на ім'я колишнього
власника ОСОБА_6 розпорядженням
Адміністрації Центрального району
виконкому Миколаївської міської ради
№592-р від 08.08.2003 року.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №125-021
від 20.06.2014 року належна на праві
власності ОСОБА_2 будівля гаражу літ.
"З" розташована на земельній ділянці по
АДРЕСА_2 та відповідає вимогам
будівельних норм та правил.

Враховуючи вишевикладене суд дійшов
висновку, що в задоволені позову слід
відмовити за безпідставістю його
вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий
збір сплачений при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд -

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів.

Суддя
Г.В.Подзігун