Справа №1411/2554/12 22.09.2014 22.09.2014 22.09.2014
Провадження №22-ц/784/2623/14
Головуючий у І інстанції Семенова Л.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

іменем України

22 вересня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Кушнірової
Т.Б.

із секретарем судового засідання -
Богуславською О.М.,

з участю:

стягувача - ОСОБА_2,

боржника - ОСОБА_3,

представник ВДВС - Наливайської М.П.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 ухвалу Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 14
серпня 2014 року, постановлену у
цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчих документів до
виконання, -

у с т а н о в и л а :

29 липня 2014 року ОСОБА_2 подав до
Жовтневого районного суду
Миколаївської області заяву з
проханням поновити пропущений з
поважних причин строк для пред'явлення
до виконання виконавчих листів про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 50 000 гривень, та такої ж
суми грошей на користь ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на відшкодування
моральної шкоди, завданої їм загибеллю
в дорожній пригоді, що сталася з вини
відповідача, їх матері ОСОБА_7

Заяву обгрунтовував тим, що строк
пред'явлення названих виконавчих
документів до виконання пропустив
через брак часу, оскільки після смерті
дружини опікується двома
неповнолітніми дітьми, одна з яких, а
саме донька, є інвалідом дитинства, у
зв'язку з чим потребує постійного
догляду та лікування.

Через це він не мав змоги вчасно
звернутись до відділу державної
виконавчої служби із заявою про
примусове виконання рішення суду, а
коли звернувся, то йому в цьому було
відмовлено з підстави пропуску строку
для пред'явлення виконавчих документів
до виконання.

Посилаючись на виписані обставини,
просив заяву задовольнити.

Ухвалою Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 14 серпня 2014
року зазначену заяву ОСОБА_2 задоволено
у повному обсязі.

ОСОБА_3. подав на цю ухвалу апеляційну
скаргу, в якій просив її скасувати і
постановити нову, якою у задоволені
заяви відмовити.

Скаргу обґрунтували невідповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи і положенням чинного
цивільно-процесуального
законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржену ухвалу суду 1 інстанції
залишити без змін, оскільки суд
постановив її з додержанням норм
процесуального права.

Поновлюючи заявникові строк для
пред'явлення виконавчих листів до
виконання, суд першої інстанції вважав
доведеним, що пропущення строку
відбулося з поважних причин, а тому є
підстави для вчинення названої дії.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України,
1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення, в порядку позовного,
наказного та окремого провадження,
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
справ, розгляд яких, в порядку
цивільного судочинства, прямо
передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного
судочинства, виходячи із загальних
засад цивільного судочинства про
неприпустимість свавільного втручання
у сферу особистого життя людини;
судовий захист цивільного права та
інтересу; справедливість,
добросовісність та розумність, перш за
все регулюються особисті немайнові та
майнові відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом
випадках, органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси, мають право в
порядку, встановленому Цивільним
процесуальним кодексом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів; або прав, свобод та
інтересів інших осіб, інтереси яких
вони захищають, державних чи
суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України і
обраний позивачем.

При цьому, суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета та підстав спору на власний
розсуд.

Таке право мають також особи (за
винятком тих осіб, які не мають
цивільної процесуальної дієздатності),
в інтересах яких заявлено вимоги.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Судовий розгляд, яким цивільна справа
вирішується по суті, закінчується
ухваленням рішення суду.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
та пункту 9 частини третьої статті 129
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Виконання судових рішень
у цивільних справах є складовою права
на справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року. Одним із
засобів юридичного захисту сторін
виконавчого провадження при
проведенні виконавчих дій є судовий
контроль за виконанням судових рішень
у цивільних справах, який передбачає,
зокрема, можливість здійснення певних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні лише з дозволу суду.

Зокрема, ст. 271 ЦПК України передбачено,
що у разі пропуску стягувачами строку
для пред'явлення виконавчого документа
до виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Їх мати ОСОБА_7 загинула в дорожній
події, винним в скоєні якої за вироком
Жовтневого районного суду
Миколаївської від 08 лютого 2011 року
визнано ОСОБА_3

23 липня 2012 року ОСОБА_2, в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
пред'явив позов до ОСОБА_3 про стягнення
відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 03
грудня 2012 року позов задоволено, з
заподіювача шкоди на користь дітей
стягнуто по 50 000 гривень на
відшкодування їх страждань, викликаних
смертю матері.

У травні 2013 року ОСОБА_3 подав заяву про
перегляд зазначенного заочного
рішення, проте ухвалою Жовтневого
районного суду Миколаївської від 20
травня 2013 року цю заяву залишено без
розгляду.

У зв'язку з цим, ОСОБА_3 оскаржив заочне
рішення суду 1 інстанції в апеляційному
порядку.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 11 липня 2013
року заочне рішення Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 03 грудня 2012 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України рішення
суду 1 інстанції набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі
документи, видані на підставі судових
рішень, можуть бути пред'явлені до
виконання протягом року, початок якого
слід лічити з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Таким чином, заочне рішення Жовтневого
районного суду 03 грудня 2012 року набуло
законної сили з 11 липня 2013 року і з
названої дати могло виконуватися
примусово до 12 липня 2014 року.

В світлі виписаного, у кінці червня 2014
року ОСОБА_2 передав до Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції два виконавчі листа для
відкриття за ними виконавчих
проваджень, проте державний виконавець
названого відділу, пославшись на
пропуск строку для пред'явлення їх до
виконання, ухвалив 25 червня 2014 року дві
постанови, якими відмовив у відкритті
виконавчих проваджень по обом
виконавчим листам, що фактично є
порушенням вище виписаних норм.

Не зорієнтувавшись у процесуальних
нормах, та, відстоюючи права дітей,
заявник, в порядку ст. 371 ЦПК України, 29
липня 2014 року, подав заяву про
поновлення строку пред'явлення
виконавчих листів за зазначеним
рішенням до виконання у зв'язку з
пропуском строку з поважних причин,
якими, як на його думку, є брак часу
через необхідність постійного догляду
за донькою-інвалідом.

Суд взяв такий довід до уваги і
визнав поважним, внаслідок чого строк
поновив.

Колегія погоджується з таким
процесуальним висновком суду.

З врахуванням виписаних
фактичних обставин, пов'язаних з
пред'явленням виконавчих листів до
виконання, фактичної їх передачі
виконавчій службі у встановлений
законом для виконання строк,
знаходження на утриманні та догляді
заявника двох дітей, один з яких
інвалід, а також беручи до уваги дії
суду, спрямовані на виправлення
недоліку у виконавчих листах, що
стосуються зазначення дати набрання
рішенням законної сили, колегія вважає
за доцільне і правильне залишити
оскаржену ухвалу суду без змін.

Таке у повній мірі відповідає захисту
інтересів дітей та засадам цивільного
судочинства щодо справедливості,
добросовісності та розумності, що
передбачені ст. 3 ЦК України.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області, в межах доводів
апеляційної скарги, погоджується з
обставинами та правовідносинами,
встановленими судом І інстанції,
вважає їх, а також висновки, щодо
результату вирішення справи вірними,
обґрунтованими й законними.

За такого, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Що ж до тверджень особи, яка подала
апеляційну скаргу, про наявність
процесуальних порушень при розгляді
судом заяви ОСОБА_2, то вони не можуть
слугувати скасуванню оскарженої
ухвали, оскільки більша частина з них
не має підтвердження, а ті ж, що мають
місце, носять формальний характер і не
вплинули на результат її вирішення.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 14 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
дня її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: