Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/4455/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак
О.В., Федоришина А.В.

при секретарі:
Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 10 грудня 2013 року, по
справі за позовом Житлово-будівельного
кооперативу № 247 до ОСОБА_2, про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальну послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 10 грудня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з відповідача в користь
позивача 6328, 80 грн. заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 У
апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове
про зобов»язання позивача здійснити
перерахунок заборгованості та укласти
з нею угоду про надання
житлово-комунальних послуг з утримання
будинку та прибудинкової території.
Зазначає, що зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_1. Будинок, в якому
знаходиться її квартира належить до
ЖБК №247, який був створений у 1994 році.
Вказує, що вчасно сплачує усі щомісячні
нарахування та платежі, тобто є
добросовісним платником за надані
комунальні послуги. Вважає, що борг їй
нараховано незаконно. Стверджує, що
зверталася до керівництва ЖБК№247 з
заявами про здійснення перерахунку,
однак позивач відмовився проводити
його.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст.ст. 10, 59-61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
балансоутримувачем будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд є власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Згідно з ч.І ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», п.4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992
року, утримання приватизованих квартир
(будинків) здійснюється за рахунок
коштів їх власників.

Відповідно до ст.1, 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
утримання будинків і прибудинкових
територій, як різновид
житлово-комунальних послуг, це
господарська діяльність, спрямована на
задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи щодо забезпечення
експлуатації та/або ремонту жилих та
нежилих приміщень, будинків і споруд,
комплексів будинків і споруд, а також
утримання прилеглої до них
(прибудинкової) території відповідно
до вимог нормативів, норм, стандартів,
порядків і правил згідно із
законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1.

З матеріалів справи, а саме з довідки
ЖБК № 247 від 29 жовтня 2013 року № 1500 в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2
та неповнолітні ОСОБА_5, ОСОБА_6

Дана квартира знаходиться у будинку,
який належить ЖБК № 247.
Житлово-будівельний кооператив № 247
відноситься до кооперативів
обслуговуючого типу.

Позивач здійснює утримання і ремонт
будинку та прибудинкової території.
Відповідач від таких послуг не
відмовлялася. Доказів про те, що такі
послуги вона отримує від інших установ
не надано.

Відповідно до ст. 149 ЖК України права та
обов'язки члена житлово-будівельного
кооперативу, а також членів його сім'ї
визначаються статутом
житлово-будівельного кооперативу.

Згідно зі ст. 37 Статуту ЖБК № 247 на члена
кооперативу покладено обов'язок
своєчасно вносити платежі на покриття
витрат кооперативу по експлуатації і
управлінню житловим будинком та
утримання прибудинкової території, а
також плату за комунальні послуги.

З розрахунків заборгованості за
послуги з утримання будинку та
прибудинкових територій та
теплопостачання, надання яких здійснює
ЖБК № 247, станом на 1 вересня 2013 року
відповідач заборгував за період з
квітня 2010 року до вересня 2013 року за
житлово-комунальні послуги 6328,80 грн.

Встановлено, що відповідачу 17 вересня
2013 року направлялося попередження про
необхідність погашення заборгованості
за спожиті житлово-комунальні послуги,
яке залишено відповідачем без
належного реагування.

Сума боргу за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території та
теплопостачання за оспорюваний період
згідно наданих суду розрахунків
становить 6328,80 грн., не спростована
належними та допустимими доказами.
Відповідач періодично вчиняла дії, що
свідчать про визнання нею
заборгованості у певні місяці вона
сплачувала кошти у білиших сумах, ніж
нараховано (а.с. 6-7).

Колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржуване рішення ухвалене судом
на підставі наявних у справі доказів,
оцінених судом належним чином кожного
окремо на їх достовірність,
допустимість та достатність, взаємний
зв'язок у сукупності; встановлених
судом обставини.

При встановленні зазначених обставин
судом першої інстанції не було
порушено норм матеріального і
процесуального права, рішення суду
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних по
справі доказів.

Розподіл судових витрат проведено
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

З такими висновками суду слід
погодитися, оскільки ним правильно
визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення
Сихівського районного суду м.Львова
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: