АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7675/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ілюшик І. А. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 03 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
державного нотаріуса Вільногірської
державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області Канюги
Ольги Василівни, третя особа - ОСОБА_4
про скасування постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, спонукання
вчинити нотаріальну дію та за позовом
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору - ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, державного нотаріуса
Вільногірської державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області
Канюги Ольги Василівни про визнання
житлового будинку об'єктом часткової
приватної власності спадкодавців, про
визнання спадкоємцем першої черги по
закону на частку спірного
домоволодіння та зобов'язання видати
свідоцтво про право на спадщину,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просив визнати недійсною та скасувати
постанову державного нотаріуса
Вільногірської державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області
Канюги О.В. від 25 березня 2014 року про
відмову у вчиненні нотаріальної дії -
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом після смерті його батька
ОСОБА_5 у зв'язку із наявністю спору
щодо спадщини між ним та ОСОБА_4, а також
зобов'язати відповідача видати йому
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом. (а.с. 2-4)

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 та державного
нотаріуса Вільногірської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області Канюги О.В.,
в якому просив визнати житловий
будинок АДРЕСА_1 об'єктом спільної
сумісної власності (в рівних долях)
подружжя - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнати
його спадкоємцем першої черги по
закону на 1/2 частку зазначеного
будинку, зобов'язати нотаріуса
оформити та видати свідоцтво про право
на спадщину на 1/2 частину цього
будинку.(а.с.33-34)

Ухвалою суду першої інстанції від 07
травня 2014 року вищевказані позови були
об'єднані в одне провадження (а.с. 52).

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 03
липня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було
відмовлено.(а.с.103, 104-107)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
рішення суду в частині відмови в
задоволенні його позовних вимог
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позов в повному
обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права.
(а.с.116-118)

Оскільки рішення суду першої інстанції
оскаржується в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
скасування постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, спонукання
вчинити нотаріальну дію, відповідно до
вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України його
законність і обґрунтованість в іншій
частині колегією суддів не
перевіряється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Зазначене судове рішення, в
оскаржуваній частині, відповідає
вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
14.02.1950 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
укладено шлюб, від якого є троє дітей:
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 (а.с.37)

Подружжя ОСОБА_4 мешкало та було
постійно зареєстровано у
будинкуАДРЕСА_1.

27.05.1983 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво
про право особистої власності на цей
будинок з належними до нього будівлями
та спорудами, видане на підставі
рішення виконкому Вільногірської
міської ради народних депутатів №63 від
03.04.1975 року. Право власності на спірний
будинок було зареєстроване за ОСОБА_5 у
Верхньодніпровському БТІ. (а.с. 41)

16 квітня 1996 року у вказаному будинку
був зареєстрований та постійно
проживав син ОСОБА_4, який згідно
рішення виконавчого комітету
Вільногірської міської ради від 28.04.2004
року за № 246 був призначений помічником
своїх батьків. (а.с. 36,42).

При житті, ОСОБА_5 15.02.2002 року склав
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Вільногірської державної
нотаріальної контори за реєстровим №
479, яким заповідав належний йому
житловий будинок АДРЕСА_1 своєму синові
- позивачеві ОСОБА_2 (а.с. 81)

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати сторін ОСОБА_6
померла. (а.с.39)

Із заявами про прийняття
спадщини після померлої до
нотаріальної контори звернулись
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, яка відмовилась від
своєї частки на користь ОСОБА_4 Позивач
ОСОБА_2 заяву до нотаріату не подавав і
разом із спадкодавцем на момент
відкриття спадщини не мешкав. Чоловік
померлої - ОСОБА_5 фактично прийняв
спадщину, оскільки спільно проживав з
дружиною на день її смерті. (а.с.43)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5(а.с.38, 73)

03.04.2007 року ОСОБА_7, 03.05.2007 року ОСОБА_4 та
21.05.2007 року ОСОБА_2 звернулись до
Вільногірської державної нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини після померлого батька ОСОБА_5
(а.с.77,78)

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від
09.10.2012 року у задоволенні позову ОСОБА_4,
ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про поділ спадкового
майна, визнання права на обов'язкову
частку у спадщині, визнання заповіту
недійсним було відмовлено. Зазначене
рішення суду було залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 травня
2013 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року.(а.с.9-10)

Постановою державного нотаріуса
Вільногірської державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області
ОСОБА_3 від 25.03.2014 року було відмовлено
ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. (а.с.8)

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
існує спір щодо спадкового будинку
АДРЕСА_1, а тому прийшов до
обґрунтованого висновку, що
оскаржувана постанова державного
нотаріуса є законною та підстави для
визнання її недійсною і скасування -
відсутні.

Зазначений висновок суду відповідає
обставинам справи, узгоджується з
нормами матеріального та
процесуального права, які правильно
застосовані судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що при розгляді справи, міським
судом були виконані всі вимоги
процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, спір вирішено у
відповідності з нормами матеріального
права. Рішення є обґрунтованим, з
повним відображенням обставин, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними.

Доводи апеляційної скарги, суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
а отже, відсутні передбачені ст. 309 ЦПК
України підстави для скасування
вказаного судового рішення; колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 03 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Тамакулова В.О. Макаров М.О.