№621/1240/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

21 липня 2014 року
м.
Зміїв

Зміївський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Зубенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Зміїв
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
Акціонерного товариства Комерційного
Банку «Приватбанк» про визнання права
власності на автомобіль та звільнення
його з-під арешту, треті особи - ОСОБА_3,
Відділ Державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області,

в с т а н о в и в:

05.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, Відділу Державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області, третя особа -
ОСОБА_2 про визнання права власності на
автомобіль та звільнення його з-під
арешту.

Ухвалою суду від 02.06.2014 року первісних
відповідачів - ОСОБА_3, Відділ державної
виконавчої служби Зміївського РУЮ
замінено на належних відповідачів - ПАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 У якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
залучено - ОСОБА_3, Відділ Державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав
про те, що 28 серпня 2008 року він придбав
автомобіль марки АЗЛК 2141,
реєстраційний номер НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 від 16.11.2007 року у ОСОБА_3, який
діяв в інтересах ОСОБА_2 на підставі
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом ОСОБА_4 27.11.2007 року в реєстрі
№912, яка дійсна до 27.11.2022 року та при
свідках ОСОБА_5, ОСОБА_6 передав
останньому грошові кошти у сумі 5000 грн.
Враховуючи, що у ОСОБА_3 на той час були
відсутні кошти на зняття даного
автомобілю з обліку в органах ДАІ,
позивач отримав довіреність, якою
ОСОБА_3 уповноважив його керувати,
розпоряджатись, відчужувати на умовах
за своїм розсудом та знімати (ставити)
на облік вказаний автомобіль.

Після видачі довіреності позивач
ОСОБА_1 почав користуватись
автомобілем і вважав його своєю
власністю. При зверненні до
Державтоінспекції з приводу
оформлення автомобіля, з'ясувалось, що
на автомобіль, як на майно ОСОБА_2
накладений арешт державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області
Прохоренко С.В. за примусовим
виконанням рішення суду. Зазначає, що
він зараз позбавлений можливості
переоформити автомобіль та
зареєструвати його на своє ім'я, але
оскільки він придбав автомобіль до
накладення арешту державним
виконавцем та користується ним, то є
власником автомобіля. З огляду на
зазначене просив визнати за ним право
васності на автомобіль АЗЛК 2141 та
скасувати його арешт, накладений
старшим державним виконавцем ВДВС
Зміївського РУЮ Прохоренко С.В.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві просив
позов задовольнити. ОСОБА_1 зазначив, що
передав ОСОБА_3 кошти в рахунок оплати
за автомобіль та отримав відповідну
довіреність. В раховуючи, що автомобіль
перебуває у його володінні на законних
підставах, він набув право власності на
нього

Представник відповідача ПАТ КБ
«Приватбанк» у судове засідання не
з'явився, подали заяву про розгляд
справи за їх відсутності та письмові
заперечення проти позову (а.с.41-43) в яких
просили відмовити у задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 вказуючи, що
видача довіреності не створює для
позивача будь-яких прав та обов'язків,
що виникають з правовідношення
представництва, відповідно до Глави 17
ЦК України. Автомобіль юридично
належить ОСОБА_2, а позивач
використовує транспортних засіб не від
свого імені, а тому заяви про передання
автомобіля у його власність є
безпідставними.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України
відповідач, зареєстроване місце
проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи якого
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2
не з'явився в судове засідання, хоча був
повідомлений належним чином про час та
місце судового засідання в порядку ч. 9
ст. 74 ЦПК України, суд, враховуючи
пложення ч. 2 ст. 224 ЦПК України,
проводить розгляд справи за
відсутність відповідача.

Третя особа - ОСОБА_3, який
належним повідомлений про час та місце
розгляду справи у судове засідання не
з'явився, про причини неявки не
повідомив. Під час проведення
попереднього судового засідання по
справі 02.06.2014 року вказав на
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
та необхідність їх задоволення.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області старший державний
виконавець Прохоренко С.В.
заперечувала проти задоволення позову
у повному обсязі, вказуючи, що дії ВДВС
Зміївського РУЮ відповідають вимогам
закону. В зв'язку з тим, що на даний час
боржником ОСОБА_2 добровільно рашення
суду не виконано, підстав для зняття
арешту не має.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного:

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права не встановлена судом.

Із змісту статей 202, 208, 626, 638, 655 ЦК
України вбачається, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Правочин має
вичинятися у формі, встановленій
законом. У письмовій формі належить
вчиняти правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до п. п. 2,7, 8, 42 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1388 (далі - Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів) в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, передбачено
порядок набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Для того, щоб здійснити продаж
автомобіля, зняти його з обліку та
перереєструвати на нового власника
необхідно, щоб був відсутній арешт
автомобіля чи заборона зняття його з
обліку.

Крім того, власник автомобіля повинен
підтвердити правомірність придбання
транспортних засобів зазначеними в
Правилах документами, засвідченими
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою.

Серед зазначених в цих Правилах
документів відсутній письмовий
договір, укладений між сторонами і
ніким не посвідчений. Натомість
вказано, що одними із таких документів
можуть бути договори, в тому числі
угоди, укладені на товарних біржах, та
інші посвідчені в установленому
порядку документи, що встановлюють
право власності на транспортний засіб.

Для реєстрації транспортних засобів,
що перебували в експлуатації і
зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім
названих документів, додається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.
Перед відчуженням такий транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 від 16.11.2007
року, автомобіль АЗЛК 2141, реєстраційний
номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 1989
року випуску зареєстровано за ОСОБА_2 (
а.с.5)

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 21.11.2007 року видав довіреність
строком до 21.11.2022 року, якою
уповноважив ОСОБА_3 представляти його
інтереси, як власника автомобіля марки
АЗЛК 2141, 1989 року випуску, номер шасі
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1
при знятті з реєстраційного обліку та
відчуженні будь-яким способом
зазначеного автомобіля. (а.с.8) Для чого,
крім іншого, надав право представляти
його інтереси, що пов'язані із
вчиненням правочинів щодо
користування та експлуатацією
вищевказаним автомобілем, отримувати
належні грошові суми належні йому за
цими договорами.

Відповідно до розписки від 28.08.2008
року ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2,
отримав від ОСОБА_1, в присутності
свідків, грошову суму в розмірі 5000 грн.,
в рахунок оплати договору-купівлі
продажу автомобіля АЗЛК 2141 та
зобов'язався оформити договір належним
чином пізніше. (а.с.6)

Автомобіль не був знятий з обліку в
органах ДАІ, при цьому ОСОБА_3 передав
ОСОБА_1 транспортний засіб та право на
його користування та експлуатацію на
підставі довіреності від 29.08.2008 року,
строк дії якої - 29.08.2011 року. (а.с.7)

Фактична передача транспортного
засобу у володіння позивача на
підставі виданої ОСОБА_3 довіреності
від 29.08.2008 року (а.с.7), що має місце у
даній справі, не має наслідком набуття
позивачем права власності на спірний
автомобіль, оскільки видача
довіреності не створює будь-яких
інших прав та обов'язків, крім тих, що
виникають з правовідношень
представництва, відповідно до Глави 17
Розділу ІV Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або
має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
позивач у встановленому порядку не
набув права власності на спірний
автомобіль, оскільки сторони у справі
не виконали наведених вище вимог,
встановлених діючими в Україні
Правилами, яких необхідно
дотримуватися при відчуженні
транспортного засобу.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводи ОСОБА_1 про сплату ним коштів за
спірний автомобіль, як підставу для
набуття права власності, оскільки дана
обставина може свідчити лише про
здійснення ним попередньої оплати
вартості предмета договору
купівлі-продажу і виконання позивачем
своїх зобов'язань перед продавцем
автомобіля.

Разом з тим, судом встановлено, що
ОСОБА_3 не здійснив всіх передбачених
законом дії, які мають бути вчинені у
зв'язку з відчуженням транспортного
засобу, і тим самим не виконав свої
зобов'язання стосовно передачі у
власність позивача предмета
купівлі-продажу у встановленому
законом порядку, в зв'язку з чим,
враховуючи, що в порушення вимог Пункту
7. Правил не було здійснено державну
реєстрацію спірного транспортного
засобу у встановлений законом строк, у
суду відсутні підстави вважати, що
позивач набув право власності на
зазначений транспортний засіб.

Дійшовши такого висновку суд звертає
увагу ОСОБА_1 на те, що на протязі всього
часу з моменту передачі ним грошових
коштів за спірний автомобіль та до
моменту арешту автомобіля він, з метою
захисту своїх прав та інтересів, мав
можливість звернутися з відповідним
позовом з вимогами про примусове
виконання обов'язку в натурі,
повернення коштів, сплачених за
автомобіль, та іншими вимогами, які
можуть бути заявлені згідно цивільного
законодавства, але цього не зробив.

Таким чином, за позивачем не можна
визнати його права власності на
автомобіль з підстав, визначених ст. 392
ЦК України, а тим більше застосувати
положення ст. 391 ЦК України на яку
зокрема посилається ОСОБА_1 у позовній
заяві.

Як вбачається з постанови про
відкриття виконавчого провадження від
17.10.2013 року, виданої старшим державним
виконавцем Прохоренко С.В., за
виконавчим листом Комінтернівського
районного суду м. Харкова про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості за договором у сумі 34300
грн. 43 коп. відкрито виконавче
провадження. ( а.с.18)

17.01.2014 року старшим державним
виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ
прийнято рішення про арешт майна
боржника - ОСОБА_2 та заборони його
відчуження, а саме транспортного
засобу АЗЛК 2141, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Крім того, оголошено розшук
зазначеного майна - автомобілю. ( а.с.4,21)

Статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України N 6 від 27.08.76 р. "Про судову
практику у справах про виключення
майна з опису" визначено, що за
правилами, установленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян та
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Таким чином, відповідно до
встановлених обставин справи, суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
про визнання права власності на
спірний автомобіль слід відмовити, а
також відмовити й у задоволенні
позовних вимог про зняття накладеного
на автомобіль арешту, оскільки ця
частина позовних вимог є похідною від
вимог про визнання права власності на
автомобіль, які за висновком суду
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5,10,15,60,212-215,218,223 ЦПК
України, ч. 4 ст. 203, ст. 208, ч. 1 ст. 237,ст.
244,ст. 328,ст. 334 ЦК України, постановою КМУ
від 07.09.1998 року № 1388 "Про затвердження
порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок), сууд-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Публічного Акціонерного
товариства Комерційного Банку
«Приватбанк» про визнання права
власності на автомобіль та звільнення
його з-під арешту, треті особи - ОСОБА_3,
Відділ Державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення

Головуючий: