Справа № 367/206/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області у складі:

головуючого
судді Линника В.Я,

при секретарі
Магльона О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
про стягнення суми банківського
вкладу, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської
області надійшов зазначений вище
позов, який позивач мотивує тим, що ним
було укладено з Публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
банк «Київ» в особі Оболонської філії
Договір про банківський вклад (депозит)
«Базис» від 12.11.09 №16243 на суму 600 000,00
Євро під 10% річних строком на 3 місяця - з
12.11.2009 р. до 12.02.2010 р. включно.

За умовами пунктів 1.1 та 3.4.1 договору
він зобов'язався внести на депозитний
рахунок НОМЕР_3 вклад (депозит) у сумі 600
000,00 євро.

Згідно п. 2.1 договору - відповідачем при
розрахунку відсотків не враховується
день надходження та день повернення
Банківського вкладу (депозиту).

Вказує, що пунктом 2.2 договору
встановлено, що сплата нарахованих
відсотків здійснюється відповідачем
щомісячно шляхом перерахування на
поточний рахунок вкладника НОМЕР_2,
відкритий у відповідача, або готівкою з
каси банку.

Згідно п. 3.2.3 договору відповідач
зобов'язаний після закінчення строку,
на який був залучений банківський
вклад (депозит), повернути суму вкладу
(депозиту) та нарахованих відсотків
шляхом зарахування на поточний рахунок
вкладника НОМЕР_2, відкритий у
відповідача, в день повернення вкладу
(депозиту), а саме 12.02.2010 р.

Зазначає, що згідно п. 4.9 договору,
починаючи з дня закінчення строку
депозиту - 12.02.2010 р., сума вкладу та
відсотків за користування останнім
повинна бути зарахована відповідачем
на поточний рахунок позивача та
вважатися банківським вкладом на
вимогу, обліковуватися за процентною
ставкою, яка встановлена для означеної
категорії вкладів на цей момент.

Посилається на те, що під час укладення
Договору про банківський вклад
(депозит) «Базис» від 12.11.009 №16243
відповідач не повідомив його, як
споживача фінансових та банківських
послуг, що згідно п. 1.5.7 тарифів на
операції та послуги АКБ «Київ» для
фізичних осіб, затверджених протоколом
від 13.06.01 №63 в банку не встановлена
процентна ставка по залишках на
поточних рахунках (вкладах на вимогу),
чим обмежив його право на одержання
достовірної та своєчасної інформації
щодо фінансових та банківських послуг
та свідомо ввів в оману споживача
фінансових послуг, оскільки він
тривалий час, зберігаючи кошти у
відповідача, був впевнений, що
заощадження збільшуються шляхом
нарахування процентів по вкладу на
вимогу, що є порушенням прав споживача.

Вказує, що він звернувся до відповідача
з письмовою Заявою від 04.12.2013 р. з
проханням не пізніше 3-го банківського
дня від дати одержання даної заяви
повернути йому готівкою Банківський
вклад (депозит) у сумі 600 000,00 Євро та
відсотки за користування вкладом
(депозитом) у сумі 14 958,90 Євро, сплатити
також відсотки, виходячи з процентної
ставки, яка встановлена в банку для
вкладів на вимогу та суми вкладу 614 958,90
євро, - починаючи з 12.02.2010 р. і до дня
повернення вкладу.

Вказана заява про повернення вкладу
була отримана відповідачем 09.12.2013 р., що
підтверджується Повідомленням про
вручення поштового відправлення
№978, але відповідач не повернув
йому суму Банківського вкладу
(депозиту) та відсотків за користування
останнім.

За таких обставин в діях відповідача
вбачається порушення його прав, як
споживача, що полягає у невиконанні та
порушенні умов договору та вимог
чинного законодавства України.

Просить суд стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 600 000,00 Євро
банківського вкладу (депозиту) та 14 958,90
Євро відсотків за користування вкладом
(депозитом).

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали,
підтвердили обставини, наведені в
позовній заяві, просили задовольнити
позовні вимоги.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали,
заперечували проти його задоволення.
Вказували, що Договір про банківський
вклад (депозит) «Базис» від 12.11.09 №16243
було достроково розірвано за
ініціативою позивача, а депозитні
грошові кошти, що були розташовані на
рахунку банку згідно цього Договору,
були перераховані на інший рахунок
згідно Договору про банківський вклад
«Старт» від 04.12.09 № 2008 75.

Зазначали, що дану обставину також
підтвердив сам позивач під час надання
показань в якості свідка в
кримінальному провадженні. Просили
відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши доводи та заперечення
сторін, показання позивача в якості
свідка, дослідивши докази по справі,
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що між
позивачем ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством «Акціонерний
комерційний банк «Київ» було укладено
Договір про банківський вклад (депозит)
«Базис» від 12.11.09 №16243 (а.с. 6), згідно
якого відповідач зобов'язався відкрити
позивачу депозитний рахунок №
2630.1.30.10466.09, а позивач зобов'язався
внести на цей рахунок кошти у сумі 600
000,00 Євро під 10% річних строком на 3
місяця - з 12.11.2009 р. до 12.02.2010 р. включно.
При цьому, згідно п. 2.1 договору при
розрахунку відсотків не враховується
день надходження та день повернення
Банківського вкладу (депозиту).

Доказом внесення позивачем депозитних
коштів на депозитний рахунок є
Меморіальний валютний ордер від 12.11.09
№10579 (а.с. 7).

Пунктом 2.2 договору встановлено, що
сплата нарахованих відсотків
здійснюється відповідачем щомісячно
шляхом перерахування на поточний
рахунок вкладника НОМЕР_2, відкритий у
відповідача, або готівкою з каси банку.

На цей же рахунок згідно з п. 3.2.3
договору відповідач зобов'язаний був
повернути суму вкладу (депозиту) та
нарахованих відсотків після
закінчення строку, на який був
залучений банківський вклад (депозит).

Відповідно до п. 4.9 договору, починаючи
з дня закінчення строку депозиту (тобто
з 12.02.2010р.), залучений банківський вклад
вважається банківським вкладом на
вимогу та обліковується за процентною
ставкою, яка встановлена для означеної
категорії вкладів на цей момент.

Судом також встановлено, що позивач
звернувся до відповідача з письмовою
заявою від 04.12.2013 р. про повернення
банківського владу (депозиту) та
відсотків за користування вкладом (а.с.
9), яка отримана відповідачем 09.12.2013 р.,
про що свідчить Повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
11). В своїй заяві позивач просив, в тому
числі, не пізніше 3-го банківського дня
від дати одержання заяви повернути
йому готівкою Банківський вклад
(депозит) у сумі 600 000,00 Євро та відсотки
за користування вкладом (депозитом) у
сумі 14 958,90 Євро, сплатити також
відсотки, виходячи з процентної ставки,
яка встановлена в банку для вкладів на
вимогу та суми вкладу 614 958,90 євро, -
починаючи з 12.02.2010 р. і до дня повернення
вкладу.

Відповідачем прохання позивача не було
задоволено, направлено йому лист від
19.12.13 № 08/25/3739 (а.с. 13), яким повідомлено,
що всі належні йому кошти повернуто, а
залишок грошових коштів на рахунку
НОМЕР_4 станом на 16.12.2013 р. становить 280,55
Євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). За договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором. Якщо вкладник
не вимагає повернення суми строкового
вкладу зі спливом строку,
встановленого договором банківського
вкладу, або повернення суми вкладу,
внесеного на інших умовах повернення,
після настання визначених договором
обставин договір вважається
продовженим на умовах вкладу на вимогу,
якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України
банк виплачує вкладникові проценти на
суму вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, банк зобов'язаний
виплачувати проценти у розмірі
облікової ставки Національного банку
України. Проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Проценти на банківський вклад
виплачуються вкладникові на його
вимогу зі спливом кожного кварталу
окремо від суми вкладу, а невитребувані
у цей строк проценти збільшують суму
вкладу, на яку нараховуються проценти,
якщо інше не встановлено договором
банківського вкладу. У разі повернення
вкладу виплачуються усі нараховані до
цього моменту проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продукція - це будь-які виріб (товар),
робота чи послуга, що виготовляються,
виконуються чи надаються для
задоволення суспільних потреб.

Продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію (ч. 1
ст. 6 Закону України «Про захист прав
споживачів»).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на: 1) захист своїх прав
державою; 2)належну якість продукції та
обслуговування; 3) безпеку продукції; 4)
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця);
5) відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону; 6) звернення до
суду та інших уповноважених державних
органів за захистом порушених прав; 7)
об'єднання в громадські організації
споживачів (об'єднання споживачів).

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що захист прав споживачів,
передбачених законодавством,
здійснюється судом.

Виходячи із встановлених судом
обставин та наведеного нормативного
обґрунтування, суд дійшов висновку, що
відповідач не надав позивачу належної
якості банківські послуги, не виконав
свої зобов'язання по депозитному
договору, не повернув позивачу кошти,
вкладені ним на депозитний рахунок
банку та відсотки за користування
такими коштами.

Отже, є підстави для задоволення позову
та стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» на користь ОСОБА_1
заборгованість по Договору про
банківський вклад (депозит) «Базис» від
12.11.09 № 16243, що складається з
банківського вкладу (депозиту) в
розмірі 600 000,00 Євро та відсотків за
користування вкладом (депозитом) за
період з 12.11.2009 р. по 12.02.2010 р. у сумі 14 958,90
Євро, а разом - 614 958,90 Євро.

Посилання представників відповідача
на те, що позивачу були повернені
депозитні кошти шляхом перерахування
їх на інший депозитний рахунок іншого
депозитного договору є безпідставними,
оскільки суду не надано доказів на
підтвердження таких обставин.

Суду не надано доказів того, що позивач
звертався до банку з проханням
переукласти Договір про банківський
вклад (депозит) «Базис» від 12.11.09 №16243 на
інших умовах чи з проханням
перерахувати кошти, сплачені по цьому
договору, на інший рахунок.

Судом не беруться до уваги Виписка
історії операцій від 10.02.2004 р., Виписки
від 04.12.09 № 2 і № 6 (т. 1 а.с. 71, 121, 122),
виписка по особовому рахунку від 25.06.2014
р. (т. 1 а.с. 185), операційний щоденник
операцій (т. 1 а.с. 136), заява на видачу
готівки від 04.12.09 № 60 (т. 1 а.с. 186),
оскільки з цих документів не
вбачається, що вони стосуються
депозитного рахунку НОМЕР_3 чи
поточного рахунку позивача НОМЕР_2.

Не надано також доказів того, що
депозитний банківський рахунок НОМЕР_3
та поточний рахунок вкладника НОМЕР_2
були змінені на рахунок № НОМЕР_1 чи
якісь інші номери.

В договорі про банківський вклад
«Старт» від 04.12.09 № 20008 75 (т. 1 а.с. 165)
також не міститься інформація про те,
що цей договір укладено шляхом
переукладання Договору про
банківський вклад (депозит) «Базис» від
12.11.09 №16243.

Не приймається судом до уваги
посилання представників відповідача
на Вирок Оболонського районного суду м.
Києва від 16.11.2012 р. (т. 1 а.с. 82-95), Протокол
допиту свідка від 16.08.2011 р. та заяву про
вчинення злочину (т. 1 а.с. 199-202), як на
підставу переукладення позивачем
Договору про банківський вклад
(депозит) «Базис» від 12.11.09 №16243 шляхом
укладання Договору про банківський
вклад «Старт» від 04.12.09 № 2000875, оскільки
цими документами встановлюється, що
позивач уклав з відповідачем 04.12.2009 р.
Договір про банківський вклад «Старт»
№ 2000875 і не вбачається, що його укладено
шляхом переукладання попереднього
депозитного договору від 12.11.2009 р.

Більше того, позивач, будучи допитаним
в судовому засіданні в якості свідка,
пояснив, що, даючи показання в рамках
кримінального провадження, він мав на
увазі, що ним було укладено з
відповідачем ще один Договір про
банківський вклад «Старт» від 04.12.09
№2000875 і не вказував на те, що його
укладено шляхом переукладання
Договору про банківський вклад
(депозит) «Базис» від 12.11.09 №16243. Жодних
додаткових угод до договору від 12.11.2009
р. він не підписував, жодних заяв на
його дострокове припинення чи
дострокове повернення або
перерахування коштів по цьому договору
він до банку не подавав.

Не підтвердились також в судовому
засіданні твердження представників
відповідача про те, що всі дії із своїм
депозитним чи поточним рахунком по
Договору про банківський вклад
(депозит) «Базис» від 12.11.09 №16243 позивач
здійснював за допомогою банківської
картки. Жодних доказів на
підтвердження видачі позивачу
банківської картки суду не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст. 4, 6, 22
Закону України «Про захист прав
споживачів», ст.ст. 10, 15, 30, 60, 62, 209, 215 ЦПК
України суд, -

в и р і ш и в:

Задовольнити позов.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» на користь ОСОБА_1
заборгованість по Договору про
банківський вклад (депозит) «Базис»
від 12.11.09 № 16243 в розмірі 614 958,90 Євро
(Шістсот чотирнадцять тисяч дев'ятсот
п'ятдесят вісім Євро 90 центів).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» на користь держави судовий
збір в розмірі 3 654,00 грн. (Три тисячі
шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Повний текст рішення буде виготовлено
до 28.07.2014 р.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Ірпінський міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги на протязі
десяти днів з дня проголошення рішення
суду, а особами, які були відсутні під
час проголошення рішення, - з дня
отримання його копії рішення.

Суддя: В. Я. Линник