Справа № 159/5902/14-ц
Провадження № 6/159/67/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
01 жовтня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Волинської області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника,-

в с т а н о в и в :

На виконанні у ВДВС
Ковельського міськрайонного
управління юстиції перебуває
виконавчий лист виданий 30.05.2008 року
Володимир-Волинським міським судом по
справі № АЕ-21/1999 про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі по ? частині всіх заробітків
щомісячно, але не менше ?
неоподаткованого мінімуму доходів,
починаючи з 11.03.1999 р. та до його
повноліття.

Державним виконавцем за
погодженням з начальником ВДВС внесено
до суду подання про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі території України з вилученням
паспортного документу.

Подання мотивовано тим, що
боржник добровільно рішення суду не
виконує і незважаючи на вжиті до
боржника заходи примусового виконання,
заборгованість залишається
непогашеною, станом на 01.09.2014 року вона
складала 21672,02 грн.

Суд, вивчивши матеріали
подання, вважає його таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право в
разі ухилення боржника від виконання
зобовязань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов’язань за рішенням.

Застосування таких обмежень
може мати місце лише у виключних
випадках і повинно використовуватися
лише як крайній захід після реалізації
усіх можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

За змістом ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті. Тимчасове затримання або
вилучення паспорта в таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника
фізичної особи або керівника боржника
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином, суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України лише за поданням державного
виконавця, обов’язково погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, за умови доведення
та документального підтвердження
факту ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх
зобов’язань.

З матеріалів справи
вбачається, що державним виконавцем не
виявлено коштів чи майна боржника, на
які може бути накладено стягнення.

Однак, відсутність у
боржника коштів та майна не можуть бути
підставою для обмеження боржника у
праві виїзду. Адже для прийняття такого
рішення суду мають бути надані докази
про те, що боржник не лише ухиляється
від виконання рішень суду, але й має
намір виїхати за кордон з метою
уникнути виконання своїх зобов’язань.

Всупереч вимог закону суду
таких доказів представником
виконавчої служби не надано.

Крім того, державним
виконавцем не надано суду доказів
наявності у боржника паспорту для
виїзду за кордон.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для встановлення щодо боржника
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України та вилучення у нього
паспорта для виїзду за кордон.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України» , суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
громадянина України ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧАОСОБА_5