Доманівський районний суд
Миколаївської області
35 м. смт. Доманівка Доманівський район
Справа № 475/1040/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.09.2014смт. Доманівка

Доманівський районний суд
Миколаївської області в складі:

Головуючої- судді: Єгорової Н.І..,

при секретареві : Маковецькій
Л.А.,

за участю представників: ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Доманівка
справу за позовом ОСОБА_4 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Струмок» Доманівського району
Миколаївської області про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним,

В С Т А Н
О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ТОВ «Струмок» Доманівського
району, Миколаївської області про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним посилаючись на те,
що 01.03.2005р. між позивачем та ТОВ
«Струмок» був укладений договір оренди
земельної ділянки розміром 7,22 га,
розташованої в межах території
Козубівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області, терміном на 15 років, та був
зареєстрований у Доманівському
відділі Миколаївської регіональної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру» 06.07.2007р. за № 016. Даний
договір оренди земельної ділянки
позивач просить визнати недійсним, так
як він його не підписував і про даний
договір йому стало відомо в 2014р. Крім
того, позивач вважає, що спірний
договір не відповідає вимогам
ст..ст.13,15,16,27,32 Закону України «Про
оренду землі» , що є підставою для
визнання його недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали повністю. Представник
позивача конкретизував позовні вимоги,
пояснивши, що в спірному договорі не
зазначені всі істотні вимоги,
визначені ст..15 Закону України «Про
оренду землі», а саме: існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки та
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки . Відсутність хоча б
однієї істотною умови в договорі
оренди земельної ділянки дають
підстави для визнання даного договору
недійсним. Крім того, позивач наполягає
на тому, що не підписував договір
оренди земельної ділянки, складений
01.03.2005р. та не знав про його існування.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив в задоволені їх
відмовити, посилаючись на те, що усі
істотні умови, передбачені законом, в
договорі оренди земельної ділянки
визначені, підстав для визнання
договору недійсним не має. Крім того,
представник відповідача повідомив, що
ОСОБА_4 орендну плату отримував
своєчасно, підписав додаткову угоду
щодо змін в розмірі орендної плати в
сторону збільшення, що дає підстави
вважати, що його волевиявлення було
направлене на укладення та виконання
умов спірного договору оренди
земельної ділянки.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що підстав для
задоволення позовних вимог не має.

Із матеріалів справи вбачається, що
01.03.2005р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Струмок» був
укладений договір оренди земельної
ділянки площею 7,22 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована в межах
території Козубівської сільської ради
Доманівського району строком на 15
років. Даний договір зареєстровано у
Доманівському відділі Миколаївської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру», про
що у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 06.07.2007р. за № 16.

До укладення даного договору, діяв
Договір оренди земельної частки(паю)
від 20.07.2000р., укладений між позивачем та
ТОВ «Поіск-Ніка», який був припинений, у
зв'язку з отриманням орендодавцем
Державного акту про право власності на
земельну ділянку відповідно до
Перехідних положень Закону України
«Про оренду землі».

Оригінал договору оренди земельної
ділянки наданий відповідачем повністю
співпадає з копією договорів, наданих
позивачем та представником
відповідача.

Згідно ст..202 ЦК України - правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.203 ЦК України, за
загальними вимогами щодо чинності
правочину, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.215 цього ж Кодексу
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

В судовому засіданні позивач
стверджував, що даний договір оренди
земельної ділянки, укладений терміном
на 15 років він не підписував. Однак,
додаткову угоду, укладену 18.12.2008р. про
збільшення розміру орендної плати він
підписував і орендну плату, починаючи з
2005р. він отримує щорічно.

На підтвердження своїх стверджень,
позивач не надав жодних доказів суду
щодо підписання спірного договору
оренди земельної ділянки від 01.03.2005р. не
ним, а іншою особою. Від проведення з
цього приводу судово-почеркознавчої
експертизи на предмет перевірки
підпису, зробленого в договорі оренди,
він відмовився, про що свідчить
письмова заява представника позивача.
Дати оцінку підпису, здійсненому від
імені орендодавця в спірному договорі,
суд не має можливості, так як не володіє
спеціальними знаннями в області
почеркознавства. Відмова позивача від
проведення експертизи підпису дає
підстави суду визнати факт підписання
спірного договору позивачем.( ст..146 ч 1
ЦПК України).

Дослідженими доказами по справі
встановлено, що позивач на протязі
2005-2014рр. щорічно отримував від
підприємства орендну плату за
користування земельною ділянкою. Факт
отримання орендної плати позивачем
підтверджується поясненнями позивача,
копіями розписок та копіями
розрахункових відомостей про видачу
орендної плати за 2011-2013рр..

Крім того, 18.12.2008р. між ОСОБА_4 та ТОВ
«Струмок» була укладена додаткова
угода до договору оренди земельної
ділянки від 01.03.2005р. щодо зміни, а саме-
підвищення розміру орендної плати.
Додаткова угода була підписана
особисто позивачем, про що свідчить
пояснення позивача в судовому
засіданні.

Фактичне неодноразове прийняття
орендної плати позивачем, а також
особисте підписання додаткової угоди в
2008р. до основного договору свідчить про
дії ОСОБА_4 були направлені на набуття
правочину та прийняття його до
виконання.

Укладення договору в письмовій формі,
підписання його сторонами, здійснення
його державної реєстрації відповідно
до вимог діючого законодавства
свідчить про волевиявлення учасників
правочину і дає підстави вважати, що
воно було вільним і відповідало їх
внутрішній волі.

Посилання представника позивача на
ст..20 Закону України «Про оренду землі»
з приводу порушення вимог щодо
реєстрації спірного договору є
недоцільним, оскільки зазначена стаття
виключена із закону 11.02.2010р. на підставі
Закону № 1878- VI(1878-17).

Відповідно до ст..15 Закону України «Про
оренду землі» ( в редакції, що діяла на
момент укладення договору) істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта; умови і
строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Згідно частини 2 ст.15 зазначеного
закону передбачено, що відсутність у
договорі оренди землі однією з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог ст.4-6,
11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Посилання позивача на відсутність
істотних умов в договорі оренди, таких
як , існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки; умов
передачі в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, суперечить
дослідженим судом письмовим доказам по
справі.

Так, досліджуючи оригінал договору
оренди земельної ділянки від 01.03.2005р.,
укладеного між сторонами по справі, та
зареєстрованого у Доманівському
відділі Миколаївської регіональної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру», судом встановлено, що в
договорі визначені обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки в п.26, в якому
зазначено- на орендовану земельну
ділянку не встановлено
обмеження(обтяження) та інші права
третіх осіб.

Умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки дійсно не
передбачені спірним договором, але на
час укладання договору законом не
вимагалося визначення даних умов, а
тому в силу ст..5 ЦК України такі
положення не повинні застосуватися.

Крім того, аналізуючи надані сторонами
докази по справі, суд приходить до
висновку, що позивачем та його
представником не доведено чим саме,
зазначені ними підстави порушують
права позивача у зв'язку з відсутністю
в договорі оренди, як вважає позивач,
зазначених умов, їх істотність.

Бажання позивача повернути земельну
ділянку для того, щоб передати її сину
для задоволення потреб його родини, не
дає підстави суду визнати спірний
договір недійсним.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог
позивача.

Керуючись ст.ст.5,6,8,10,11,60,209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Струмок»
Доманівського району Миколаївської
області про визнання договору оренди
земельної ділянки , укладеного 01.03.2005р..
між ОСОБА_4 та ТОВ «Струмок»,
зареєстрованого 06.07.2007р. у
Доманівському відділі Миколаївської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» за №
16, недійсним - відмовити.

Рішення набирає чинності після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, яка може бути
подана до суду протягом 10 днів з
моменту його проголошення.

Апеляційне оскарження проводиться в
порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя : Н. І. Єгорова