Справа № 182/3474/13-ц
Провадження № 2/0182/160/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.07.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Рунчевої О.В., за
участю секретаря - Снєгульської В.М.,
позивача - ОСОБА_1, представника

позивача - ОСОБА_2, представника
відповідача - Сагарьової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
виконавчого комітету Нікопольської
міської ради про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, суд-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.04.2013 року звернулася до
суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4
на праві приватної власності на
підставі договору міни від 06.12.2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, реєстровий № 5832,
належала квартира АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 не залишив
заповідальних розпоряджень відносно
належного йому майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина,
до складу якої входила вищевказана
квартира.

Спадкоємців першої, другої та
третьої черги за законом не залишилося.

Позивачка посилається на те, що
вона проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю з
31.01.2003 року до моменту його смерті,
доглядала його, оскільки він був
інвалідом І групи і потребував у
сторонньої допомоги та догляду.

При цьому позивачка прийняла
спадщину фактично, шляхом спільного
проживання однією сім'єю зі
спадкодавцем до моменту його смерті та
вступу в управління спадковим майном.

Враховуючи те, що позивачка є
єдиною спадкоємицею за законом, яка має
намір оформити спадщину, від
спадкування не усувалася, вона просила
суд задовольнити позов.

У судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_2 пояснили, що ОСОБА_4
проживав однією сім'єю без шлюбу з
матір'ю позивачки. ОСОБА_1 завжди
ставилася до ОСОБА_4 як до батька, та не
зважаючи на те, що вона є багатодітною
матір'ю, доглядала ОСОБА_4, піклувалася
про нього, поскільки він був сліпим і
безпомічним у побуті. Її діти в цей час
жили у бабусі в селі, а під час канікул
вони спільно проводили час з ОСОБА_4 як
одна велика родина.

ОСОБА_1 своїми силами та коштами
лікувала ОСОБА_4, возила по лікарням, а
після його смерті поховала.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні заперечила проти
позову, вважає, що позивачем
недоведений факт сумісного проживання
з ОСОБА_4 однією сім'єю більше п'яти
років, у зв'язку з чим, просила у позові
відмовити.

Заслухавши сторони, свідків,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_4 на праві приватної власності на
підставі договору міни від 06.12.2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, реєстровий № 5832,
належала квартира АДРЕСА_1 (а. с. 6,8 - 12,55).
За життя ОСОБА_4 не залишив
заповідальних розпоряджень відносно
належного йому майна (а. с. 37).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер (а.
с. 5). Після його смерті відкрилася
спадщина, до складу якої входить
квартира АДРЕСА_1. Спадкові справи
після смерті ОСОБА_4 не заводилися (а. с.
36).

Суд не може взяти до уваги доводи
представника відповідача про те, що
факт спільного проживання ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 однією сім'єю більше п'яти років
не доведений, оскільки згідно довідки
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «№ 42» від
26.02.2013 року, ОСОБА_1 проживала спільно з
ОСОБА_4 з 31.01.2003 року по 15.08.2008 року (а. с.
49).

Крім тогого, ОСОБА_4 був інвалідом
І групи за зором з дитинства, потребує
догляду (а. с. 70), працював картонажником
у Нікопольському навчально -
виробничому підприємстві «Луч»
Українського товариства сліпих (а. с. 71).

Згідно акту, складеного
мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 07.06.2013 року, ОСОБА_1
проживала спільно з ОСОБА_4, вела з ним
спільне домашнє господарство і
доглядала його, так як він в силу
сліпоти був інвалідом и потребував у
постійному сторонньому догляді (а. с. 72).

Заборгованості за квартплатою по
спірній спадковій квартирі ОСОБА_1 не
має (а. с. 74).

Факт сталих сімейних відносин між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується також
і спільними сімейними фотографіями (а.
с. 75,76).

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, які доводяться ОСОБА_1 дітьми
(а. с. 65 - 69), кожен окремо, пояснили, що
завжди вважали ОСОБА_4 своїм дідусем,
поскільки так їм казала їх мати
(позивачка по справі) і їхня бабуся.

ОСОБА_1 з 2003 року догядала ОСОБА_4,
проживала з ним спільно у квартирі
АДРЕСА_1, він до неї ставився, як до
доньки, ОСОБА_1 також лікувала його,
доглядала та поховала своїми силами та
за свої кошти.

З 2003 року вони жили у бабусі, а під
час шкільних канікул приїздили до
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, спільно проводили
різні свята, виїздили на природу,
проводили багато часу разом.

ОСОБА_4 у побуті був безпомічним,
він не міг навіть приготувати собі їжу.
Це робила за нього ОСОБА_1

Вказані свідки підтвердили, що на
фототаблицях, що знаходяться в
матеріалах справи, зображені ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та вони.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що
вона є головою ОСББ у будинку АДРЕСА_1.
Їх будинок є не великим, а тому всі між
собою знають одне одного.

На початку 2003 року, взимку, ОСОБА_1
переїхала жити до ОСОБА_4 у квартиру №
59, поскільки останній в силу стану
здоров'я потребував стороннього
догляду.

ОСОБА_1 доглядала, піклувалася за
ОСОБА_4, вони разом ходили на ринок, до
магазину, до лікарні. ОСОБА_1 завжди
водила ОСОБА_4 за руку, оскільки він був
сліпим.

Квартплату за спірну квартиру з
2003 року платила ОСОБА_1 Після смерті
ОСОБА_4 поховальні документи для зняття
з реєстрації до неї принесла саме
ОСОБА_1 Ніхто більше з ОСОБА_4 не
проживав, дітей у нього не було.

На фототаблицях, що наявні у
матеріалах справи, свідок ОСОБА_6
вказала, що на фото зображені
ОСОБА_1,ОСОБА_4, та діти ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що
ОСОБА_4 вона знає давно, ще з часів
школи.

З 1977 по 1983 роки ОСОБА_4 проживав
однією родиною з матір'ю ОСОБА_1 без
шлюбу.

Дітей позивачки, ОСОБА_4 завжди
вважав своїми онуками. До його смерті
він проживав спільно, однією родиною
разом із ОСОБА_1 5 - 6 років.

Приблизно з 2002 року вона бачила
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно, біля будинку
АДРЕСА_1.

На фототаблицях, що наявні у
матеріалах справи, свідок ОСОБА_7
впізнала ОСОБА_1, ОСОБА_4, та дітей
позивачки.

Факт поховання ОСОБА_4 саме ОСОБА_1
підтверджується довідкою КЗ
«Дніпропетровська шоста міська
клінічна лікарня Дніпропетровської
обласної ради» від 18.06.2014 року № 9/139,
згідно якої тіло померлого ОСОБА_4
14.08.2008 року забрала ОСОБА_1 (падчериця)
(а. с. 107).

При таких обставинах, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1 всіми
належними та допустимими доказами
довела ту обставину, що більше п'яти
років проживала однією сім'єю з ОСОБА_4,
піклувалася про нього, доглядала, у
зв'язку з чим позовні вимоги позивачки
є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 1264,1268 ЦК України, ст.ст.
10,11,14,15,60,88,212,213 - 215,217,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної
громади в особі виконавчого комітету
Нікопольської міської ради про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги через Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області.

Суддя: О. В. Рунчева