Єдиний унікальний номер 205/4102/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(постановлено в заочному порядку)

26 вересня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого
судді - Скрипник К.О.,

при секретарі -
Олексієнко О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивачі 14 травня 2014 року
звернулися до суду з вказаним позовом,
в якому зазначили, що 5/12 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1
на праві власності на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 29 вересня 1983 року. 1/6
частина вказаного домоволодіння
належить на праві власності ОСОБА_2, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10 червня 1975
року. 5/12 частин домоволодіння належить
на праві власності ОСОБА_2, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 29 вересня 1983 року,
посвідченого Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою, за
реєстровим № 1-5388. В спірному
домоволодінні зареєстровано місце
проживання позивача ОСОБА_1,
відповідача, та третьої особи ОСОБА_4. З
відповідачем ОСОБА_1 перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 14.06.1996 року, на
даний час позивач звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою про
розірвання шлюбу. В квітні 2002 року між
сторонами припинені подружні стосунки,
та з цього часу відповідач в
домоволодінні не проживає, в ньому
відсутні його особисті речі. Просили
визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, а
саме, домоволодінням АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Позивач ОСОБА_1, яка також є
представником за довіреностю ОСОБА_2, у
судове засідання не з`явилася, про день
і час проведення слухання справи
повідомлялася належним чином. Надійшла
письмова заява з проханням слухати
справу у відсутність позивачів,
позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити, проти заочного розгляду
справу не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день, час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
про причини неявки не повідомив,
письмових заяв не надходило.

Треті особи у судове засідання не
з'явилися, про день і час проведення
слухання справи повідомлялися
належним чином.

З письмової згоди позивача, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням
статті 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню
за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
5/12 частин домоволодіння АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, посвідченого 29
вересня 1983 року Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
1-5388 (а.с.7).

1/6 частина вказаного домоволодіння
належить на праві власності ОСОБА_2, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого 10
червня 1975 року Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим №
1-2576 (а.с.11).

Інша 5/12 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
власності ОСОБА_2, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого 29 вересня 1983 року
Другою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
1-5388 (а.с.9).

Встановлено, що в домоволодінні
АДРЕСА_1 зареєстровано місце
проживання: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
(а.с.19).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
14 червня 1996 року (а.с.9).

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка на даний час до Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
подана позовна заява про розірвання
шлюбу, оскільки з квітня 2002 року між
сторонами припинені шлюбні стосунки та
з цього часу у спірному домоволодінні
відповідач не проживає, в ньому
відсутні його особисті речі, що також
підтверджується актом обстеження
домоволодіння за підписом голови
квартального комітету № 11 (а.с.20).

Судом встановлено та підтверджено
показаннями у судовому засіданні
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, що відповідач в
спірному домоволодінні не проживає, в
домоволодінні відсутні його особисті
речі, відповідач добровільно покинув
будинок.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени
сім`ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Також, в силу ст. 6 вищезазначеного
Закону, громадянин України
зобов`язаний протягом десяти днів
після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Отже, оскільки відповідач вже на
протязі тривалого часу не проживає у
спірному домоволодінні, то суд вважає,
що є всі підстави визнати ОСОБА_3 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням, а саме, домоволодінням
АДРЕСА_1, що є підставою для зняття
ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що
реєстрація відповідача у належному
позивачам домоволодінні порушує їх
право як співвласників, і тому вважає,
що вимоги позивачів є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею по
оплаті судового збору у розмірі 243,60
грн.

На підставі викладеного, і керуючись
Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» ст.ст. 405, 321, 391 ЦК
України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи - Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, а
саме, домоволодінням АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
К.О. Скрипник