справа № 462/3300/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Залізничний
районний суд міста Львова

в складі: головуючого - судді -
Галайко Н.М.

при секретарі с/з -
Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові скаргу
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" про визнання неправомірними
дій державного виконавця Залізничного
ВДВС ЛМУЮ при винесенні постанови про
відмову у відкриття виконавчого
провадження, -

в с т а н о в и в:

ПАТ "Львівгаз" звернулося до суду із
скаргою, в якій просить визнати
неправомірними дії державного
виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ при
винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
05.03.2014 року, скасувати вказану
постанову та зобов'язати державного
виконавця відкрити виконавче
провадження про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на суму 3574,50 грн.

В обґрунтування скарги посилається на
те, що 03.06.2013 року Залізничним районним
судом м. Львова видано судовий наказ у
справі № 462/4213/13-р. про солідарне
стягнення заборгованості за спожитий
природній газ з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
суму 3574,50 грн. 05.03.2014 року Залізничним
ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження. Підставою відмови у
відкритті виконавчого провадження є не
відповідність виконавчого документа
вимогам ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче
провадження», а саме: у разі, якщо
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває у кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягував, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення або зазначається що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Представник скаржника у судове
засідання не з'явилась, належним чином
був повідомлений про час, даті та місце
розгляду справи.

Представник суб'єкта оскарження в
судове засідання не з'явився, належним
чином був повідомлений про час, даті та
місце розгляду справи. Однак скерував
на адресу суду письмові заперечення, в
яких просить суд відмовити у
задоволенні скарги ПАТ «Львівгаз» у
зв'язку із безпідставністю.

У зв'язку з неявкою сторін в судове
засідання згідно ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутись
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішеннями, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, які набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Закон України „Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1, ст. 6, 11 Закону
України "Про виконавче провадження"/в
редакції від 04.06.2011 р./ чинній на час в
видачі виконавчого листа/ виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 10) звертатися до
суду з поданням про розшук боржника -
фізичної особи або дитини чи про
постановлення вмотивованого рішення
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
або іншої особи, в якої перебуває майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
стосовно якої складено виконавчий
документ про її відібрання; 13)
накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про
виконавче провадження» У разі якщо
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 26 ЗУ «про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

Встановлено, що згідно судового наказу
№ 462/4213/13-ц від 03.06.2013 року вирішено
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Львівгаз» борг в сумі
3459, 80грн. та судовий збір.

Зважаючи на те, що судовий наказ видано
щодо декількох боржників і в ньому
зазначено про солідарне стягнення
заборгованості з боржників, суд
приходить до висновку, що рішення
державного виконавця щодо винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження на підставі ч.
2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» є
неправомірним, а тому така постанова
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 14, 383-387 ЦПК України,
Законом України „Про виконавче
провадження",-

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" задоволити.

Визнати дії державного виконавця
Залізничного ВДВС ЛМУЮ про винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 05.03.2014 року
- неправомірними.

Скасувати постанову державного
виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ про
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
05.03.2014 року.

Зобов'язати державного виконавця
відкрити виконавче провадження про
стягнення заборгованості за спожитий
природній газ з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
суму 3574,50 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти з днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Львівської області.
У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
(підпис)

З оригіналом згідно

Суддя
Галайко Н.М.