У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про виселення, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Садгірського
районного суду м. Чернівці від 25 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 19 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що на підставі договору
купівлі-продажу від 2 лютого 2012 року
він купив у ОСОБА_5, інтереси якого
представляла ОСОБА_6, квартиру АДРЕСА_1.
Право власності на квартиру за
позивачем зареєстровано 17 лютого
2012 року. Реалізувати своє право
власності на житло позивач не може,
оскільки там проживає відповідач, який
не є членом його сім'ї та спільного
господарства вони не ведуть. Просив
виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Садгірського районного суду
м. Чернівці від 25 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 19 березня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено.

Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати зазначені судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов та виселяючи
ОСОБА_5 зі спірної квартири, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, дослідивши належним
чином докази в справі, дійшов
правильного висновку про те, що
квартира АДРЕСА_1, яка належала
позивачу, перейшла у власність
відповідача на підставі договору
купівлі-продажу, укладеного між
відповідачем та ОСОБА_6, що діяла від
імені ОСОБА_5 на підставі довіреності.
На час розгляду справи судом зазначені
довіреність та договір купівлі-продажу
в судовому порядку недійсними не
визнавалися.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судові рішення
ухвалені із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 25 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 19 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова