Справа №
провадження № 2/201/2368/2014
У Х В А Л А

06 серпня 2014 року суддя Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
Демидова С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
публічного акціонерного товариства
“Банк “Фінанси та кредит” про
визнання договору поруки припиненим, -

В С Т
А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
перебуває вказана цивільна справа.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
забезпечення позову, у якій останній
просить зупинити стягнення з нього та
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» заборгованість за кредитним
договором; заборонити ВДВС
Павлоградського МУЮ вчиняти виконавчі
дії по виконавчому провадженню по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-6420/2011 про стягнення з нього та
відповідача заборгованості за
кредитним договором.

Розглянувши заяву,
ознайомившись з матеріалами справи,
суд вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153
Цивільного процесуального кодексу
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно до ч.3 ст. 151
Цивільного процесуального кодексу
України забезпечення позову за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 152
Цивільного процесуального кодексу
України позов забезпечується
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником в судовому
порядку.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою, у якій останній
просить визнати договорі поруки 006/08-МБ
від 20 лютого 2008 року, укладений між ним
та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», таким,
що втратив дію з 2009 року, а порука
припиненою з 2009 року.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
роз’яснено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення позов,
який просить застосувати особа, котра
звернулася з такою заявою, позовним
вимогам. Вирішуючи питання про
забезпечення позову суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв’язку із застосуванням
відповідних заходів.

Враховуючи положення ст. ст. 151, 152 ЦПК
України та зазначені роз’яснення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, суд не находить підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову, оскільки такий вид
забезпечення позову не відповідає
вимогам, викладеним в позовній заяві.
Окрім того позивач не оскаржує
виконавчий документ, що був виданий на
виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 294 ЦПК України,
суд -

У
Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
публічного акціонерного товариства
“Банк “Фінанси та кредит” про
визнання договору поруки припиненим –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 5 днів з дня
отримання її копії.

Суддя

С.О.Демидова