Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Ковалевич С.П.

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Рокитнівського
районного суду від 23 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору,: Рокитнівська селищна
рада Рівненської області, Реєстраційна
служба Рокитнівського районного
управління юстиції, Приватний нотаріус
Рокитнівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5; про
визнання договорів дарування і
купівлі-продажу недійсними та
застосування наслідків їх недійсності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рокитнівського районного
суду від 23 травня 2014 року зазначений
позов ОСОБА_4 задоволено:

Визнано недійсним договір дарування
земельної ділянки площею 0, 0245 га,
кадастровий номер :01:001:0402, що
знаходиться в АДРЕСА_2, який укладений
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та посвідчений
Приватним нотаріусом Рокитнівського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
16 травня 2013 року, зареєстрований за №645.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0, 0245 га, кадастровий номер
:01:001:0402, що знаходиться в АДРЕСА_2,
який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і
посвідчений Приватним нотаріусом
Рокитнівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 17 січня 2014
року, зареєстрований за №61.

Застосовано наслідки недійсності
договорів шляхом повернення земельної
ділянки площею 0, 0245 га, кадастровий
номер :01:001:0402, що знаходиться в
АДРЕСА_2 у попередній стан.

Стягнуто з відповідачів на користь
ОСОБА_4 1 680, 20 гривень судового збору.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі відповідачі покликаються на
його незаконність та
необґрунтованість через порушення
норм матеріального і процесуального
права, неповноту з'ясування всіх
обставин справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначалося про
неправильність висновків суду першої
інстанції щодо того, що ОСОБА_1, не
набувши права власності на спірну
земельну ділянку через нікчемність
оспорюваного договору купівлі-продажу,
не повідомивши нотаріуса про наявність
судового спору з приводу земельної
ділянки, навмисно відчужила її своїй
дочці - ОСОБА_2, яка в свою чергу
незаконно відчужила її ж братові -
ОСОБА_3. Наведені висновки зроблено з
порушенням вимог ст. 41 Конституції
України і ст. 321 ЦК України щодо
неможливості протиправного
позбавлення права власності, ст. 213 ЦПК
України щодо законності і
обґрунтованості рішення суду, ст. 3 ЦПК
України щодо захисту порушеного права
в судовому порядку та ст.ст. 717, 719, 655, 657,
182 ЦК України щодо умов та порядку
укладення договорів дарування,
купівлі-продажу і необхідності
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та правочинів з приводу
нерухомості.

Оскільки оспорювані договори було
укладено, про що було зроблено
відповідні записи в державному реєстрі
правочинів, вважають, що підстав для їх
визнання недійсними у суду не було.

Органом бюро технічної інвентаризації
підтверджено факт закриття права
власності на квартири АДРЕСА_2, тобто на
ті, які знаходилися у власності ОСОБА_1.
Сам же будинок переведено з житлового
фонду в нежитловий, а внаслідок
саморуйнування він практично припинив
існувати.

На їхню думку, необґрунтованими є й
твердження суду про те, що ОСОБА_3
відповідно до ст. 388 ЦК України не є
добросовісним набувачем, а також про
те, що покупцем насправді грошові кошти
за договором купівлі-продажу
продавцеві фактично не передавалися.

Посилання суду на преюдиційність
обставин, встановлених рішенням
Апеляційного суду Рівненської області
від 2 грудня 2013 року, яким визнано
незаконним і скасовано рішення органу
місцевого самоврядування щодо
відведення ОСОБА_1 земельної ділянки
шляхом викупу у власність та державний
акт про право власності на землю,
вважали помилковими, оскільки договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
01.06.2009 року, що укладений між ОСОБА_1 і
Рокитнівською селищною радою,
заінтересованими особами не
оспорювався і є чинним.

З наведених міркувань просили рішення
Рокитнівського районного суду від 23
травня 2014 року скасувати і ухвалити
нове - про відмову ОСОБА_4 в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи і доводи
відповідачів, колегія суддів прийшла
до висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з доведеності
і обґрунтованості позову, а саме з того,
що рішенням суду апеляційної інстанції
визнано незаконними і скасувано
рішення Рокитнівської селищної ради
про надання дозволу ОСОБА_1 на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки шляхом
викупу у власність та про її продаж на
користь ОСОБА_1, а також визнано
незаконним і скасовано державний акт
на право власності на спірну ділянку і
встановлено нікчемність договору
купівлі-продажу ділянки між ОСОБА_1 і
Рокитнівською селищною радою. В зв'язку
з цим оспорювані договори дарування і
купівлі-продажу, які були укладені
після зазначених рішень органу
місцевого самоврядування і видачі
державного акту про право власності на
земельну ділянку, є недійсними, а тому
судом застосовано правові наслідки
шляхом повернення спірної ділянки у
попередній стан.

Проте з такими висновками погодитися
не можна.

З матеріалів справи вбачається, і ці
обставини сторонами не оспорюються, що
на підставі договору дарування від
11.02.2009 року ОСОБА_4 є власником квартири
АДРЕСА_3, а ОСОБА_1 згідно із договором
міни від 30.12.2003 року та договору
дарування від 13.03.2008 року на праві
власності належать квартири АДРЕСА_2 в
цьому ж самому будинку.

19 березня 2009 року рішенням
Рокитнівської селищної ради №692
затверджено матеріали вибору
земельної ділянки та надано дозвіл
ОСОБА_1 на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки шляхом викупу у власність в
АДРЕСА_2

20 травня 2009 року зазначений орган
місцевого самоврядування своїм
рішенням №714 вирішив продати земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення ОСОБА_1 для обслуговування
частини житлового будинку в АДРЕСА_2

На виконання рішень Рокитнівської
селищної ради 1 червня 2009 року між
ОСОБА_1 і органом місцевого
самоврядування укладено договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки №930, а 21 листопада 2009 року
покупцю видано державний акт серії ЯЕ
№234305 на право власності на земельну
ділянку площею 0, 0245 га, яка розташована
в АДРЕСА_2

Рішенням Апеляційного суду
Рівненської області від 2 грудня 2013
року, що набрало законної сили, визнано
незаконним і скасовано рішення
Рокитнівської селищної ради №692 від
19.03.2009 року "Про затвердження
матеріалів вибору земельної ділянки та
надання дозволу гр. ОСОБА_1 на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки шляхом викупу у
власність в АДРЕСА_2" та рішення цієї
селищної ради №714 від 20.05.2009 року "Про
продаж земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
гр. ОСОБА_1 для обслуговування частини
житлового будинку в АДРЕСА_2", а також
державний акт серії ЯЕ №234305 на право
власності на земельну ділянку площею 0,
0245 га, яка розташована в АДРЕСА_2, що
виданий 21.11.2009 року ОСОБА_1. Цим рішенням
суду також зроблено висновок про
нікчемність договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 01.06.2009 року №930,
що укладений між Рокитнівською
селищною радою і ОСОБА_1 (а.с. 4-8).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ще до ухвалення рішення судом
апеляційної інстанції ОСОБА_1 16 травня
2013 року подарувала спірну земельну
ділянку на користь ОСОБА_2 на підставі
відповідного договору, посвідченого
Приватним нотаріусом Рокитнівського
районного нотаріального округу і
зареєстрованим за №645.

Обдарований же 17 січня 2014 року, тобто
вже після набрання рішенням
Апеляційним судом Рівненської області
законної сили, продав земельну ділянку
по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, договір
про що посвідчений тим самим Приватним
нотаріусом Рокитнівського районного
нотаріального округу і зареєстрований
за №61.

Вважаючи, що оспорювані договори
дарування і купівлі-продажу є
недійсними в зв'язку із нікчемністю
договору купівлі-продажу від 01.06.2009
року, за яким Рокитнівська селищна рада
продала ОСОБА_1 спірну земельну
ділянку, ОСОБА_4 звернувся до суду із
відповідним позовом, а також вимагав
застосувати наслідки недійсності
договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК
України).

Частина 1 ст. 216 цього Кодексу
передбачає, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано за цінами,
які існують на момент відшкодування.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного
Суду України у п. 10 своєї постанови від
06.11.2009 року №9 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", вбачається, що
норма частини першої статті 216 ЦК не
може застосовуватись як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яке не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК.

Оскільки договір купівлі-продажу
спірної ділянки №930, що був укладений
01.06.2009 року між Рокитнівською селищною
радою та ОСОБА_1 і на якому ґрунтувалися
особисті майнові права останньої,
встановлено в судовому порядку
нікчемним, тому підстав для визнання
недійсними оспорюваних договорів
дарування і купівлі-продажу не
вбачається.

Тому за викладених обставин позов
ОСОБА_4 про це слід залишити без
задоволення, а також не підлягає
задоволенню і його похідна вимога про
застосування правових наслідків
недійсності оспорюваних правочинів.

Як встановлено, районний суд при
вирішенні спірних правовідносин уваги
на наведені обставини не звернув, що
привело до ухвалення оскаржуваного
рішення, яке не може залишатися чинним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового -
про відмову ОСОБА_4 в задоволенні
позовних вимог є неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

З урахуванням того, що за наслідками
розгляду апеляційної скарги ухвалено
рішення про відмову в позові, а згідно
із ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу,
тому накладені ухвалою Рокитнівського
районного суду від 28 березня 2014 року
заборона на вчинення будь-яких
реєстраційних дій щодо спірної
земельної ділянки і заборона ОСОБА_3
вчиняти будь-які дії щодо використання
та розпорядження цією ділянкою
підлягають скасуванню апеляційним
судом.

На підставі ст. ст. 215, 216, 236 ЦК України, п.
10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року №9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними",
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325
ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Рокитнівського районного суду
від 23 травня 2014 року скасувати.

ОСОБА_4 відмовити у задоволенні позову
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору,: Рокитнівська
селищна рада Рівненської області,
Реєстраційна служба Рокитнівського
районного управління юстиції,
Приватний нотаріус Рокитнівського
районного нотаріального округу ОСОБА_5;
про визнання договорів дарування і
купівлі-продажу недійсними та
застосування наслідків їх недійсності.

Скасувати заходи забезпечення позову,
що вжиті ухвалою Рокитнівського
районного суду від 28 березня 2014 року у
вигляді накладення заборони на
вчинення будь-яких реєстраційних дій
щодо земельної ділянки площею 0, 0245 га,
кадастровий номер :01:0016:0402, яка
знаходиться в АДРЕСА_2, та заборони
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1;
АДРЕСА_4) вчиняти щодо цієї земельної
ділянки будь-які дії щодо використання
і розпорядження.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: