Справа № 234/5223/14-ц
Провадження № 2/234/2650/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року

Краматорський міський суд Донецької
області

в складі головуючого судді Чернобай
А.О.,

при секретарі Плотніковій К.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини.

Із позову вбачається, що 27.08.2002 року
позивачка зареєструвала шлюб з
відповідачем по справі. Від шлюбу з
відповідачем вони мають неповнолітню
дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом з позивачкою. Дитина
знаходиться на утриманні позивачки,
відповідач проживає окремо та
добровільно не допомагає дитині.
Відповідач нікому іншому аліменти не
сплачує, не працевлаштований офіційно.
Просить стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини у розмірі
1500 гривен щомісяця з 15.05.2014 року й до
досягнення дитиною повноліття.

У судовому засідання позивачка суду
пояснила, що вона працює та проживає
разом з сином. Відповідач вже на
протязі 2 місяців не надає ніякої
матеріальної допомоги на утримання
дитини. Аліменти у розмірі 1500 гривень
на місяць вона визначила за думкою
адвокату. Тому просить суд
задовольнити її вимоги у повному
обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково, пояснивши в судовому
засіданні, що він не заперечує свого
батьківського обов'язку матеріально
утримувати свого неповнолітнього сина,
він згодний виплачувати аліменти на
його утримання, але у меншому, чим
визначено позивачкою, розмірі. Він за
домовленістю з позивачкою щомісяця
добровільно сплачував грошові кошти
по 600 грн., потім у зв'язку зі зміною його
матеріального положення та у зв'язку з
тим, що він не працює, то на протязі
двох місяців він не сплачує аліменти.
На теперішній час він не має постійного
місця роботи, на життя заробляє
тимчасовими заробітками. На його
утримання інші неповнолітні діти чи
непрацездатні особи не перебувають.
Стан його здоров'я задовільний. Тому
просить позовні вимоги позивача
задовольнити частково та стягнути з
нього на користь позивачці на
утримання дитини аліменти у розмірі 600
гривень.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, вислухавши думку сторін,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, що об'єктивно
підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про одруження шлюб між позивачем та
відповідачем зареєстрований 27.08.2002
року. (а.с. 3)

Як вбачається з копії свідоцтва про
народження дитини у позивача та
відповідача від шлюбу народилася
дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3),
який на теперішній час проживає разом з
позивачкою.

Згідно копії трудової книжки
відповідач не працевлаштований з 12.03.2014
року (а.с. 10 - 12).

Договір про сплату аліментів на дитину
між сторонами не укладався.
Домовленості між батьками щодо способу
утримання дітей та порядку сплати
аліментів на теперішній час не
досягнуто.

Вищенаведені обставини визнані
сторонами в судовому засіданні, тому у
відповідності з частиною 1 статті 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню у
справі.

Відповідно до положень частин 1, 2
статті 27 Конвенції ООН про права дітей
від 20 листопада 1989 року (ратифікована
Україною Постановою Верховної Ради
України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11 та
набула чинності для України 27 вересня
1991 року) держава визнає право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Дитина, з огляду на його фізичну й
розумову незрілість вимагає
спеціального захисту й турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей
до досягнення ними повноліття
закріплено в частині 2 статті 51
Конституції України і статті 180
Сімейного кодексу України.

У випадку ухилення батьків від
виконання цього обов'язку, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються в частині від
доходу його матері, батька й (або) у
твердій грошовій сумі (ст. 181 СК
України).

Відповідно до частини 1 статті 184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

За змістом частини 1 статті 141 СК
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Правова природа аліментів у розумінні
норм глави 15 СК України є такою, що з
одного боку вони є правом, а з іншого -
обов'язком, і надаються тим з батьків,
хто проживає окремо від дитини, на її
утримання тому з батьків, з ким
проживає дитина.

За правилами статті 182 СК України та
пункту 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач проживає окремо від
неповнолітньої дитини. Він не має
постійного місця роботи, має
нерегулярний і мінливий заробіток.
Фактичний розмір отриманих
відповідачем тимчасових доходів
будь-якими належними доказами по
справі не підтверджено. Стан здоров'я
відповідача задовільний, на його
утриманні інші неповнолітні діти та
непрацездатні особи не перебувають.

Передбачених законом підстав для
звільнення ОСОБА_2 від обов'язку
утримання дитини судом не встановлено.
Представлені відповідачем докази та
наведені ним у судовому засіданні
доводи не позбавляють його обов'язку
утримувати неповнолітнього сина.

Враховуючи викладене, суд визнає, що
ОСОБА_2 не виконує у повному обсязі
передбачені сімейним законодавством
батьківські обов'язки з утримання
дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги
ОСОБА_1 про стягнення аліментів є
обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд також приймає до уваги
положення статті 7 Закону України від 16
січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», згідно якої
з 1 січня поточного року прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних
груп населення, становить: на дитину
віком від 6 до 18 років - 1286 грн.

Прожитковий мінімум це вартісна
величина достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я набору
продуктів харчування (далі - набір
продуктів для харчування), а також
мінімального набору непродовольчих
товарів (далі - набір непродовольчих
товарів) та мінімального набору послуг
(далі - набір послуг) необхідних для
задоволення основних соціальних і
культурних потреб особистості (Закон
України від 15.07.1999 р. № 966-ХІV «Про
прожитковий мінімум»).

Проаналізувавши встановлені по справі
фактичні обставини, оцінивши наведені
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності і
взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що
визначений позивачкою розмір
аліментів у твердій грошовій сумі в
розмірі 1500 грн. на місяць не відповідає
встановленим фактичним обставинам по
справі та перевищую матеріальні
можливості відповідача, тому,
враховуючи вищенаведене, визначає
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у твердій
грошовій сумі - 600,00 грн. на місяць, що з
урахуванням передбаченого
законодавством обсягу майнового
обов'язку матері, відповідає
забезпеченню необхідних і розумних
потреб дитини.

Відповідач не надав суду належних,
переконливих доказів неможливості
сплачувати аліменти у встановленому
судом розмірі.

Між тим, вимоги позивачки щодо
визначення в судовому рішенні
аліментів на неповнолітню дитину у
мінімальному розмірі - не менш, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, не
підлягають задоволенню, оскільки
суперечать положенням частини 2 статті
182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 79
Сімейного кодексу України аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів на утримання дитини за один
місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК
України, підлягає негайному виконанню.

Позивача, на користь якого ухвалене
судове рішення, у встановленому
законом порядку звільнено від сплати
судових витрат при зверненні до суду,
тому відповідно до положень частини 3
статті 88 ЦПК України при постановленні
рішення вони підлягають стягненню з
відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 11, 60, 88, 214, 215, 367 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Барвінкове Харьківської
області, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання
неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 (шістсот)
гривен 00 копійок щомісяця, починаючи з
15.05.2014 року та до досягнення повноліття
дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід
держави в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Краматорський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Рішення ухвалене і надруковане в
нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: