Справа №333/3015/14-ц
№ провадження 2/333/1665/14
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
головуючого судді
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Юнівес» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсними правочинів, а саме:
«Соглашения с руководителем
продающего подразделения» (мовою
оригіналу), укладені з ОСОБА_3 01 січня 2011
року, 01 травня 2011 року, 01 січня 2012 року, 01
травня 2012 року, 28 грудня 2012 року, 01
червня 2013 року та сторонами яких
визначені ВАТ «Страхова компанія
«Юнівес» (у правочинах від 01 січня 2011
року, 01 травня 2011 року)/ПрАТ «Страхова
компанія «Юнівес» ( у правочинах від 01
січня 2012 року, 01 травня 2012 року, 28 грудня
2012 року, 01 червня 2013 року) і ОСОБА_3, -
16.04.2014 року Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Юнівес» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсними правочинів, а саме:
«Соглашений с руководителем
продающего подразделения» (мовою
оригіналу), укладених з ОСОБА_3 01 січня
2011р., 01 травня 2011р., 01 січня 2012р., 01 травня
2012р., 28 грудня 2012р., і 01 червня 2013р., та
сторонами яких визначені ВАТ «Страхова
компанія «Юнівес» (у правочинах від 01
січня 2011р., 01 травня 2011р.,)/ПрАТ
«Страхова компанія «Юнівес» (у
правочинах від 01 січня 2012р., 01 травня
2012р., 28 грудня 2012р., 01 червня 2013р.) і
ОСОБА_3 Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачі перебували з ним у
трудових відносинах, а згодом після їх
звільнення позивач отримав позов від
ОСОБА_3 до Київського районного суду м.
Одеси, датований 27 лютого 2014 року, про
стягнення з позивача значної суми
грошових коштів. З того моменту позивач
дізнався про існування правочинів.
В обґрунтування недійсності
правочинів позивач посилається на те,
що по своїй суті надані правочини є
договорами доручення, що передбачено
розділами 1 «Предмет угоди» угод від
01.01.2012р., 01.05.2012р. та 28.12.12р., а також
пунктами 1 угод від 01.01.2011р., 01.05.2011р. та
01.06.2013р.; на жодному із правочинів немає
відтиску печатки позивача, що говорить
не тільки про невідповідність форми
правочинів, а й ставить під сумнів
фактичні дати їх укладення, адже
підписати відповідачі могли їх і після
звільнення, не маючи доступу до печатки
позивача; перші сторінки правочинів
взагалі не підписані сторонами, що
ставить під сумнів їх достовірність та
приналежність до правочинів; жодний із
правочинів немає реєстраційного
номеру позивача, та не відображений
ОСОБА_2, за час його головування, у
бухгалтерському та податковому обліку
позивача взагалі, та зокрема датами їх
укладення; вільне волевиявлення
позивача проігнороване під час
укладення правочинів, а їх зміст не
відповідає внутрішній волі позивача; в
правочині від 01.05.2011 року його стороною
вказане ВАТ «СК «Юнівес», проте такого
суб'єкта на той момент вже не існувало,
адже зміни в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо зміни назви ВАТ
«СК «Юнівес» на ПрАТ «СК «Юнівес» були
здійснені 27.04.2011 року, у зв'язку з чим
28.04.2011 року отримана Довідка АА № 284963 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України на
ім'я ПрАТ "СК «Юнівес». Позивач просить
визнати недійсними угоди з керівником
продаючого підрозділу укладених з
ОСОБА_3 01 січня 2011р., 01 травня 2011р., 01
січня 2012р., 01 травня 2012р., 28 грудня 2012р., і
01 червня 2013р., та сторонами яких
визначені ВАТ «Страхова компанія
«Юнівес» (у правочинах від 01 січня 2011р.,
01 травня 2011р.,)/ПрАТ «Страхова компанія
«Юнівес» (у правочинах від 01 січня 2012р.,
01 травня 2012р., 28 грудня 2012р., 01 червня
Представник позивача - за дорученням №
0093-14 ЗП від 15.04.2014 року Козиряцький Є.І.
позовні вимоги підтримав, пояснив, що
позивач вважає вищевказані правочини
неукладеними з підстав, які зазначені у
позовній заяві. Просить позов
задовольнити, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
жодних доказів або заперечень суду не
надав.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3
не з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином. До
суду 11.06.2014 року надано заперечення, яке
відповідач у запереченні до позову від
28.07.14 року просив вважати недійсним та
не приймати до уваги.

Згідно заперечення від 28.07.2014 року
ОСОБА_3 зазначає, що вважає оскаржувані
позивачем правочини неукладеними (не
вчиненими) та просить суд відмовити у
задоволенні позовної заяви позивача,
оскільки відповідно до абз. 1 п. 8
постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, приходить
до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

В матеріалах справи є накази, що
свідчать про прийняття, переведення та
звільнення відповідачів на ПАТ «СК
«Юнівес» (а.с. 16-23), тобто ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 знаходились з позивачем у
трудових відносинах.

Вивчивши матеріали справи, а саме:
«Соглашения с руководителем
продающего подразделения» (мовою
оригіналу), укладені з ОСОБА_3 01 січня 2011
року, 01 травня 2011 року, 01 січня 2012 року, 01
травня 2012 року, 28 грудня 2012 року, 01
червня 2013 року та сторонами яких
визначені ВАТ «Страхова компанія
«Юнівес» (у правочинах від 01 січня 2011
року, 01 травня 2011 року)/ПрАТ «Страхова
компанія «Юнівес» ( у правочинах від 01
січня 2012 року, 01 травня 2012 року, 28 грудня
2012 року, 01 червня 2013 року) і ОСОБА_3 (а.с.
24-37) судом встановлено, що кожна із
сторін спору вважає оскаржувані
правочини неукладеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Крім того, про неукладення правочинів
свідчать і ті обставини, що на жодному
із правочинів немає відтиску печатки
позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у
письмовій формі належить вчиняти
правочини між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів, передбачених
частиною першою статті 206 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Таким чином, для вищевказаних
правочинів передбачена обов'язкова
письмова форма, а оскільки правочини не
містять печатки позивача, їх письмова
форма недотримана.

Згідно п. 8 постанови Пленуму ВСУ № 9 від
06.11.2009р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», відповідно до
частини першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
саме на момент вчинення правочину. Не
може бути визнаний недійсним правочин,
який не вчинено.

Зокрема, не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд
відмовляє в задоволенні позову про
визнання правочину недійсним.
Наслідки недійсності правочину не
застосовуються до правочину, який не
вчинено.

Отже, судом встановлено, що усі
оскаржувані позивачем правочини, а
саме «Соглашения с руководителем
продающего подразделения» (мовою
оригіналу) від 01 січня 2011р., 01 травня
2011р., 01 січня 2012р., 01 травня 2012р., 28 грудня
2012р., і 01 червня 2013р., є не вчиненими,
тобто не укладеними між позивачем та
ОСОБА_3, а таким чином не можуть бути
визнані недійсними, тому суд вважає за
необхідне у задоволенні позову
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 203, 207, 208, 215, 638 ЦК України, ст. 10, 11, 60,
61, 88, 169, 209, 212, 213, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Юнівес» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсними правочинів, а саме:
«Соглашения с руководителем
продающего подразделения» (мовою
оригіналу), укладені з ОСОБА_3 01 січня 2011
року, 01 травня 2011 року, 01 січня 2012 року, 01
травня 2012 року, 28 грудня 2012 року, 01
червня 2013 року та сторонами яких
визначені ВАТ «Страхова компанія
«Юнівес» (у правочинах від 01 січня 2011
року, 01 травня 2011 року)/ПрАТ «Страхова
компанія «Юнівес» ( у правочинах від 01
січня 2012 року, 01 травня 2012 року, 28 грудня
2012 року, 01 червня 2013 року) і ОСОБА_3 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
Р.С. Холод