Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/481/14-ц

28 липня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районнй суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука
Р.П.

секретаря - Госедло Л.І.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом на ? частину спадкового майна
та визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

27.02.2014 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом на ? частину
спадкового майна та визнання права
власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
заявлені вимоги підтримала з підстав,
наведених в позовній заяві.

Просить суд поновити строк позовної
давності на оскарження свідоцтва про
право на спадщину за законом від 09.11.1999
року, який пропущено нею з поважних
причин. Постановити рішення, яким
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/2 частину
житлового будинку з господарським
будівлями та спорудами, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 від
09.11.1999року, зареєстроване в реєстрі за
номером Д-1074, видане ОСОБА_6

Визнати за нею право власності на 1/2
частку житлового будинку,
господарських будівель та споруд, які
розміщені за адресою АДРЕСА_1 загальною
площею 46,1кв.м., житловою площею 35,6 кв.м.
і згідно технічного паспорту
складається з житлового будинку,
зазначеного під літерою «А», веранди,
зазначеної під літерою "а", гаража,
зазначеного під літерою «Б», стайні,
зазначеної під літерою «В1», стодоли,
зазначеної літерою «В», вбиральні,
зазначеної під літерою «Г», шопи,
зазначеної під літерою «Д», воріт,
зазначених під №1, огорожі, зазначеної
під №2, огорожі, зазначеної під №3 в
порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов ОСОБА_1 не визнала.

Вважає, що позов ОСОБА_1 є
безпідставний, оскільки покійний
ОСОБА_6 правомірно отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом на
спадкове майно після смерті своєї
матері, що складається з житлового
будинку, господарських будівель та
споруд, які розміщені за адресою
АДРЕСА_1.

Також, оскільки вона з 1980 року
проживала з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних
стосунках, він 14.03.2000 року склав
заповіт, згідно якого все належне йому
майно, в тому числі і домоволодіння, що
в АДРЕСА_1 заповів їй.

Просить суд відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні її позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не прибув. Натомість на адресу суду
направив заяву в якій просить
розглянути дану справу у його
відсутність, оскільки через свій вік та
стан здоров'я не може з'явитися в
судові засідання.

Позов ОСОБА_1 визнає. Зазначає, що
дійсно після смерті матері ОСОБА_7, її
дочка, позивачки по справі, забрала її
особисті речі, хустку, полотно, сервант
та сапи. Також, вони разом з сестрою
ОСОБА_1 поховали маму, організували
поминальну Службу Божу на 9-ть та 40-к
днів.

Брат ОСОБА_6 у той час залишився
проживати у будинку матері сам, тому
після смерті матері ОСОБА_1 приходила
до маминої хати та допомагала брату
ОСОБА_6 обробляти мамині городи та поля,
разом з братом вони робили ремонти
маминого будинку.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, дослідивши докази, надані
сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60
ЦПК України, і які сторони вважають
достатніми для обгрунтування і
заперечення своїх позовних вимог,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
та, за своїм внутрішнім переконанням,
що грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні обставин справи, прийшов
до висновку про можливість задоволення
позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому зазначеним кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
також доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що
батьками позивачки ОСОБА_1 були
ОСОБА_13та ОСОБА_7

З часу свого народження та до 1988р.
позивачка проживала разом з своїми
батьками в житловому будинку за
адресою АДРЕСА_1, який належав її
матері ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право власності на жилий будинок,
виданого виконкомом Пнівської с/ради,
згідно рішення виконкому
Надвірнянської ради від 14.04.1988року за
№56 та зареєстрованого в
Івано-Франківському ОБТІ за реєстровим
№ 666, що зазначено в свідоцтві про
право на спадщину за законом від
09.11.1999року, яке в даний час позивачка
оспорює.

Також з батьками, крім позивачки
проживали її брати-
ОСОБА_5.,ІНФОРМАЦІЯ_3. та
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 Батько позивачки -
ОСОБА_13 помер у 1975році.

З'ясовано також, що після свого
одруження, позивачка у 1988році разом із
своїм чоловіком перейшла жити до
будинку що по АДРЕСА_2, який
знаходиться недалеко від
батьківського дому, однак й надалі
допомагала матері та брату ОСОБА_6 по
господарству.

05.06.1992 року ОСОБА_7 помирає, про що в
книзі реєстрації актів про смерть
виконкомом Пнівської с/ради 05.06.1992р.
зроблено запис за №33.

Достовірно доведено та не
заперечується сторонами по справі і та
обставина, що ОСОБА_7 заповіту не
складала, тому після її смерті
відкрилася спадщина за законом на
майно, яке складається із житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, які знаходяться за адресою
АДРЕСА_1 Івано-Франківської області.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в
редакції 1963 року) спадкоємцями за
законом першої черги є в рівних частках
діти спадкодавця, дружина померлого.

Як вбачається з пояснень позивачки,
після смерті ОСОБА_7 в домоволодінні
залишився проживати та був прописаний
брат позивачки -ОСОБА_6, який фактично
жив з батьками, вів спільне
господарство.

Крім того, на переконання суду, також
прийняла спадщину після своєї мами
ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу в
управління та володіння її спадковим
майном і позивачка ОСОБА_1, оскільки
коли померла її мама, вона разом із
братом ОСОБА_5 зробила необхідні
витрати на поховання мами, спорудження
їй надгробного пам'ятника, займалася
питанням організації поминальної
Служби Божої на 9-ть та 40-к днів. Після
смерті матері ОСОБА_1 приходила до
домоволодіння матері, де допомагала
брату ОСОБА_6 обробляти мамину
присадибну ділянку, разом із братом
проводили поточні ремонти даного
будинку.

Також, як вбачається з пояснень
позивачки, зразу після смерті матері із
її спадкового майна позивачка отримала
сервант (шафу та поличку), чотири
сковорідки для випічки хліба, дві сапи,
мамину хустку, полотно та інші
особисті речі покійної ОСОБА_7

Окрім цього, доведено також, що
позивачка ще за життя батьків постійно
допомагала їм вести господарство,
робила ремонт будинковолодіння,
обробляла городи.

В зв'язку з наведеним, як стверджує
позивачка, батьки в усній розмові
вказували, що все батьківське майно
після їх смерті має належати ОСОБА_1
Крім того, не заперечували відносно
залишення позивачці майна і її брати
ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Тому, позивачка після смерті матері не
зверталася до нотаріуса для отримання
свідоцтва про право на спадщину.

Дані обставини не спростовані в
судовому засіданні відповідачкою по
справі ОСОБА_3

Крім того свідок ОСОБА_8 в суді
підтвердив, що хата, яка є предметом
спору, належала ОСОБА_7- матері
позивачки. Після її смерті ОСОБА_1
робила там ремонти, а також забрала
господарський інвентар , мамині речі
домашнього вжитку. Також вона
допомагала брату ОСОБА_6, який
залишився проживати у вказаній хаті, по
господарству.

З пояснень допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10
встановлено, що спірний будинок
належав батькам ОСОБА_1, яка там
народилася та проживала разом з
батьками та братами. Після одруження
ОСОБА_1 перейшла жити в іншу хату, однак
завжди дбала про матір, допомагала їй.
Після смерті матері майже кожен день
приходила до хати, обробляла городи,
якими користувалася ОСОБА_7, а також
забрала її особисті речі, полотно,
спідниці.

Свідки ОСОБА_11, суду пояснила, що
відповідачка ОСОБА_3 не притендує на
дане майно, а просто хоче жити в
будинку, де тривалий час проживала з
чоловіком- ОСОБА_6, доглядала за ним.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що після
смерті брата- ОСОБА_6., ОСОБА_1 з
працівником ОБТІ почала проводити
обміри хати для виготовлення
технічного паспорта. Зазначила, що
ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_6 допомагали
один одному по господарству.

Про обставини отримання ОСОБА_6- братом
позивачки свідоцтва про право на
спадщину за законом та чи брала
позивачка якісь речі з будинку, які
належали матері дані свідки ствердити
не можуть.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до вказаної статті
позивачка також має право на 1/2 частки
спадкового майна своєї матері ОСОБА_7

Крім того, як вбачається з акту
обстеження матеріально-побутових умов
сім'ї, складеного депутатом Пнівської
с/ради ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6
вступила в управління спадковим майном
та є користувачем житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Те, що ОСОБА_1 є користувачем житлового
будинку, 1926 року побудови, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
стверджує також довідка Пнівської
с/ради від 12.03.2013 року, копія якої є в
матеріалах справи. А з довідки
Пнівської с/ради за №02-25/187 від 11.03.2013
року вбачається, що після смерті брата-
ОСОБА_6. ОСОБА_1 вступила в управління
спадковим майном.

Відповідно до статті 548 ЦК Української
РСР (в редакції 1963 року) прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Таким чином, після смерті матері ОСОБА_7
брат ОСОБА_6 та позивачка- ОСОБА_1.
успадкували порівну спадщину ОСОБА_7-
по 1/2 частки спадкового майна -
житлового будинку.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, брат позивачки-ОСОБА_6. не
повідомивши нотаріуса про наявність
інших спадкоємців після смерті матері
ОСОБА_7 09.11.1999 року отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом, яке
зареєстроване в реєстрі №Д-1047 на
спадкове майно, яке складається з
цілого житлового будинку та
господарських споруд.

Таким чином, ОСОБА_6 отримав в спадщину ?
частки спадщини матері- ОСОБА_7., яка
йому не належить.

14.03.2000 року ОСОБА_6 складає заповіт,
зареєстрований в реєстрі за №26,
відповідно до якого все своє майно
заповів своїй співжительці -
відповідачці по справі - ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

З врахуванням наведенного, свідоцтво
про право на спадщину за законом на 1/2
частину житлового будинку з
господарським будівлями та спорудами,
які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 від
09.11.1999року, зареєстроване в реєстрі за
номером Д-1074 видане ОСОБА_6 слід
визнати недійсним, оскільки ОСОБА_6 не
повідомив нотаріуса про всіх
спадкоємців після смерті ОСОБА_7, а
нотаріус видаючи свідоцтво, в свою
чергу, не перевірив наявність інших
спадкоємців.

Згідно статті 16 ЦКУкраїни кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
визнання права.

Відповідно до ст. 71 ЦК України ( в
редакції 1963 року) та ст. 257 ЦК України (в
редакції 2004 року) загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту

Враховуючи ту обставину, що про видане
ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину
за законом позивачці стало відомо
тільки після смерті ОСОБА_6- у березні
2013 року, коли вона звернулася в
Надвірнянську РДНК та дату звернення
позивачки до суду з позовом -27.02.2014
року, строк звернення до суду з вимогою
про захист цивільного права (інтересу)
позивачкою підлягає поновленню, як
такий що пропущений з поважних причин,
а справа підлягає розгляду по суті.

Що стосується вимог позивачки визнати
за нею право власності на спадкове
майно, суд встановив наступне.

Як видно з свідоцтва про смерть, копія
якого долучена до матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_4 брат позивачки- ОСОБА_6. у
віці 71 роки помер, про що 01.01.2013р.
Пнівською с/ радою зроблено актовий
запис за №1.

Згідно ст. 1258 ЦК України (в редакції 2004
року) спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово.

Статтею 1262 ЦК України визначено, що у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері.

Оскільки на час його смерті у нього не
було дружини та дітей, то позивачка, як
спадкоємець другої черги після смерті
рідного брата у встановлений законом
шестимісячний термін звернулася із
заявою до державного нотаріуса
Надвірнянської районної державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини, в тому числі і на
батьківський житловий будинок.

Спадкоємець за заповітом чи законом
мас право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Цивільним Кодексом України (в редакції
2004 року) встановлено, що одним з
способів захисту права власності є
визнання права власності власником.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, - право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, і вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

За заявою позивачки ОКП
«Івано-Франківське ОБТІ» 28.03.2013р.
виготовило технічний паспортна
житловий будинок АДРЕСА_1 який входить
до маминої спадщини та складається із:
житлового будинку, зазначеного під
літерою "А", вартістю - 21984 грн.00 коп.,
веранди, зазначеної під літерою "а",
вартістю - 7586 грн. 00коп., гаража,
зазначеного під літерою "Б", вартістю -
2800грн.00 коп., стайні, зазначеної під
літерою "В1", вартістю - 8867,00 грн.,стодоли,
зазначеної під літерою "В", вартістю -
5481грн.00коп, вбиральні, зазначеної під
літерою "Г", вартістю - 570грн. 00 коп.,шопи,
зазначеної під літерою "Д", вартістю -
1104,00 грн.,воріт, зазначених під №1,
вартістю - 2184,00 грн., огорожі, зазначеної
під №2, вартістю - 5262,00 грн.,огорожі,
зазначеної під №3, вартістю - 899,00
грн.Разом загальною інвентаризаційною
вартістю - 56737 грн. 00 коп. з врахуванням
проценту зносу.

Відповідач ОСОБА_5 не заперечує щодо
визнання права власності на спадкове
майно за ОСОБА_1

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позивачка може бути власниками ?
частини спадкового домоволодіння що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 71,548,549 ЦК УРСР ( в
редакції 1963 року),ст.ст.257, 267, 328, 1218, 1258,
1261,1268-1270,1301 ЦК ( в редакції 2004 року),
України, керуючись ст.ст. 3, 5,10,15,16, 57, 60, 205
п.1, 208, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 -задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/2 частину
житлового будинку з господарським
будівлями та спорудами, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 від
09.11.1999року, зареєстроване в реєстрі за
номером Д-1074 видане ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право
власності на 1/2 частку житлового
будинку, господарських будівель та
споруд, які розміщені за адресою
АДРЕСА_1 загальною площею 46,1кв.м.,
житловою площею 35,6 кв.м. і згідно
технічного паспорту складається з
житлового будинку, зазначеного під
літерою «А», веранди, зазначеної під
літерою "а", гаража, зазначеного під
літерою «Б», стайні, зазначеної під
літерою «В1», стодоли, зазначеної
літерою «В», вбиральні, зазначеної під
літерою «Г», шопи, зазначеної під
літерою «Д», воріт, зазначених під №1,
огорожі, зазначеної під №2, огорожі,
зазначеної під №3 в порядку
спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Грещук Р.П.

Повний текст рішення
виготовлено 01.08.2014 року