Провадження№ 2/554/3083/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого
судді - Троцької А.І.

при секретарі -
Іванина М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтавахліб-3» про
зміну формулювання підстав звільнення
та стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтавахліб-3» про
зміну формулювання підстав звільнення
та стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, посилаючись на те, що вона
відповідно до наказу № 30-П прийнята на
посаду фельдшера ТОВ «Полтавахліб-3» на
період хвороби ОСОБА_2 04.04.2014 року вона
направила листом письмову заяву про
звільнення з проханням звільнити її з
посади фельдшера з 04.04.2014 р. за угодою
сторін. Разом з тим відповідач виніс
наказ № 17 - П від 28.04.2014 про звільнення
її за власним бажанням згідно із ст. 38
Кодексу законів про працю України та
направив листа з проханням з'явитися
для ознайомлення з наказом про
звільнення, отримання трудової книжки
і остаточного розрахунку. 28.05.2014 року
відповідач направив позивачці листа з
проханням з'явитися для отримання
трудової книжки та проведення
остаточного розрахунку в частині
виплати лікарняних. 29.05.2014 року
проведено остаточний розрахунок та
видано трудову книжку. Позивачка
вважає своє звільнення за власним
бажанням незаконним та просила суд
визнати незаконним її звільнення
згідно з наказом № 17 - П від 28.03.2014 за
власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП
України; визнати недійсним запис до
трудової книжки ОСОБА_1 № 36 від 28.04.2014
про звільнення за власним бажанням
згідно ст. 38 КЗпП України; зобов»язати
відповідача змінити формулювання
підстав звільнення на звільнення за
угодою сторін відповідно до п.1 ч.1 ст.36
КЗпП України та внести відповідний
запис до трудової книжки; стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за весь час затримки по
день фактичного розрахунку в розмірі
822,91 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити.

Представник відповідача Пічкур Н.В.
позовні вимоги не визнала, оскільки
позивача було звільнено правомірно.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши та
дослідивши матеріали справи приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу
ТОВ «Полтавахліб-3» № 37-П від 01.08.2013 року
ОСОБА_1 прийнято на посаду фельдшера з
01.08.2013 року з заробітною платою згідно
штатного розпису на період хвороби
ОСОБА_2

14.04.2014 року ТОВ «Полтавахліб-3»
отримало заяву ОСОБА_1 про звільнення
її з посади фельдшера з 04.04.2014 року за
згодою сторін. Зміст заяви про
звільнення вказує на конкретну
підставу припинення трудового
договору, а саме на підставу вказану в
п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Разом з тим вказану заяву
адміністрацією ТОВ «Полтавахліб-3» не
розглянуто.

Проте наказом ТОВ «Полтавахліб-3» від 28
квітня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з
посади фельдшера за власним бажанням
ст.. 38 КЗпП України з 28.04.2014 року.
Підставою звільнення зазначена заява
ОСОБА_1, що зареєстрована 14.04.2014 року.

Як було встановлено в судовому
засіданні, що вказаної заяви позивачка
не писала.

Згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України
окремими підставами припинення
трудового договору є припинення
трудового договору за угодою сторін (п.
1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України) та припинення
трудового договору шляхом розірвання
трудового договору з ініціативи
працівника (статті 38, 39) (п. 4 ч. 1 ст. 36
КЗпП України).

Відповідно до ст.. 39 КЗпП України
передбачено, строковий трудовий
договір ст.. 23 цього кодексу, підлягає
розірванню достроково на вимогу
працівника в разі його хвороби або
інвалідності,які перешкоджають
виконанню роботи за договором,
порушення власником або уповноваженим
ним органом законодавства про
працю,колективного або трудового
договору та у випадках,передбачених ч. 1
ст. 38 цього кодексу. Спори про
дострокове розірвання трудового
договору вирішуються в загальному
порядку, встановленому для розгляду
трудових спорів.

Оскільки вищевказана заява позивачки,
про звільнення за угодою сторін, не
була розглянута адміністрацією ТОВ
«Полтавахліб-3» належним чином, що
потягло за собою неправомірне
винесення наказу про її звільнення за
власним бажанням, то позовні вимоги в
частині визнання незаконним
звільнення ОСОБА_1 та визнання
недійним наказу № 17-П від 28.04.2014 року
про звільнення ОСОБА_1 за власним
бажанням згідно ст. 38 КЗпП України
підлягають до задоволення.

Так як скасовано наказ на підставі
якого були внесено запис до трудової
книжки, то відповідно підлягають до
задоволення позовні вимоги в частині
визнання недійним запису у трудовій
книжці ОСОБА_1 № 36 від 28.04.2014 року про
звільнення за власним бажанням згідно
ст. 38 КЗпП України.

Враховуючи, що заява позивача про
звільнення за угодою сторін залишилася
нерозглянутою, то відповідач
зобов'язаний її вирішити належним
чином.

Як вбачається із листа Територіальної
державної інспекції з питань праці
№16-П 478/01-31 від 16.06.2014 року, трудова
книжка позивачкою отримана, про що
свідчить підпис в книзі обліку руху
трудових книжок працівників, проте
дата видачі не зазначена. Нарахована
заробітна плата - 124, 55 грн., лікарняні за
березень 2014 року - 486, 40 грн., грошова
компенсація за 16 календарних днів
невикористаної щорічної основної
відпустки при звільненні - 691, 68 грн., а
всього 1165, 34 грн. 07.05.2014 року проведено
остаточний розрахунок в сумі 962, 75 грн.,
про що свідчить платіжна відомість.
Лікарняні в сумі 202, 59 грн. виплачено
29.05.2014 року.

Нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи організації, провадяться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 року
№ 13 Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці та ст. 117
КЗпП України, установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи організації
суми вдень звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимоги про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.
до висновку про часткове задоволення
позову.

Оскільки на час звільнення з
позивачкою не убло проведено
розрахунку,а грошові кошти їй
остаточно були виплачені 29.05.2014 року, що
становить 21 день затримки розрахунку,
то відповідно підлягає стягненню 822
грн. 91 коп. ( 39.19х21) середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні.

Також відповідно до ст.. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягають стягненню судовий збір в
сумі 243,60 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 208, 209,
213-215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Полтавахліб-3» про зміну формулювання
підстав звільнення та стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні -
задовольнити частково.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1
згідно з наказом № 17-П від 28.03.2014 за
власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП
України.

Визнати недійним наказ № 17-П від 28.04.2014
року про звільнення ОСОБА_1 за власним
бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Зобов»язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Полтавахліб-3»
розглянути заяву ОСОБА_1 щодо її
звільнення за угодою сторін від 04.04.2014
року.

Визнати недійним запис до трудової
книжки ОСОБА_1 № 36 від 28.04.2014 року про
звільнення за власним бажанням згідно
ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтавахліб-3» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку в розмірі 822, 91 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтавахліб-3» на
користь держави судовий збір в сумі
243грн. 60 коп..

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги на протязі
десяти днів з дня його проголошення .
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СуддяА. І. Троцька