АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7837/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
С.О. Демидова Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 серпня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року позивач звернувся до
суду з таким позовом, посилаючись на те,
що він працює в ПАТ КБ «ПриватБанк» на
посаді спеціаліста по Fraud-моніторингу
із середньою заробітною платою близько
5000 грн. за місяць та 23 квітня 2014 року
після відпустки він вийшов на роботу,
але на робоче місце його не допустили і
заробітну плату не виплачують. З таких
підстав та уточнюючи позовні вимоги в
ході розгляду справи позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь заборгованість по заробітній
платі за травень-липень 2014 року в
розмірі 18601,65 грн..

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 06 серпня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права ОСОБА_2 просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 94 КЗпП
України заробітна плата - це винагорода
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Як правильно встановлено судом,
наказом № Э.DN-KI1-2011-1835 від 26 серпня 2011
року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на посаду
"Спеціаліст «Служби 8800» ГО Оператор на
підставі укладеного ним з відповідачем
26 серпня 2011 року трудового договору, п.
6.1. якого передбачено, що за виконання
роботи протягом місяця працівнику
сплачується заробітна плата в розмірі
посадового окладу згідно штатного
розкладу, тобто з правами, обов'язками
та умовами праці він був ознайомлений.

24 січня 2013 року Наказом N 3.DN-ПП-2013-259
ОСОБА_2 було переведено у підрозділ ПАТ
КБ "ПРИВАТБАНК": головний офіс
ПриватБанку - Напрям "Внутрішній
контроль та fraud-менеджмент'' на посаду
спеціаліст з fraud-моніторингу
електронних операцій ГО/консультант.
Згідно Наказу поточний графік роботи:
(3652) Графік № 561 був змінений на новий
графік роботи: (3653) Графік № 562
(зворотний 561).

06 лютого 2013 року згідно заявки ОСОБА_2
№130204SD495176CQIUPD 2013 pоку для останнього був
затверджений новий Графік роботи № 561
ковзний (опис графіка роботи
співробітників за Графіком № 561
ковзний - 2 через 2 ніч (1 і 2 ніч робоча,
час початку роботи 20:30 (початок
табелювання до 21:30), обідня перерва 30
хвилин, час закінчення робот 08:30
(закінчення табелювання до 9:30),
тривалість робочої зміни становить 11,5
годин, 3 і 4 ніч - вихідний).

Відповідно до Наказу N 3.DN-nri-2013-6881234 від 27
серпня 2013 року ОСОБА_2 був
переведений з посади Спеціаліст з
fraud-моніторингу електронних операцій
ГО/консультант «на посаду Спеціаліст з
проекту "Fraud-моніторинг електронних
транзакцій ГО/Провідний консультант.

Наказом N ЭDN-ПO-2014-6635638 від 26 березня 2014
року позивачу було надано щорічну
відпустку на 33 календарних дня в період
з 21 березня 2014 року по 23 квітня 2014 рік.
Наступі після закінчення відпустки
зміна позивача, відповідно до графіку -
26 квітня 2014 року.

24 квітня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з листом в якому повідомив,
що після закінчення відпустки він
звернувся до безпосереднього
керівника ОСОБА_3 з приводу знаходження
на його робочому місті іншого
співробітника ОСОБА_4 та з'ясування
черго зміни, але отримав відповідь, що
його зміна через два дні.

25 квітня 2014 року позивач
затабелювався у терміналі
самообслуговування о 8:16 годині ранку,
що не відповідало його графіку роботи.

Після закінчення відпустки
позивач не приступив до роботи, в
зв'язку з чим 26 квітня 2014 року та 27
квітня 2014 року за його відсутністю на
робочому місці було складено
відповідний акт та доповідна записка.

28 квітня 2014 року керівником Напряму
Внутрішній контроль та fraud-менеджмент
ГО ОСОБА_5 було запрошено ОСОБА_2 на 29
квітня 2014 року для дачі пояснення його
відсутності на робочому місці, однак
ОСОБА_2 на зустріч не з'явився.

В зв'язку з відсутністю позивача на
робочому місці відповідачем 14 липня 2014
року та 29 липня 2014 року було
направлено листи із вимогою пояснення
причин відсутності, але поважних
причин відсутності на роботі останнім
наведено не було.

Таким чином, з 26 квітня 2014 року ОСОБА_2
не з'являвся на своєму робочому місці
без поважних причин, свого табелювання
не здійснював і свою роботу не
виконував, що підтвердив в судовому
засіданні свідок ОСОБА_3 та частково не
заперечував сам позивач, тому
відповідач правомірно не виплачував
йому заробітну плату за травень-липень
2014 року.

Виходячи з того, що доказів роботи
позивача на своєму робочому місці з 26
квітня 2014 року та виконання ним в цей
період своїх трудових обов'язків, за що
діючим законодавством передбачено
отримання заробітної плати, не надано,
суд дійшов правильного висновку про
недоведеність заявлених ОСОБА_2
позовних вимог та обґрунтовано на
підставі ст. 94 КЗпП України відмовив у
їх задоволенні.

З урахуванням наведеного доводи
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
наявність у нього права на отримання
заборгованості по заробітній платі за
вказаний період не ґрунтуються на
матеріалах справи і фактично зводяться
до переоцінки тих доказів, яким суд дав
належну оцінку у їх сукупності за своїм
внутрішнім переконанням відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України. Крім того,
відсутність позивача на своєму
робочому місці з 26 квітня 2014 року
підтверджується наявним в матеріалах
справи табелем співробітника за цей
час (а.с. 98-81), який нічим не
спростований, а доказів поважності
невиходу позивача на роботу чи його
звернення у встановленому порядку до
відповідача з вимогами про усунення
перешкод у виконанні ним своїх
трудових обов'язків, як зазначено в
позові, суду не надано, тому саме по
собі посилання скаржника на
відсутність наказів про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності чи звільнення з
роботи за такі порушення трудової
дисципліни не можуть бути прийняти до
уваги з урахуванням положень ст. 94 КЗпП
України.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.П.
Козлов

Судді:
Л.О.
Каратаєва

М.Л.
Прозорова