Провадження №2/235/1876/14
Єдиний унікальний номер 235/4844/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді
Воробйова С.О.

при секретарі
Подлєсній О.А.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

адвоката
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красноармійську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного
майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного
сумісного майна подружжя посилаючись
на те, що з відповідачем вони
знаходяться у зареєстрованому шлюбі з
26.02.2005 року, від якого дітей не мають.

З 2012 року шлюбні відносини з
відповідачем припинені, сумісне
господарство не ведеться.

В період шлюбу ними було придбано
житловий будинок АДРЕСА_1, вартість
якого, як він вважає, складає 60000,00грн.
Правостановлюючі документи на будинок
оформлені на нього, однак оскільки
житловий будинок вони придбали під час
шлюбу за спільні кошти, то просить суд
визнати спільною сумісною власністю
подружжя житловий будинок АДРЕСА_1 та
поділити вищевказаний будинок між ним
та відповідачем, визнавши на кожним із
них по 1/2 частині вищевказаного
будинку.

В судовому засіданні позивач на позові
наполягав, відповідач та її адвокат
позов визнали в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи та дослідивши докази
по справі у їх сукупності, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і що до яких у сторін виникає
спір.

Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони з 26.02.2005 року знаходяться в
зареєстрованому шлюбі (а.с.5), від якого
дітей не мають.

В період шлюбу сторони придбали
житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом
Красноармійського міського
нотаріального округу Донецької
області від 27.04.2006 року, реєстр 2675, який
оформлено на позивача ОСОБА_1, що
підтверджується довідкою Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації» від 28.08.2014 року №558
(а.с.6).

Згідно до ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Статтею 69 СК України встановлено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна, то
відповідно до ст.71 СК України спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними.

Суд вважає, що житловий будинок
АДРЕСА_1, який був придбаний сторонами в
період перебування в шлюбі є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя і належить їм порівну по 1/2
частині.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 про поділ спільного
сумісного майна подружжя, тому суд
вважає за доцільне визнати спірний
будинок спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за
кожним із них право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_1

Крім того, з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути понесені
ним судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі - 300,00грн. згідно до ст. 88
ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
60, 61, 70, 71 Сімейного Кодексу України,
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та за
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
особистої приватної власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право
особистої приватної власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 300,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені 01 жовтня 2014 року, повний
текст рішення виготовлений 02 жовтня 2014
року.

Суддя