У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Журавель В.І., Писаної Т.О.,Олійник А.С.,
Умнової О.В.,розглянувши заяву ОСОБА_6,
який діє через представника ОСОБА_7, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» про визнання кредитного договору
недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним
позовом, в якому просив визнати
недійсним, кредитний договір,
укладений 21 листопада 2007 року між ним
та ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на
те, що мета надання коштів за кредитним
договором була досягнута до моменту
його укладення.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 07 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
29 травня 2014 року, в задоволенні позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 червня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за скаргою представника
ОСОБА_6 на вказані судові рішення.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_6 про перегляд
вказаної ухвали суду касаційної
інстанції на підставі неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме ч. 5 ст. 203
Цивільного кодексу України, що
призвело до ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
посилається на рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» роз'яснено, що під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надане для порівняння рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не може бути прикладом
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, оскільки правові
висновки зазначені у цьому судовому
рішенні та в ухвалі, про перегляд якої
подано заяву, ґрунтуються на різних
фактичних обставинах, встановлених
судами.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» про визнання
кредитного договору недійсним до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. ТкачукСудді: В.І.
Журавель А.С. Олійник Т.О. Писана О.В.
Умнова