Справа № 405/5625/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року Ленінський районний суд
м. Кіровограда у складі

головуючого судді
Плохотніченко Л.І.

при секретарі
Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, комунального підприємства
«Правник», третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: Реєстраційна
служба Кіровоградського міського
управління юстиції про внесення змін у
розпорядження органу приватизації,
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,
зобов'язання не чинити перешкод,
реєстрацію майна в рівних частках,

В
С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в Ленінський
районний суд м. Кіровограда з позовом
до ОСОБА_2, комунального підприємства
«Правник», третя особа без
самостійних вимог на предмет спору:
Реєстраційна служба Кіровоградського
міського управління юстиції про
внесення змін у розпорядження органу
приватизації, скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
зобов'язання не чинити перешкод,
реєстрацію майна в рівних частках,
обґрунтувавши його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5
померла її мати ОСОБА_3, після смерті
якої відкрилася спадщина на спадкове
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1

Після звернення позивача до
приватного нотаріуса Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
із заявою про вступ у спадщину, 31.03.2014
року у Спадковому реєстрі було
зареєстровано спадкову справу.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що починаючи з 2009
року, вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3
проживали у АДРЕСА_1. У вказаній
квартирі позивач проживала без
реєстрації, її мати в квартирі
проживала та була зареєстрована. У
вказаній квартирі була зареєстрована
відповідач, яка проживала окремо.

Позивач вважає, що відповідач, яка є її
сестрою у невідомий спосіб отримала
довідку з місця проживання від
дочірнього підприємства ДАК «Хліб
України» у відомстві котрого
знаходився будинок, де проживала їх
мати, яка в подальшому лягла в основу
розпорядження на приватизацію від
15.07.2011 року, і на підставі якого було
видано свідоцтво на право власності на
нерухоме майно на ім`я відповідача, як
на одне ціле, вжила неправомірних та
протиправних дій та приховала від
уповноважених державних органів факт
наявності інших осіб, які проживали у
вказаній квартирі та відповідно мали
право на приватизацію, після смерті
матері стала єдиним власником
квартири, чим порушила її
конституційне право на житло.

У судовому засіданні позивач та її
представник посилаючись на викладені в
позові обставини позовні вимоги
підтримали та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача -1 у судове
засідання з`явилася, позовні вимоги не
визнала, просила відмовити в
задоволенні позову.

Представник відповідача -2 у судове
засідання з`явилася, позовні вимоги не
визнала, просила відмовити в
задоволенні позову.

Крім того, відповідача -2 пояснила, що
ордер на квартиру АДРЕСА_1 видавався у
1980 році на ім`я ОСОБА_6 - співмешканця
ОСОБА_3 ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2
на момент оформлення приватизаційної
справи були зареєстрованими у АДРЕСА_1
з 1981 та 1983 років відповідно. ОСОБА_1
приймати участь у приватизації не мала
права, тому що не була зареєстрована у
вказаній квартирі. Після отримання
документів, проводилася їх перевірка
та приймалося відповідне рішення.
Зацікавлені особи мали змогу
звернутися з запереченнями та
вирішення питання приватизації було б
зупинено. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 з
причини захворювання ніг не могла
дістатися до кабінету установи, до
автомобіля в якому вона перебувала
вийшли співробітники комунального
підприємства та надали їй допомогу у
складанні заяви, а заяву про відмову
від участі в приватизації ОСОБА_3
особисто підписувала та їй були
роз'яснені наслідки відмови. Виключити
з приватизації ОСОБА_1 було неможливо,
оскільки її прізвища в наданих на
приватизацію документах не було, а тому
питання стосовно приватизації
квартири вирішувалося виключно щодо
осіб котрі звернулися.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надавши
оцінку доказам у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги є такими, що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з листом державної акціонерної
компанії «Хліб України» від 12.05.2008 року,
адресованим ОСОБА_3 та іншим мешканцям
будинку АДРЕСА_1, державна акціонерна
компанія «Хліб України» не
заперечувала щодо приватизації
квартири у зазначеному будинку.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
21.03.2014 року, виданим Міським відділом по
державній реєстрації смертей
реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції, актовий
запис № 376.

З матеріалів інвентарної справи
вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від ДП
ДАК «Хліб України» мали довіреності
щодо переведення будинку з
нежитлового в житлове майно та
виготовлення технічної документації.

Відповідно до архівної довідки № 107458
від 11.04.2014 року , виданої ОКП
«Кіровоградське ООБТІ», право
власності на АДРЕСА_1 зареєстровано на
ім`я ОСОБА_2.

З показань свідків встановлено:

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що
проживає тривалий час у будинку
АДРЕСА_1 Особисто займався підготовкою
документів по приватизації. В квартирі
АДРЕСА_1, де проживала ОСОБА_3 була
прописана ОСОБА_2 (відповідач), але
постійно там не проживала, не проживала
разом з матір`ю (ОСОБА_3.) й ОСОБА_1
(позивач), приходили лише в гості до
матері. За приватизацію сплачувала
кошти у розмірі 2000,00 грн. донька ОСОБА_2
та допомогала матері матеріально.
ОСОБА_3 участі у приватизації квартири
не приймала. Як повідомили йому у
виконавчому комітеті, в приватизації
будуть приймати участі лише
зареєстровані особи. Рахунки на воду
були відкриті на ОСОБА_3 ОСОБА_1 в
квартирі матері стала проживати тільки
після приватизації.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що
ОСОБА_3 була її сестрою, вона часто її
відвідувала. ОСОБА_1 за життя матері
біля неї не проживала. ОСОБА_3 не
заперечувала щоб її донька ОСОБА_2
приватизувала квартиру. Організацією
приватизації квартири займалася
донька ОСОБА_2. До самої смерті ОСОБА_3
була при розумі та свідомості, вміла
писати та читати. ОСОБА_1 було відомо
про приватизацію квартири матері та
вона не наполягала на участі в
приватизації.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що
ОСОБА_1 (позивач) тільки інколи
проживала біля ОСОБА_3 та коли вона
проживала окремо до неї не приходила.
ОСОБА_3 дуже обурювалася, що вона до неї
не приходить. З донькою ОСОБА_2 вона
зустрічалася на день народження
матері. Приватизацією квартири
займалася донька ОСОБА_2. Коли ОСОБА_1
почала проживати в АДРЕСА_1 їй не
відомо.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що про
питання приватизації вона знала та
знали всі мешканці будинку. На час
приватизації ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1
не проживала, проте інколи, приблизно
один раз на місяць приходила до матері
ОСОБА_3 ОСОБА_11 жила у матері, прала
білизну, доглядала за матір`ю. В
квартирі були зареєстровані ОСОБА_3 та
донька ОСОБА_11. Про приватизацію ОСОБА_1
не повідомляли з урахуванням того, що в
квартирі матері прописаною вона не
була та проживала до приватизації
окремо. За свого життя ОСОБА_3 писала
заяву про приватизацію квартири та
потім заяву про відмову від
приватизації.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що
позивач ОСОБА_1 є її матірю. ОСОБА_1
проживала разом з матірю - ОСОБА_3,
доглядала її. ОСОБА_3 мала намір її
зареєструвати в своїй квартирі, ОСОБА_2
згоду на реєстрацію не надавала,
оскільки була в квартирі
зареєстрованою. Хто займався питанням
приватизації їй не відомо. ОСОБА_2 в
квартиру до ОСОБА_3 не ходила, за матір`ю
не доглядала, умови проживання ОСОБА_3
були жахливими. ОСОБА_1 проживала на
вул. ОСОБА_13 в квартирі ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що його
повідомила мати про те, що
відбуватиметься приватизація, давав
кошти на приватизацію, проте питанням
приватизації квартири займалася
ОСОБА_2. ОСОБА_3 мала намір за життя
відмовитися від своєї частини на
користь матері - ОСОБА_1 Коли саме
відбулася приватизація квартири йому
не відомо. Крім того свідок показав, що
ОСОБА_1 проживала, в квартирі своєї
матері, але конкретної адреси, де саме
проживала назвати не зміг.

У відповідності до рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31.07.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_15,
діючого в т. ч. в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_16 про виселення,
позов ОСОБА_2 суд задовольнив, вирішив
виселити ОСОБА_1, ОСОБА_15,
неповнолітнього ОСОБА_16 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

Зазначеним рішенням суду
встановлено, що ОСОБА_2, є власником
квартири, загальною площею 29, 1 кв. м., що
розташована за адресою АДРЕСА_1 що
підтверджувалося свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 22.07. 2011
року. Мати позивача ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
проживала останній час у даній
квартирі. Після смерті ОСОБА_3
відповідач стала проживати у даному
житлі та дозволила проживати в
квартирі своєму цивільному чоловіку і
його неповнолітньому сину ОСОБА_16 та
ОСОБА_15. Судом встановлено, і жодним
чином не спростовано, факт заселення до
даного житла відповідачів за
відсутності згоди власника, надалі
власником було надано згоду сестрі на
тимчасове проживання, згоди на
проживання інших осіб власником не
надавалося.

Згідно з ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 18.09.2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_17,
представника ОСОБА_1 відхилено.
Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31.07.2014 року залишено
без змін.

З урахуванням встановлених у
судовому засіданні фактів, суд дійшов
висновку, що довідка Кіровоградського
комбінату хлібопродуктів № 1 ДП ДАК
«Хліб України» від 26.03.2014 року про
проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1
видана після приватизації квартири, а
надавши оцінку показанням свідків у їх
сукупності вбачається, що ОСОБА_1 до
вирішення питання приватизації
квартири та під час приватизації у
вказаній квартирі не проживала.

Крім того, суд не бере до уваги
твердження представника позивача щодо
того, що ОСОБА_3 не відмовлялась від
приватизації квартири, що заяву про
відмову від приватизації квартири вона
не підписувала та не надавала свого
погодження на приватизацію квартири
лише її донькою ОСОБА_2, оскільки це
спростовується наданими у судовому
засіданні поясненнями відповідачів,
показаннями свідків та дослідженими
матеріалами справи.

У відповідності до ч.3 ст. 2 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», приватизація
квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, включених до
плану реконструкції поточного року,
здійснюється після її проведення
власником (володільцем) будинку
(гуртожитку). Наймачі, які проживали у
квартирах (будинках), житлових
приміщеннях у гуртожитках до початку
реконструкції, після проведення
реконструкції мають пріоритетне право
на приватизацію цих квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках.

Відповідно до ст. 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання.

Згідно зі ст. 65-1 Житлового Кодексу
України наймачі житлових приміщень в
будинках державного чи громадського
житлового фонду можуть за згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з ними, придбати
займані ними приміщення у власність на
підставах, передбачених чинним
законодавством.

У відповідності до ст. 1 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир , житлових
приміщень у гуртожитках, призначених
для проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
державного житлового фонду на користь
громадян України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», приватизація
квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, включених до
плану реконструкції поточного року,
здійснюється після її проведення
власником (володільцем) будинку
(гуртожитку). Наймачі, які проживали у
квартирах (будинках), житлових
приміщеннях у гуртожитках до початку
реконструкції, після проведення
реконструкції мають пріоритетне право
на приватизацію цих квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках.

Згідно з вказаним вище Законом (п.2
ст.8) передача займаних квартир
здійснюється у спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сімї, які
постійно мешкають в даній квартирі, в
тому числі тимчасово відсутніх за
якими зберігається право на житло з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири.

За вказаних вище підстав суд вважає,
що в задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст.10, 11, 57 - 60, 61, 212-215, 218 ЦПК
України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, комунального підприємства
«Правник», третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: Реєстраційна
служба Кіровоградського міського
управління юстиції про внесення змін у
розпорядження органу приватизації,
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,
зобов'язання не чинити перешкод,
реєстрацію майна в рівних частках,-
відмовити.

Заходи забезпечення позову -
накладення заборони на відчуження
об'єкту нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1, належної ОСОБА_2, - скасувати.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. І. Плохотніченко