Провадження №: 2/752/828/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

при секретарі Короткій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

встановив:

16.09.2013 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що 13.08.2010
року між ОСОБА_2 та ВАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант»
було укладено поліс добровільного
страхування транспортного засобу №
19G-0354745. Відповідно до договору було
застраховано автомобіль Ауді,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.
Страхування проводилось відповідно до
Правил добровільного страхування
наземного транспорту (крім
залізничного) № 119, зареєстрованих
Міністерством фінансів України за
реєстраційним номером № 0670676. 28.04.2011
року найменування ВАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант»
змінено на публічне акціонерне
товариство «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто». 29.08.2010 року у с.
Ходосівка Києво-Святошинського р-ну
Київської обл. по вул. Соборній
відбулося зіткнення застрахованого
автомобіля та автомобіля «Тойота
Авенсіс», реєстраційний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1
Внаслідок ДТП застрахований
автомобіль було пошкоджено, що
підтверджується довідкою ДАІ. ДТП
відбулося в результаті порушення
ОСОБА_1 п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, що
підтверджується довідкою ВДАІ по
обслуговуванню Києво-Святошинського
району Київської області за вих. № 2208
від 31.08.2010 року. Крім того, постановою
судді Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 13.09.2010 року
адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП повернуто до ВДАІ
по обслуговуванню
Києво-Святошинського району при УДАІ
ГУМВС України в Київській області для
додаткової перевірки. Однак результати
розгляду адміністративного матеріалу
після до оформлення на час звернення до
суду не відомі. Відповідно до звіту
незалежного оцінювача ТОВ «Естімейт»
№ 5974 від 06.01.2011 року, матеріальний
збиток, завданий власнику
застрахованого автомобіля в
результаті його пошкоджень складає 259
228, 67 грн., фактична вартість ремонту
склала 293 535, 14 грн., що підтверджено
рахунком-фактурою № 7445 від 07.09.2010 року.
ПАТ «УСК «Гарант-Авто» оплатило
вартість ремонту застрахованого
автомобіля у розмірі 292 090, 14 грн. за
мінусом франшизи, яка складає 1 445, 00
грн., що підтверджено платіжним
дорученням № 6532 від 17.11.2010 року, № 314 від
24.01.2011 року, а також вартість
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 680, 00 грн., що підтверджено
платіжним дорученням № 315 від 24.01.2011
року. Загальна сума витрат ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» склала 292 770, 14 грн.
26.07.2012 року ОСОБА_1 було направлено
претензію № 111413, яка була отримана
останнім 01.08.2012 року, однак відповіді на
адресу страхової компанії не надійшло.
Просили стягнути з ОСОБА_1 частину
заподіяних збитків у розмірі 30 000, 00
грн. в межах сплаченого судового збору,
а також судові витрати по сплаті
судового збору.

У судовому засіданні сторони відсутні.

Представник позивача надав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, повідомивши суд, що
позивач підтримує заявлені вимоги у
повному обсязі, не заперечує щодо
ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, направив на адресу суду
письмові заперечення, просив
розглянути справу за його відсутності.

З огляду на викладене, суд ухвалив,
розглянути справу за відсутності
представника позивача та
відповідача, ухваливши рішення, на
підставі наявних у справі даних.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що заявлений ПАТ
«УСК «Гарант-Авто» до ОСОБА_1 позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2010 року у с.
Ходосівка Києво-Святошинського р-ну
Київської обл. по вул. Соборній мала
місце дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1
та автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1,
внаслідок чого автомобілі зазнали
механічних пошкоджень.

Судом також встановлено, що 13.08.2010 року
між ОСОБА_2 та ВАТ «Українська страхова
компанія «Дженералі Гарант» було
укладено поліс № 19G-0354745 добровільного
страхування транспортного засобу, яким
було застраховано майнові інтереси
власника транспортного засобу -
автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_1.
Страхування проводилось відповідно до
Правил добровільного страхування
наземного транспорту (крім
залізничного) № 119, зареєстрованих
Міністерством фінансів України за
реєстраційним номером № 0670676 на строк з
13.08.2010 року по 12.08.2011 року (а.с.9).

28.04.2011 року найменування ВАТ
«Українська страхова компанія
«Дженералі Гарант» змінено на публічне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто».

На виконання умов поліс № 19G-0354745
добровільного страхування
транспортного засобу, яким було
застраховано майнові інтереси
власника транспортного засобу -
автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 позивачем
визнано дорожньо-транспортну пригоду,
що мала місце 29.08.2010 року страховим
випадком, платіжним дорученнями № 6532
від 17.11.2010 року та № 314 від24.01.2011 року
оплатило вартість ремонту
застрахованого автомобіля у розмірі 292
090, 14 грн. за мінусом франшизи, яка
складає 1 445, 00 грн., а також понесено
витрати на оплату вартості
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 680, 00 грн., що підтверджено
платіжним дорученням, № 314 від 24.01.2011
року (а.с.26,33,34).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об"єктом,
використання, зберігання або
утримання якого створює
підвищену небезпеку, а правилами ст. 1166
цього ж Кодексу визначено, що майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Звертаючись в суд з позовом, позивач
стверджує, що забезпечений полісом №
19G-0354745 добровільного страхування
транспортного засобу - автомобіля Ауді,
д.н.з. НОМЕР_1 було пошкоджено з вини
водія автомобіля «Тойота Авенсіс»,
д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1, на підтвердження
чого суду надано копію постанови судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 13.09.2010 року про
направлення адміністративної справи
відносно ОСОБА_1 за ст.. 124 КУпАП до
відділу ДАІ по обслуговуванню
Києво-Святошинського району при УДАІ
ГУ МВС України в Київській області для
додаткової перевірки.

За даними постанови судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19.12.2011 року, яка
набрала законної сили 31.01.2012 року
ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП , а справу провадженням закрито у
зв»язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення щодо
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 29.08.2010 року в с. Ходосіївка по
вул. Соборна, за участі автомобілів
«Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля
«Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_1.(а.с.88).

Відповідно до ст. 1191 цього ж Кодексу
визначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

На виконання вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу, частиною четвертою якої
визначено, що вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов»язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
вирок або постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Приймаючи до уваги, що зазначеною вище
постановою судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
19.12.2011 року, яка набрала законної сили
31.01.2012 року встановлено відсутність у
діях ОСОБА_1 порушень Правил
дорожнього руху України, що стали б
причиною дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 29.08.2010 року в
результаті якої було пошкоджено майно
страхувальника позивача, у суд
приходить до висновку, що зазначені
позивачем обставини, як підстави для
позову не знайшли свого підтвердження
за результатами судового розгляду
заявлених позовних вимог.

Отже, заявлені ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» до
ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення
заборгованості, мають бути залишені
судом без задоволення, а понесені
позивачем судові витрати по сплаті
судового збору при зверненні в суд з
позовом мають бути віднесені на
рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1166, 1187, 993, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст.
10,11,60,61,88,147,212,213-215,218 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» до
ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, залишити без
задоволення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Голосіївський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Плахотнюк К.Г.