У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про визнання права власності,
виділ частки в натурі із спільного
майна; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
знесення самовільно побудованого
будинку,

в с т а н о в и в :

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що він з
відповідачем та третіми особами є
співвласниками будинку АДРЕСА_1 та
земельної ділянки, яка розташована за
вказаною адресою. Вказував, що ним за
згодою співвласників на місці
колишньої літньої кухні було здійснено
будівництво нового житлового будинку,
який значиться у технічному паспорті
під літерою «Б» загальною площею 192,1
кв.м. Вказаний будинок побудовано з
дотриманням усіх необхідних норм,
стандартів та правил. Між
співвласниками склався наступний
порядок користування: ОСОБА_2 фактично
користується повністю житловим
будинком літ. «Б»; ОСОБА_4 фактично
користується приміщенням квартири
НОМЕР_1 загальною площею 69,2 кв.м. в
будинку, позначеному літ. «А»; ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 фактично користуються
приміщенням квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 59,9 кв.м, в будинку,
позначеному літ. «А». Позивач має
бажання скористатись своїм правом та
виділити належну собі частку у справі
спільної часткової власності в натурі,
зокрема: виділити в окреме
домоволодіння побудованим для себе
будинок, який значиться під літ. «Б», в
межах земельної ділянки, площа якої
відповідає його частці у праві
власності на неї, припинивши його
частку у праві спільної власності із
наступним перерозподілом часток між
іншими співвласниками об'єктів
нерухомості (будинку та земельної
ділянки). ОСОБА_4 заперечує проти
визнання за ним власності на будинок та
виділення його в натурі, як нового
домоволодіння, тому позивач просить
також визнати за ним право власності на
новозбудований будинок.

ОСОБА_4 подала зустрічну позовну заяву,
у якій просила у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовити, натомість,
зобов'язавши його за свій рахунок
знести самовільно побудований ним
будинок, який значиться в технічному
паспорті під літ. «Б». Свої вимоги
мотивує тим, що земельна ділянка, на
якій позивачем самовільно побудований
жилий будинок використовувалась
спільно, між співвласниками не був
визначений порядок конкретного
користування земельною ділянкою.
Самовільна забудова позивачем
спільного двору призвела до
унеможливлення під'їзду до належної їй
на праві власності частини жилого
будинку, що завдає значних
незручностей та порушує її права Крім
того, при здійсненні самовільного
будівництва жилого будинку були
порушені норми протипожежних правил,
так як не дотримано мінімального
розриву між будівлями, що створює для
належного їй майна потенційну загрозу.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 30 квітня 2014 року
первісний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок, який згідно з
технічним паспортом виготовленим КМ
БТІ станом на 18 січня 2007 року,
значиться під літ. «Б» по АДРЕСА_1,
загальною площею 192,1 кв.м, житловою
площею 102,6 кв.м.

Виділено в натурі 61/300 часток ОСОБА_2 у
праві спільної часткової власності на
земельну ділянку, що знаходиться по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:72:413:0034, у зв'язку з чим в межах,
визначених варіантом № 1 висновку
комплексної судової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи № 58/54-13
від 30 грудня 2013 року; визнано
за ОСОБА_2 право приватної власності на
земельну ділянку розміром 0,0183 га, на
якій розміщений житловий будинок, що
згідно з технічним паспортом значиться
під літ. «Б»; визнано за ОСОБА_4 48/100
часток у праві спільної часткової
власності на земельну ділянку розміром
0,0717 га, на якій розміщений житловий
будинок, що згідно з технічним
паспортом станом на 18 січня 2007 року,
значиться під літ. «А»; визнано за
ОСОБА_5 26/100 часток у праві спільної
часткової власності на земельну
ділянку розміром 0,0717 га, на якій
розміщений житловий будинок, що згідно
з технічним паспортом станом на 18 січня
2007 року, значиться під літ. «А»; визнано
за ОСОБА_6 26/100 часток у праві спільної
часткової власності на земельну
ділянку розміром 0,0717 га, на якій
розміщений житловий будинок, що згідно
з технічним паспортом значиться під
літ. «А».

Виділено в натурі частку ОСОБА_2 у праві
спільної часткової власності на
нерухоме майно, яке знаходиться по
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на окреме ціле домоволодіння
(садибу), що складається з житлового
будинку, який за технічним паспортом
значиться під літ. «Б» в межах належної
йому на праві власності земельної
ділянки розміром 0,0183 га. Припинено
частку ОСОБА_2 у праві спільної
часткової власності на нерухоме майно
за вказаною адресою і складається з
жилого будинку, який згідно з технічним
паспортом значиться під літерою «А» з
прибудовами; змінено частки
співвласників у праві спільної
часткової власності вказаного
домоволодіння, який згідно з технічним
паспортом значиться під літ. «А» з
прибудовами, в межах належної їм на
праві спільної часткової власності
земельної ділянки розміром 0,0717 га,
визнавши за ОСОБА_4 56/100 часток у праві
власності на нього, визнавши за ОСОБА_5
22/100 часток у праві спільної власності
на нього, визнавши за ОСОБА_6 22/100 часток
у праві спільної власності на нього.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
02 липня 2014 року рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 30 квітня 2014
року скасовано у частині задоволення
первісного позову та ухвалено нове про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2
про визнання права власності, виділ
частки в натурі із спільного майна
відмовлено. У іншій частині рішення
залишено без змін.

01 серпня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла касаційна скарга
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
02 липня 2014 року, тобто після закінчення
строку, установленого ст. 325 ЦПК
України.

Касаційна скарга містить клопотання
про поновлення строку на касаційне
оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
первісного позову, апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303,
304 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, правильно визначився
з характером спірних правовідносин та
нормою матеріального права, яка
підлягає застосуванню, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
строк на касаційне оскарження рішення
апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання права власності, виділ частки
в натурі із спільного майна; за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
знесення самовільно побудованого
будинку, за касаційною скаргою на
рішення апеляційного суду м. Києва від
02 липня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
О.В.
Ступак