Провадження № 2/243/1782/2014
Єдиний унікальний № 243/4092/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
"24" вересня 2014 року
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого - судді Мінаєва І.М.,
при секретарі - Копійко Г.С.,
заочно розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Слов'янська Донецької області цивільну
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням,
11 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з даним позовом про
позбавлення права користування
житловим приміщенням ОСОБА_2,
обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є
власником квартири АДРЕСА_1. 2012 року в
цій квартирі він зареєстрував свою
дівчину ОСОБА_2 Однак, з 2013 року ОСОБА_2 в
квартирі не проживає, її речей у
квартирі не має, її місце знаходження
йому не відомо. Добровільно знятися з
реєстрації у належній йому квартирі
відповідач не бажає, у зв'язку з чим
здійснює перешкоди в користуванні та
розпорядженні належною йому квартирою,
так як він несе додаткові витрати по
сплаті комунальних послуг. Він бажає
оформити субсидію на платежі за
комунальні послуги, проте, реєстрація
відповідачки за даною адресою,
позбавляє його такої можливості.
Посилаючись на наведене, просить суд
позбавити ОСОБА_2 права користування
житловим приміщенням квартирою
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надавши суду заяву в якій
просить судовий розгляд провести без
його участі, заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просить суд
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про місце, дату та час
судового засідання була повідомлена
належним чином, про що свідчить
розписка про вручення судової
повістки, що міститься в матеріалах
справи, причини своєї неявки суду не
повідомила, з заявою про розгляд справи
у її відсутності не зверталася, у
зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224
ЦПК України дійшов до висновку про
можливість ухвалення заочного рішення
на підставі наявних у справі доказів,
проти чого позивач не заперечував.
Суд, дослідивши надані докази і
вивчивши матеріали справи, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.
Як вбачається з копії витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, за позивачем ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі - продажу від 20 грудня
2011 року, посвідченого приватним
нотаріусом Слов'янського міського
нотаріального округу, зареєстровано
право приватної власності на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).
Згідно довідки про склад сім'ї, виданої
житлово-будівельним кооперативом-30
«Зеніт» 10 вересня 2014 року, за адресою:
АДРЕСА_1, прописані: ОСОБА_1, 1985 року
народження, ОСОБА_2, 1990 року народження.
З копії паспорту відповідача ОСОБА_2
серії НОМЕР_1, вбачається що місце
проживання відповідачки зареєстровано
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються положеннями
статті 405 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
Положення статті 405 ЦК України та
статті 71 ЖК України однаково регулюють
правовідносини щодо визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, а саме не проживання
без поважної причини в приміщенні
понад встановлений законом строк.
За правилами статей 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК
України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
У підтвердження відсутності
відповідачки в спірній квартирі понад
рік позивач надав суду акт від 02
вересня 2014 року, складений керівником
комітету мікрорайону «Центр-2» м.
Слов'янська, зі змісту якого
убачається, що ОСОБА_2 не проживає в
АДРЕСА_1 з 20 травня 2013 року по
теперішній час. Даний факт в акті
підтверджено свідками - жильцями
вказаного житлового будинку: квартири
№ 12 - ОСОБА_3АДРЕСА_3 - ОСОБА_4 та
квартири № 1 - ОСОБА_5(а.с. 3).
У матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що ОСОБА_1
перешкоджає проживанню відповідачу в
спірній квартирі, а також, будь-якої
домовленості між сторонами щодо
користування вказаним житлом.
Відповідач ОСОБА_2 не надала доказів
поважності причин її відсутності у
квартирі понад одного року.
У статті 6 Закону України від 11 грудня
2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» передбачено, що громадянин
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Відповідно до статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
Таким чином, у судовому засіданні
належними доказами встановлено, що
відповідач за власною ініціативою і у
добровільному порядку залишила
квартиру. На протязі тривалого часу -
більше одного року за даною адресою не
проживає. У справі відсутні відомості
щодо будь-якої неправомірної поведінки
позивача відносно відповідача,
створення з боку ОСОБА_1 перешкод для її
проживання в даному жилому приміщенні.
Пленум Верховного Суду України в
частині 2 пункту 15 постанови від 1
листопада 1996 року № 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» роз'яснив, що при розгляді
спорів про право користування жилим
приміщенням необхідно брати до уваги,
що стаття 33 Конституції гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання. Це означає, що
наявність чи відсутність прописки самі
по собі не можуть бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди як член
сім'ї наймача (власника) приміщення, або
ж для відмови їй у цьому.
Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини по справі, оцінивши
представлені докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що
відповідач ОСОБА_2 відсутня в спірній
квартирі понад встановлений законом
строк без поважних причин, тому
втратила право користування нею, у
зв'язку з чим вимоги позивача
підлягають задоволенню.
Статтею 7 закону «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.
Зі змісту нормативно-правового акта
убачається, що рішення суду про
позбавлення права користування жилим
приміщенням за законом є самостійною
підставою для зняття особи з
реєстраційного обліку місця
Позивач не наполягає на стягненні з
відповідача понесених судових витрат
при зверненні з позовом до суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 10, 11, 57-60, 212-215, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтею 391, 405 Цивільного кодексу
України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням - задовольнити
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт
серії НОМЕР_1, права користування
житловим приміщенням - квартирою
Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана до суду протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається в апеляційний суд через
Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено і підписано в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду
І.М. Мінаєв