Ухвала

іменем україни

06 серпня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Завгородньої І.М.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Управління
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, третя особа - Перша
Львівська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на гараж, за касаційними скаргами
ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Львівської області від 17 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у
якому в порядку спадкування після
смерті батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, просила визнати за нею
право власності на гараж та зобов'язати
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради видати
свідоцтво про право власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
згідно з рішенням виконкому Ленінської
районної ради від 11 вересня 1973 року № 738
за батьком, як інвалідом Великої
Вітчизняної війни, був закріплений
гараж, який він у 1965 році побудував на
подвір'ї будинку АДРЕСА_1.

Оформити право власності на гараж
батько не встиг.

Оскільки за відсутності
правовстановлюючого документа вона
позбавлена можливості отримати
свідоцтво про право власності у
порядку спадкування, просила
задовольнити позов.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 18 вересня 2007 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
гараж площею 12,5 кв. м,
розташований на подвір'ї будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 17 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове про відмову в позові.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишити в силі
рішення місцевого суду від 18 вересня 2007
року, мотивуючи свою вимогу порушенням
норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_5, як інвалід
війни, у 1965 році побудував на подвір'ї
будинку АДРЕСА_1 гараж для зберігання
автомашини з ручним управлінням (а. с. 6),
який закріплено за ним рішенням
виконкому Ленінської районної ради від
11 вересня 1973 року № 738.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

06 вересня 2005 року ОСОБА_3, як єдиний
спадкоємець, отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті батька ОСОБА_5 на спадкове майно,
яке складається з Ѕ частини кв.
АДРЕСА_2.

Також установлено, що згідно з довідкою
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» станом на 22 серпня
2005 року спірний гараж площею 12, 5 кв. м
перебуває у незадовільному стані та
має 60 % зносу.

Задовольняючи позов у 2007 році, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_5 набув право власності на
збудований ним самостійно гараж і його
донька ОСОБА_3 має право на спадкування
зазначеного нерухомого майна.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції через 6,5 років у 2014
році за апеляційною скаргою Львівської
міської ради та ухвалюючи нове про
відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із відсутності
правових підстав для визнання права
власності на гараж за позивачкою.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна, виходячи з
наступного.

З 15 січня 2012 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до деяких
законів України щодо вдосконалення
порядку здійснення судочинства», яким
доповнено п. 3 ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 297 ЦПК України
незалежно від поважності причини
пропуску строку апеляційного
оскарження апеляційний суд відмовляє у
відкритті апеляційного провадження у
разі, якщо апеляційна скарга прокурора,
органу державної влади чи органу
місцевого самоврядування подана після
спливу одного року з моменту
оголошення оскаржуваного судового
рішення.

Ухвала суду є одним із видів судового
рішення (ч. 1 ст. 208 ЦПК України), а відтак
вказана норма права про неможливість
оскарження ухвали суду поза межами
одного року з дня її постановлення
поширюється й на неї. Крім того, ст. 294
ЦПК України визначає строки оскарження
як рішення суду, так і ухвали суду, а ст.
297 ЦПК України визначає наслідки
пропущення цих строків.

Річний строк є припинальним
(преклюзивним) і поновленню не
підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України
провадження у цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

За таких обставин останнім днем, коли
Львівська міська рада могла подати
апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції, є 15 січня 2012 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
апеляційна скарга Львівської міської
ради на рішення Галицького районного
суду м. Львова від 18 вересня
2007 року була подана до суду 30 січня 2014
року, тобто майже через шість з
половиною років після вирішення спору.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, на порушення приписів ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув, вирішив спір по суті,
при цьому будь-яких мотивів з приводу
пропущення Львівською міською радою
присічного річного строку не навів.

За таких обставин, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
порушенням норм процесуального права і
відповідно до приписів ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню з
передачею справи на новий апеляційний
розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 17 березня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко