Провадження № 6/742/311/14
Єдиний унікальний № 742/4262/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді Циганка М.О.,

при
секретарі - Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції ОСОБА_1 про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, -

встановив:

Державний виконавець звернулася до
суду з поданням, погодженим
начальником ВДВС Прилуцького МРУЮ, в
якому зазначає, що на виконанні у
відділі держаної виконавчої служби
знаходиться виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №2-1431/2003 р.,
виданого 01 вересня 2003 року місцевим
судом м.Прилуки Чернігівської області
про стягнення з Дем»яненка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 28 серпня 2003 року і до
досягнення дитиною повноліття. Згідно
з розрахунком заборгованості по
аліментах, заборгованість боржника по
аліментах перед стягувачем складає 24
937 грн. 20 коп. З часу відкриття
виконавчого провадження боржником
жодної суми в рахунок погашення боргу
по сплаті аліментів добровільно
сплачено не було. Таким чином, боржник
від виконання своїх зобов’язань
ухиляється, на неодноразові виклики не
з’являється, борг на користь стягувача
не сплачує, тому держвиконавець і
просить суд вирішити питання про
тимчасове обмеження у праві виїду за
межі України до виконання зобов’язань
боржником .

В судовому засіданні
державний виконавець заявлені вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
суд їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1
ЦПК України суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку, що подання
державного виконавця підлягає
задоволенню з наступних підстав :

Судом по справі встановлено, що на
виконанні у відділі держаної
виконавчої служби знаходиться
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №№2-1431/2003 р.,
виданого 01 вересня 2003 року місцевим
судом м.Прилуки Чернігівської області
про стягнення з Дем»яненка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 28 серпня 2003 року і до
досягнення дитиною повноліття. Згідно
з розрахунком заборгованості по
аліментах складеного державним
виконавцем заборгованість Дем»яненка
О.В. по аліментах станом на 01 серпня 2014
року становить 24 937 грн. 20 коп. Крім того
як вбачається з матеріалів подання,
внаслідок вчинення виконавчих дій
визначених Законом України «Про
виконавче провадження», боржник
викликався до державного виконавця,
для з’ясування причин несплати
аліментів, був ознайомлений із
заборгованістю по аліментах, та
останньому було роз’яснено обов’язок
щомісячно сплачувати аліменти на
утримання неповнолітньої дитини, та
роз’яснено права та обов’язки
визначені Законом України «Про
виконавче провадження». Суд не бере до
уваги «усну домовленість зі
стугувачкою про несплату аліментів» на
що вказує в своїх поясненнях
боржник,оскільки таке ніякими доказами
не підтверджено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII
регулює регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Правові позиції Верховного Суду
України щодо судової практики про
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013 р. визначають, що
"ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням" варто
розуміти як будь-які свідомі діяння
(дії або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (тобто боржник свідомо
ухиляється від виконання - має змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить цього без
поважних причин) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини ( відсутність майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби
тощо), тобто з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, повинні полягати у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні нею зазначених обов'язків .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного Правові позиції
Верховного Суду України визначають, що
на момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження, у
зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає, що
державним виконавцем надано достатньо
доказів, які свідчать про те, що боржник
свідомо ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, а тому подання
державного виконавця в частині
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України - до виконання
ним зобов'язань за рішенням суду
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст. ст.208, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України – задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина
України Дем»яненка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 проживаючого в
ІНФОРМАЦІЯ_5, у праві виїзду за межі
України до моменту фактичного
виконання рішення місцевого суду
м.Прилуки Чернігівської області від 01
вересня 2003 року про стягнення з
Дем»яненка ОСОБА_2 24 937 грн. 20 коп.
заборгованості по аліментах на користь
Дем»яненко ОСОБА_5 на утримання дитини
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
М.О.Циганко