Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/459/14-ц
Провадження № 2/670/159/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2014 року Віньковецький
районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді
Волкової О.М.

з участю секретаря - Сікорської
В.О.

позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Віньківці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним
позовом, у якому просила стягнути із
ОСОБА_6 на її користь на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у тверді
грошові сумі в розмірі 2000 гривень
щомісячно до виповнення ним
повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачка перебувала із відповідачем у
цивільному шлюбі з 2004 року, та
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_4,
батьком якого записаний ОСОБА_6 Після
цього 06.06.2009 року сторони уклали шлюб,
але протягом останнього року вони
проживають окремо. Відповідач коштів
на утримання сина не надає. У зв'язку з
цим ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом про стягнення аліментів.

У судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала повністю та
просила задовольнити.

В підтримання позову пояснила, що
спільно проживати із відповідачем
вона припинила з 25.01.2013 року, та на
теперішній час разом із сином постійно
мешкає у с. Петрашівка, а її чоловік
живе у м. Кривий Ріг, де неофіційно
працює у меблевому магазині. Час від
часу ОСОБА_6 надсилає позивачці
незначні суми на утримання дитини, але
постійної матеріальної допомоги не
надає, і тому їй не вистачає коштів на
утримання сина. Вважає, що відповідач
має можливість сплачувати по 2000
гривень аліментів щомісячно, хоча
будь-яких даних про його точне місце
роботи і отримувані доходи у неї
немає.

Відповідач ОСОБА_6., будучи належним
чином повідомлений про дату та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився. Надіслав до суду письмове
пояснення на позовну заяву, у якій
вказав, що позов визнає частково,
погодившись сплачувати аліменти у
розмірі 500 гривень. Зазначив, що
постійної роботи не має, по можливості
надає матеріальну допомогу позивачці
у добровільному порядку, крім того, він
допомагає матері-пенсіонерці. Справу
просив розглянути за його відсутності.

Заслухавши позивачку, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
06 червня 2009 року, однак з січня 2013 року
спільно не проживають.

Під час перебування сторін у
цивільному шлюбі у них народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого
записаний відповідач ОСОБА_6.

На теперішній час позивачка ОСОБА_1
разом із малолітнім сином мешкає
окремо від відповідача, син
знаходиться на її утриманні, а
відповідач регулярної достатньої
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає.

Вказані обставини підтверджуються
поясненням позивачки у судовому
засіданні, письмовим поясненням на
позов відповідача ОСОБА_6, та
письмовими матеріалами справи, і
зокрема свідоцтвом про шлюб серії
НОМЕР_1, свідоцтвом про народження
дитини - ОСОБА_3, серії НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про
захист прав дитини (далі Конвенції), суд
повинен докласти всіх можливих зусиль
для того, щоб забезпечити визнання
принципу загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного
Кодексу України регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально важливим урахуванням
інтересів дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180
СК України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а обов'язок з утримання
дитини покладається рівною мірою на
обох батьків.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу
України передбачено, що за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 СК
України.

Згідно ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Якщо розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то
дитині призначається відповідно до
закону державна допомога в розмірі
різниці між визначеним розміром
аліментів і 30 відсотками прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Предметом розглядуваного судом спору є
стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини, а спосіб стягнення
має визначати суд з врахуванням
обставин справи щодо наявності у
позивача регулярного заробітку
(доходу) чи нерегулярного.

Визначаючи розмір аліментів, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки на утримання сина
ОСОБА_4, суд бере до уваги наступне.

Обґрунтовуючи розмір аліментів у 2000
гривень на дитину, позивачка у
судовому засіданні пояснювала, що
даних про доходи відповідача у неї
немає, але стверджувала, що ОСОБА_6 може
сплачувати щомісячно вказану суму, бо
у меблевому магазині отримує велику
зарплату. Разом з тим, ОСОБА_1
пояснювала, що в основному вона
потребує коштів на одяг та на харчі для
сина, який вимагає дорогих солодощів,
морозива, а будь-яких додаткових трат
(як то плата за відвідування гуртків
чи секцій, додаткові заняття, тощо)
вона не несе.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Проте позивачкою ОСОБА_1 не надано суду
належних та допустимих доказів, в
розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, щодо
можливості відповідача сплачувати
аліменти в розмірі 2000 гривень
щомісячно на кожну дитину.

Відповідач на спростування доводів
позивачки про можливість сплати ним
аліментів у розмірі 2000 грн. та на
підтвердження того, що він допомагає
своїй матері - пенсіонерці, надав суду
довідку Вільховецької сільської Ради
Звенигородського району Черкаської
області від 22.07.2014 року № 1469, згідно
якої його мати ОСОБА_5 є пенсіонеркою,
та копії квитанцій про перерахування
на адресу позивачки протягом 2013-2014
років кілька разів коштів у сумі по 100,
200, 300 та 500 гривень, що позивачка у суді
не заперечувала.

З урахуванням викладених обставин, суд
вважає, що позивачкою не доведено
вимоги щодо необхідності присудження
розміру аліментів у 2000 грн. щомісячно
на утримання сина ОСОБА_4, а із
врахуванням того, що позивачка
працездатна, стан здоров'я її
задовільний, вона має можливість
влаштуватись на роботу, суд вважає
достатнім визначити розмір аліментів
у сумі 500 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та
Закону України «Про судовий збір» № 3674-
VІ із відповідача підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України
аліменти присуджуються від дня
пред'явлення позову.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10,
60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1, зареєстрованої у АДРЕСА_2,
аліменти на утримання дитини, сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500
(п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з
19 червня 2014 року, і до досягнення
дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення
суду про стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_6 судовий збір у
розмірі 243,60 гривень до Державного
бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення через Віньковецький
районний суд до апеляційного суду
Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О.М.
Волкова