У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Іваненко Ю.Г.,розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
майнової та моральної шкоди, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного
суду Луганської області від 08 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 22
жовтня 2011 року на автодорозі
Луганськ−?Сватове на 212 км + 400 м сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобілю позивача -
ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_1,
з вини водія автомобіля ЗАЗ 1103307,
державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_7,
завдано збитків.

Постановою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від
21 грудня 2011 року адміністративна
справа за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_7
закрита на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Просив стягнути з відповідача 32 052 грн 23
коп. на відшкодування майнової шкоди та
3 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 20 січня
2014 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 32 052 грн 23 коп.
на відшкодування майнової шкоди та
1 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 08 квітня 2014 року
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 20 січня
2014 року скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд
керувався тим, що у матеріалах справи
відсутні докази письмового звернення
позивача до Страхової компанії
«АСКО-Донбас Північний» (далі - СК
«АСКО-Донбасс Північний») з вимогою
здійснити страхові виплати та
відповіді страхової компанії з цього
питання.

Із такими висновками суду погодитися
не можна, з огляду на таке.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної
інстанції не дотримано.

Встановлено, що згідно з копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, ОСОБА_6 є
власником автомобіля марки

ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_1
(а.с. 6).

Постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 30
жовтня 2011 року встановлено, що 22 жовтня
2011 року на автодорозі
Луганськ−?Сватове на 212 км + 400 м сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобілю ОСОБА_6 ВАЗ
21112, державний номерний знак НОМЕР_1,
завдано збитків. Дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія
автомобіля ЗАЗ 1103307, державний номерний
знак НОМЕР_2, ОСОБА_7, який порушив
вимоги п. 14.2а Правил дорожнього руху.
ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 27).

Постановою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська

від 21 грудня 2011 року адміністративна
справа відносно ОСОБА_7 за

ст. 124 КУпАП закрита на підставі п. 7 ст.
247 КУпАП (а.с. 28).

Після проведеної у справі судової
автотоварознавчої експертизи

від 14 грудня 2012 року № 1325/27 експертом
ОСОБА_9 надано висновок, згідно з яким
ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ
21112, державний номерний знак НОМЕР_1,
станом на 22 жовтня 2011 року складала 49 371
грн 98 коп., ринкова вартість автомобіля
марки ВАЗ 21112, державний номерний знак
НОМЕР_1, на час проведення експертизи
складала 56 394 грн 61 коп., вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки ВАЗ 21112, державний номерний знак
НОМЕР_1, на час проведення експертизи
складала 32 052 грн 23 коп., величина втрати
товарної вартості автомобіля марки ВАЗ
21112, державний номерний знак НОМЕР_1,
складала 2849 грн 85 коп. (а.с. 78−?88).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно з полісом № АА/7834598
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів між ОСОБА_6
та СК «АСКО-Донбас Північний» укладено
договір страхування транспортного
засобу марки ВАЗ 2111, державний номерний
знак НОМЕР_1, у якому зазначено, що
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи, яка
застрахована за договором (а.с. 7).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до ст. 33.1.4 Закону у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, −?
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Із матеріалів справи вбачається, що
договір страхування транспортного
засобу був укладений позивачем і на
нього дія цього договору у частині
відшкодування шкоди забезпеченому
транспортному засобу не поширюється.

Відповідачем не надано доказів того, що
його цивільно-правова
відповідальність застрахована
відповідно до вимог Закону та що він
належним чином повідомив страхову
компанію про настання страхового
випадку відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК
України.

Висновки суду апеляційної інстанції
про те, що позивач не реалізував свого
права на відшкодування майнової шкоди
за рахунок страхової компанії не
ґрунтуються на законі, оскільки за
договором страхування ОСОБА_6 не є
третьою особою, яка має право на
відшкодування такої шкоди.

Посилання суду апеляційної інстанції
на положення ст. 1188 ЦК України є
необґрунтованим, оскільки матеріали
справи не містять доказів, що у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди є вина
ОСОБА_6

Автотоварознавча експертиза від 14
грудня 2012 року № 1325/27 проведена
відповідно до вимог Закону України
«Про судову експертизу», висновок
експерта є належним доказом у справі
відповідно до вимог ст. 57, 58, 66 ЦПК
України і відповідачем не оспорювався,
що було враховано при ухваленні
рішення судом першої інстанції.

Моральна шкода стягнута з відповідача
відповідно до вимог ст. 23 ЦК України з
урахуванням роз'яснень, наведених у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», та засад розумності і
справедливості.

Суд першої інстанції правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою матеріального
права, яка підлягає застосуванню,
повно, всебічно та обґрунтовано
встановив обставини справи, надав
належну оцінку наявним у справі
доказам, у результаті чого ухвалив
законне й обґрунтоване рішення, яке
відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК
України.

Скасувавши законне й обґрунтоване
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд припустився помилки у
застосуванні матеріального та
процесуального закону.

Ураховуючи викладене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі відповідно до ст. 339
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 08 квітня 2014 року скасувати,
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська

від 20 січня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: О.І. Євтушенко
В.І. Журавель І.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко