Справа №583/837/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ільченко В. М.Номер
провадження 22-ц/788/1436/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 24
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Маслова В. О. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання
-Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 27 червня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду від 27 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 600
грн. за договором про надання правової
допомоги від 12 листопада 2010 року та 11,11
грн. в рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою судового збору,
всього стягнуто 611,11 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено
за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
необґрунтованістю.

В доводах скарги зазначає, зокрема, що
з матеріалів попередніх цивільних
справ не вбачається проведення судових
засідань, на які безпідставно послався
суд в рішенні. В справі № 2-874/11 позивач
брав участь як представник на підставі
довіреності, а не як адвокат.
Посилається на невиконання з боку
адвоката пункту 6.2 договору, так як
адвокат подав до адміністративного
суду позов, не погодивши це з клієнтом
та потім відізвав позовну заяву з
власної ініціативи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах скарги посилається, зокрема,
на те, що суд, не посилаючись на жоден
нормативний акт, який би вимагав від
позивача надіслання поштової
кореспонденції відповідачу з описом
вкладення, дійшов безпідставного
висновку про відсутність підстав для
стягнення з відповідача пені в зв'язку
з неналежним повідомленням
відповідача про наявну в нього
заборгованість, не обґрунтував розмір
суми, яку ухвалив стягнути з
відповідача на користь позивача.

Також вважає, що суд безпідставно
дійшов висновку про відсутність у
відповідача обов'язку сплатити гонорар
за надані позивачем послуги та про
неналежне підтвердження позивачем
доказами зазначених у звіті дій, які за
умов договору були прийняті
відповідачем шляхом вчинення
конклюдентних дій. Вказує на те, що
відповідачем не надано доказів на
спростування його доказів щодо обсягу
наданих ним послуг.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та представника
відповідача, які підтримали кожен свою
скаргу з викладених в них мотивів,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

11 березня 2014 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що 12 листопада 2010 року між ним як
адвокатом та відповідачем ОСОБА_3 був
укладений договір про надання правової
допомоги з додатковими угодами по
здійсненню представництва ОСОБА_3 під
час розгляду Охтирським міськрайонним
судом справи про вселення, визнання
права сумісної власності на
домоволодіння, поділ майна.

Відповідно до умов договору, ним
виконувались обов'язки по здійсненню
представництва ОСОБА_3 як відповідача
по цивільній справі № 2-2830/2010, а також у
зв'язку зі зверненням ОСОБА_3 з
зустрічним позовом до ОСОБА_5 про
визнання права власності ОСОБА_3 на
майно та у зв'язку зі зверненням ОСОБА_3
із позовною заявою про визнання ОСОБА_5
такою, що втратила право користування
житлом.

Відповідно до умов п. 3.1.1 додаткової
угоди № 1 до договору про надання
правової допомоги від 12 листопада 2010
року, клієнт сплачує адвокату гонорар
за правову допомогу за погодинним
тарифом у розмірі 100 грн.

Він сумлінно виконував передбачені
договором обов'язки в інтересах ОСОБА_3,
про вчинені дії регулярно надавав
звіти. За час дії договору відповідач
претензій не висловлювала, однак не
виконувала умови договору щодо оплати
послуг.

Він неодноразово звертався до
відповідача з рекомендованими листами,
у яких, крім надання звітів з виконаної
роботи, пропонував їй розрахуватися за
надану правову допомогу. ОСОБА_3
отримувала вказані листи, але жодних
спроб розрахуватися не вчинила.

01 вересня 2011 року він попередив
відповідача про дострокове розірвання
договору в разі невиконання його умов.
Так як умови договору відповідачем не
були виконані, ним був розірваний
договір в односторонньому порядку, про
що повідомлено відповідача, а 28 жовтня
2011 року він повернув їй отримані ним
документи.

В зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору просив стягнути з неї
заборгованість за надані згідно
договору послуги у розмірі 1237,58 грн.:
747,18 грн. - оплата гонорару за липень за
рахунком № 2 від 07 серпня 2011 року; 489,40
грн. - оплата гонорару за серпень за
рахунком № 3 від 01 вересня 2011 року;
стягнути 500 грн. штрафу за дострокове
розірвання договору; стягнути 11296,45 грн.
неустойки відповідно до п. 4.6. договору
про надання правової допомоги;
стягнути три відсотки річних від
прострочення грошового зобов'язання у
розмірі 92,65 грн. та 34,80 грн.
індексаційних виплат, всього просив
стягнути 13161,48 грн. та судові витрати.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивач частково
довів виконання ним своїх зобов'язань
по наданню правової допомоги
відповідачеві на підставі укладених
між ними договорів, а також обставини,
які слугували підставою для розірвання
договору позивачем, проте ним не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження повідомлення
відповідача про наявність
заборгованості з оплати наданих їй
послуг, їх обсягу, з яким вона не
погоджується; посилання позивача на
наявність повідомлень про вручення
відповідачу поштової кореспонденції
без зазначення її опису не може
вважатися належним доказом доведення
до відповідача зазначеної інформації,
а тому відсутні підстави для
задоволення вимог про стягнення пені.

Такі висновки суду відповідають вірно
встановленим судом обставинам справи
та вимогам матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається і судом
вірно встановлено, що 12 листопада 2010
року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4 був
укладений договір про надання правової
допомоги.

Умовами укладеного сторонами договору
передбачається, зокрема, наступне:

П.1.2. Предметом договору є оплатне
здійснення адвокатом за дорученням і
за рахунок клієнта необхідних
юридичних дій, зазначених в п. 1.3
договору, спрямованих на
представництво інтересів клієнта в
справі, що включає в себе виконання в
інтересах клієнта необхідних
юридичних дій, спрямованих на
представництво адвокатом клієнта під
час розгляду Охтирським міськрайонним
судом Сумської області цивільної
справи № 2-2830/2010 за позовом ОСОБА_5 про
вселення, визнання права спільної
власності на домоволодіння по АДРЕСА_1,
розділ майна. Клієнт приймає на себе
зобов'язання приймати та оплачувати
роботу адвоката в повному обсязі на
умовах договору.

П.3. Гонорар за правову допомогу,
порядок оплати та компенсації затрат
визначені сторонами положеннями
додаткової угоди до договору.

П.4.6. За прострочення клієнтом строків
виплати гонорару чи інших,
передбачених договором платежів, за
весь термін прострочення клієнту
нараховується і виплачується на
користь адвоката неустойка за кожен
день прострочення в розмірі 1% від
розміру суми, що мала бути виплачена,
однак не була виплачена у встановлений
строк.

П.6.1. Договір набирає чинності з часу
підписання сторонами та діє до
набрання чинності рішення
компетентного органу по питанню,
визначеному як предмет договору.

П.6.2. Дія договору може бути припинена в
односторонньому порядку в наступних
випадках:

6.2.1. Адвокат може, повідомивши клієнта,
припинити надання правової допомоги
клієнту або розірвати цей договір в
односторонньому порядку, якщо клієнт
не виконує зобов'язань, встановлених
цим договором, в зв'язку з чим
перешкоджає адвокату виконувати
обов'язки за договором, в тому числі,
якщо клієнт протягом 10 днів не виконує
зобов'язання по оплаті згідно умов
цього договору або не сплачує витрат
адвоката.

6.2.2 Клієнт може в односторонньому
порядку розірвати цей договір в
будь-який час в тому випадку, якщо має
місце факт невиконання адвокатом дій,
погоджених сторонами та обумовленими
обов'язками адвоката відповідно до
цього договору.

П. 6.3. Клієнт може в односторонньому
порядку розірвати цей договір в
будь-який час та з будь-яких причин або
без зазначення причини. Таке
розірвання клієнтом договору тягне за
собою обов'язок клієнта сплатити
адвокату компенсацію в розмірі, яка за
домовленістю сторін складає 500 грн.
(а.с.5-7).

Додатковою угодою № 1 від 12 листопада
2010 року до договору сторони визначили
гонорар за правову допомогу, порядок
оплати і компенсацію затрат. Так,
гонорар залежить від витраченого на
справу адвокатом часу з погодинним
тарифом 100 грн. Сторони визначили, що
сума щомісячних гонорарів складатиме
не менше 500 грн. Час, затрачений
адвокатом для підготовки і надання
клієнту звітів оплачується клієнтом як
гонорар за правову допомогу за
договором. Щомісячні гонорари
виплачуються клієнтом, починаючи з
грудня 2010 року не пізніше 1-го числа
кожного місяця під час дії договору.
Також клієнт щомісячно фінансує
адвоката грошовими коштами у розмірі 200
грн. на оплату затрат, пов'язаних з
виготовленням копій, відправкою
кореспонденції, здійсненням платежів,
транспортними послугами,
канцелярськими матеріалами та інше. В
разі, якщо розмір понесених адвокатом
затрат перевищує зазначену суму,
клієнт зобов'язується компенсувати
адвокату фактично понесені затрати.
Розмір не обумовлених представницьких
затрат адвоката не повинен
перевищувати 20% від загальної суми
затрат адвоката (а.с.8-9).

Додатковою угодою № 2 від 02 грудня 2010
року сторонами були внесені доповнення
до договору від 12 листопада 2010 року, а
саме: доповнені підстави та предмет
договору: при зверненні клієнта до суду
з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про
визнання права власності на майно
(а.с.10).

Додатковою угодою № 3 від 07 червня 2011
року сторонами були доповнені підстави
та предмет договору, а саме: при
зверненні клієнта до суду з позовною
заявою про визнання ОСОБА_5 такою, що
втратила право користування житлом в
будинку, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.11).

Додаткові угоди набирають чинності з
часу їх підписання і є невід'ємною
частиною договору про надання правової
допомоги.

Як на доказ повідомлення відповідача
про виконану ним роботу та проведення
її оплати позивач посилається на те, що
він 01 вересня 2011 року звернувся до
відповідача з проханням негайно
провести оплату по рахунках та
попередив, що в тому випадку, якщо
відповідач не здійснить розрахунок до
15 вересня 2011 року, ним буде розірвано
договір в односторонньому порядку
(а.с.12), та на те, що вказаний лист ОСОБА_3
отримала 07 вересня 2011 року (а.с.17).

Листом від 15 вересня 2011 року ОСОБА_4
повідомив Охтирський міськрайонний
суд про припинення ним представництва
ОСОБА_3 (а.с.15, 17).

28 жовтня 2011 року у зв'язку з достроковим
розірванням договору про надання
правової допомоги від 12 листопада 2010
року позивач повернув ОСОБА_3
документи, що були ним отримані при
виконанні доручення, які були отримані
відповідачем 5 листопада 2011 року (а.с.16,
17).

Сума позовних вимог обґрунтовується
позивачем наданим ним рахунком №2 від
07 серпня 2011 року, згідно якого оплата
за надану правову допомогу за липень
складає 747 грн. 18 коп. (а.с.14).

Відповідно до наданого позивачем
рахунку №3 від 01 вересня 2011 року оплата
за надану правову допомогу за серпень
складає 489 грн. 40 коп. (а.с.15).

Сторони не оспорюють ту обставину, що
позивач є адвокатом, має право за
законом на надання правової допомоги.

Факт надання позивачем правової
допомоги відповідачці підтверджується
матеріалами цивільних справ
Охтирського міськрайонного суду №
2-101/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання житлового будинку об'єктом
права спільної часткової власності та
№ 2-874/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом.

Матеріали справи 2-101/11 містять
довіреність, відповідно до якої ОСОБА_3
уповноважила адвоката ОСОБА_4
представляти її інтереси в усіх
інстанціях з наданням йому широкого
кола повноважень (а.с.58, т.1).

Суд зробив обгрунтований висновок про
те, що таке представництво інтересів
відповідача у вказаній справі
узгоджується з положеннями укладеного
між сторонами договору про надання
правової допомоги, оскільки воно
передбачене додатковою угодою № 3 до
неї від 7 червня 2011 року, крім того,
представництво на підставі
довіреності передбачене і п.п. 1.3.3 і 1.3.4
основної угоди про надання правової
допомоги від 12 листопада 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач брав участь у судових
засіданнях у вказаній справі 25
листопада, 8 і 27 грудня 2010 року, 24 січня,
10 лютого і 12 квітня 2011 року.

З прибуткових касових ордерів
вбачається, що позивачем від ОСОБА_3
отримано: 25 листопада 2010 року - 3000 грн., 28
грудня 2010 року - 1200 грн., 04 лютого 2011 року
- 500 грн. (а.с.209-211, т.1 справа №2-101/11).

Відповідно до наданого ОСОБА_4 рахунку
від 07 лютого 2011 року №2 на суму 1350 грн.
вбачається, що він виписаний за
виконання робіт по наданню правової
допомоги ОСОБА_3, з яких нею сплачено 500
грн. (а.с.206, т.1, справа №2-101/11).

Суд вірно врахував, що частково
відповідачка оплатила послуги
позивача і стягнув розмір погодинної
оплати його роботи по складанню звіту,
оплата якої, згідно договору, також
входить до гонорару.

25 липня 2011 року позивач був присутній у
судовому засіданні при розгляді
справи №2-874/11).

З матеріалів вказаної справи
вбачається, що позивач представляв
інтереси відповідачки з часу
звернення її з позовом до суду - з 1
липня 2011 року. В цій справі є заява
позивача про припинення
представництва інтересів ОСОБА_3 в
зв'язку з достроковим розірванням
договору про надання правової
допомоги. Останнє судове засідання з
його участю відбулось 25 липня 2011 року.,
після чого її представляв інший
адвокат.

Відповідач посилається на
недоведеність позову з тих підстав, що
не проводились судові засідання, на які
суд послався в рішенні, проте ці доводи
спростовуються матеріалами цивільних
справ, зокрема, журналом судового
засідання від 25 липня 2011 року, в якому
брав участь позивач (а.с.33-35, т. 1, справа
№ 2-874/11).

Таким чином, суд об'єктивно оцінив
надані позивачем докази, зокрема,
рахунки зі звітами про виконану ним
роботу, та обгрунтовано зробив
висновок про те, що самі по собі ці
рахунки не можуть бути безспірним
доказом виконання такої роботи, і
врахував наявні в справі як письмові
докази процесуальні документи,
складені позивачем в процесі розгляду
справ, та судові засідання, в яких він
брав участь, а також часткову оплату
його роботи, вказаної у звітах,
відповідачем.

Не спростовують висновків суду і
посилання відповідача в скарзі на те,
що розірвання договору відбулось в
зв'язку з невиконанням позивачем п. 6.2
договору, оскільки докази тому, що
ініціатором розірвання договору стала
відповідач, в матеріалах справи
відсутні.

З огляду на наявні в справі докази, суд
зробив вірний висновок про те, що
договір розірваний з ініціативи
позивача на підставі п. 6.3 договору в
зв'язку з неоплатою відповідачем його
послуг, який передбачає сплату штрафу.

Таким чином, висновки суду
узгоджуються з вимогами ст. ст. 10, 60
ЦПК України, згідно яких кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Правовідносини між адвокатом та
клієнтом визначаються
цивільно-правовою угодою. Права та
обов'язки адвоката визначені Законом
України "Про адвокатуру", Правилами
адвокатської етики схваленими Вищою
кваліфікаційною комісією адвокатури
при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня
1999 року, протокол від 1-2 жовтня №6/У1,
які діяли на час виникнення спірних
правовідносин.

Частиною першою статті 12 Закону
України "Про адвокатуру" визначено, що
оплата праці адвоката здійснюється на
підставі угоди між громадянином чи
юридичною особою і адвокатським
об'єднанням чи адвокатом.

Рішення суду узгоджується з
загальними вимогами норм
матеріального права, зокрема, ст. ст. 901,
903 ЦК України, щодо змісту договору
про надання послуг, оплати наданих
послуг, а також Закону України «Про
адвокатуру» та Правилами адвокатської
етики, щодо чіткості та недвозначності
визначення всіх головних умов, на яких
адвокат приймає доручення клієнта, в
тому числі гонорару, факторів, що
повинні братись до уваги при
визначенні його обґрунтованого
розміру, засад його обчислення.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Суд на підставі вказаної норми вірно
визначився з ступенем доведеності
обставин, які входять до предмета
доказування в даній справі.

Висновок суду про те, що зобов'язання
відповідача виконані нею не повністю,
ґрунтується на фактичних обставинах
справи і відповідає ст. 399 ЦК України,
яка передбачає припинення зобов'язання
внаслідок належним чином проведеного
виконання.

Статтею 627 ЦК України закріплено
принцип свободи договору, який полягає
у визнанні за суб'єктом цивільного
права можливості укладати договори або
утримуватися від їх укладання, а також
визначати їх зміст на свій розсуд
відповідно до досягнутої згоди з
контрагентом домовленості.

В той же час статтею 1 Закону України
від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах"
встановлено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій позасудовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року N 590 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави", яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, було також затверджено
Граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, відповідно до
яких в цивільних справах граничний
розмір компенсації витрат, пов'язаних з
правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

З огляду на те, що позов заявлений
позивачем як адвокатом про стягнення
коштів за надання правової допомоги,
рішення суду в частині визначення
розміру компенсації понесених
позивачем витрат та оплати його праці
узгоджуються і з граничними розмірами
компенсації вказаних витрат.

Є безпідставними і доводи позивача про
те, що суд безпідставно відмовив у
стягненні пені, оскільки висновки суду
про відсутність належних доказів про
повідомлення відповідачки про розмір
наявної за нею заборгованості
ґрунтуються на матеріалах справи, з
яких не вбачається поштові вкладення
якого змісту надсилались їй тими
поштовими відправленнями,
повідомлення про вручення яких надав
позивач.

З огляду на зазначене, є безпідставними
посилання позивача на те, що закон не
зобов'язує його як кредитора
підтверджувати описом вкладень зміст
надісланої поштової кореспонденції
боржнику, оскільки його обов'язок
довести ці обставини передбачений ст.
ст. 10, 60 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 27 червня 2014
року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -