Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/3176/14 Головуючий у 1
інстанції: Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 22» липня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про
стягнення суми відшкодування за шкоду,
заподіяну майну в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 03 вересня 2012 року сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля ЗАЗ ТF 698 К, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_5 та автобуса БАЗ А079.19,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_6.

Постановою Запорізького районного
суду Запорізької області від 29 жовтня
2012 року встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода сталась
внаслідок порушення ОСОБА_5 Правил
дорожнього руху України, за що
останнього притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124,130 Кодексу України про
Адміністративні правопорушення.

Власником автомобілю ЗАЗ ТF 698 К,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є
ОСОБА_3

Відповідно до звіту № 186 про оцінку
автобусу БАЗ-А079.19, складеного
експертом, ОСОБА_7, вартість
матеріальних збитків нанесених у
результаті пошкодження автобусу у ДТП,
складає 12 925,98 грн.

Крім того, ним були понесені витрати,
пов'язані з проведенням експертної
оцінки, а саме: вартість експертної
оцінки - 600 грн. та вартість направлення
телеграм - 167,16 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 застрахована ПАТ «Страхова
компанія «ВУСО», що підтверджується
полісом АВ № 1496956 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Наприкінці травня 2013 року позивач
отримав лист від страхової компанії
про відмову у виплаті страхового
відшкодування.

Не погоджуючись з рішенням ПАТ
«Страхова компанія «ВУСО» звернувся до
Запорізького районного суду
Запорізької області із позовом, в
задоволенні якого рішенням
Запорізького районного суду
Запорізької області від 29 липня 2013 року
відмовлено повністю через те, що
відповідач та інші учасники ДТП не
повідомили страхову компанію про факт
настання страхового випадку у
визначені законом строки.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 05 вересня 2013 року та
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 20 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Крім того, ним були понесені витрати,
пов'язані з проведенням експертної
оцінки, а саме: вартість експертної
оцінки - 600 грн. та вартість направлення
телеграм - 167,16 грн.

На підставі зазначеного, посилаючись
на положення ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України
просив стягнути з ОСОБА_3 на його
користь суму шкоди, заподіяної майну у
результаті ДТП, яка пов'язана з
пошкодженням належного йому
транспортного засобу у розмірі 12 925,98
грн.; витрати, пов'язані з проведенням
експертної оцінки вартості
відновлювального ремонту вказаного
автобусу у розмірі 767,16 грн., судові
витрати покласти на відповідача.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 червня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
суму шкоди, заподіяної майну в
результаті ДТП, яка пов'язана з
пошкодженням належного ОСОБА_4
транспортного засобу БАЗ А079.19,
реєстраційний номер НОМЕР_2 (за
тимчасовим реєстраційним талоном -
НОМЕР_3) - у розмірі 12 925,98 грн., витрати на
проведення експертної оцінки вартості
відновлювального ремонту автобусу БАЗ
А079.19, реєстраційний номер НОМЕР_2 (за
тимчасовим реєстраційним талоном -
НОМЕР_3) - у розмірі 12 925,98 грн. у розмірі
767,16 грн., судові витрати в розмірі 243,60
грн., витрати на правову допомогу у
розмірі 1200 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
постановити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги та
покладаючи відповідальність за
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП, на власника автомобіля,
суд першої інстанції виходив із
положень ч.ч.1-2ст.1187 ЦК України, які
передбачають обов'язок особи
відшкодувати матеріальну шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Судом першої інстанції встановлено, що
03 вересня 2012 року в с.Степне по
вул.Першотравневій сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля ЗАЗ ТF 698 К, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_5 та автобуса БАЗ А079.19,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_6.

Постановою Запорізького районного
суду Запорізької області від 29 жовтня
2012 року встановлено, що ОСОБА_5 керував
автомобілем ЗАЗ ТF 698 К, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. Не
витримав безпечний інтервал та
допустив зіткнення з автобусом БАЗ
А079.19, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2. ОСОБА_5 знаходився в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
вимоги ПДР п.п.2.9 (а),13.1. Згідно довідки
Державтоінспекції Запорізької області
ОСОБА_5 посвідчення водія не отримував.

Зазначеною постановою суду ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124,130 КпАП
України (а.с. 14).

Власником автобуса БАЗ А079.19, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
(а.с.7-8).

Згідно звіту спеціаліста № 186 від 12
жовтня 2012 року, складеного
автоекспертом ОСОБА_8, вартість
матеріального збитку, завданого
внаслідок ДТП власнику автобуса БАЗ
А079.19, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 становить 12925,98 грн. (а.с.22).

Матеріалами справи підтверджені
понесенні позивачем витрати пов'язані
з проведенням експертної оцінки
автомобілю, а саме: вартість експертної
оцінки - 600 грн. та вартість направлення
телеграм - 167,16 грн. (а.с.19-21).

Довід апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_5 неправомірно заволодів
транспортним засобом автомобілем ЗАЗ
ТF 698 К, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, а тому суд першої інстанції
неправомірно не застосував положення
ч.3 ст.1187 ЦК України, колегія суддів
вважає неприйнятним з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України особа,
яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах.

Основною підставою застосування цієї
норми матеріального права має бути
ознака неправомірного заволодіння.

Згідно загальновідомих понять
тлумачення терміну «заволодіння»
розуміє мету набуття у власність,
користування або розпорядження
будь-яким майном без волі його
власника. Також поняття терміну
«незаконне заволодіння» розкриває ст.
289 КК України, що за своїм змістом є
тотожнім з поняттям «неправомірне
заволодіння».

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 22 вересня 2012 року звертався із
заявою до Комунарського РВ ЗДУ ГУМВС
України в Запорізької області, в якій
зазначав, що 03.09.2012р. він разом зі своїм
знайомим на ім'я ОСОБА_9 та його
товаришем ОСОБА_5 протягом дня
розпивали спиртні напої, при цьому
рухались на його автомобілі.
Находячись за місцем його проживання
по АДРЕСА_1, ОСОБА_9 без його дозволу
взяв ключі від автомобіля та разом з
ОСОБА_5 поїхав у с.Степне, де ОСОБА_5
скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Опитані в ході перевірки заяви ОСОБА_9
та ОСОБА_5 пояснили, що 03.09.2012р. вони
разом з ОСОБА_3 протягом дня розпивали
спиртні напої, при цьому рухались на
його автомобілі, спиртні напої
придбали за кошти останнього.
Находячись за місцем проживання ОСОБА_3
по АДРЕСА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 отримали
від власника автомобіля ключі з метою
подальшої поїздки в с.Степне, де
працював ОСОБА_10 При цьому передача
ключів від автомобілю здійснювалась за
ініціативою його власника за умовою
заправки автомобіля пальним.

Постановою капітана міліції
Комунарського РВ ЗДУ ГУМВС України в
Запорізької області ОСОБА_11 від 24
вересня 2012 року заявнику ОСОБА_3
відмовлено в порушенні кримінальної
справи за ст.289 КК України (а.с.60).
Зазначена постанова ОСОБА_3 не
оскаржена.

З огляду на вищевикладене виключається
неправомірне заволодіння транспортним
засобом іншими особами, на яке
посилається відповідач в апеляційній
скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується постановою
Запорізького районного суду
Запорізької області від 29 жовтня 2012
року ОСОБА_5, який керував автомобілем
ЗАЗ ТF 698 К, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 та допустив зіткнення з
автобусом БАЗ А079.19, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.
посвідчення водія не отримував та
знаходився в стані алкогольного
сп'яніння, тобто керував транспортним
засобом без відповідної правової
підстави.

За положеннями п.2.2. Правила дорожнього
руху, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України № 1306 від
10.10.2001р (з внесеними змінами)
(далі-Правила) власник транспортного
засобу, а також особа, яка використовує
такий транспортний засіб на законних
підставах, можуть передавати керування
транспортним засобом іншій особі, що
має при собі посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії. Власник
транспортного засобу може передавати
такий засіб у користування іншій особі,
що має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії, передавши їй
реєстраційний документ на цей
транспортний засіб.

Відповідно до п.2.9 Правил водієві
забороняється керувати транспортним
засобом у стані алкогольного сп'яніння
або перебуваючи під впливом
наркотичних чи токсичних речовин

Вказані обставини повинна була бути
відомі ОСОБА_3 як особі, яка пройшла
курс навчання керування ТЗ і отримала
посвідчення водія, отже, апріорі, знає
Правила дорожнього руху України.

За таких обставин, колегія вважає, що
саме недбалість власника ОСОБА_3
сприяла заподіянню майну позивача
шкоди, завданої діяльністю, пов'язаною
з використанням, зберіганням,
утриманням транспортного засобу ЗАЗ ТF
698 К, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 та саме він повинен нести
відповідальність за заподіяння шкоди.
Аналогічна правова позиція викладена в
абз.3 п.3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди».

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 червня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: