Справа № 522/2919/14-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 вересня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового
засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсним правочину позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом та заявою про зміну предмету
позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому
просить: визнати недійсним договір
позики, підтвердженим розпискою від
26.10.2011 року, виданою ОСОБА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_3; визнати розписку від 26.10.2011 року
такою, яка написана в рахунок погашення
боргу за продану ОСОБА_1 256/1000 частину
квартири АДРЕСА_1; стягнути з
відповідачів суму судового збору на
користь позивачки.

Ухвалою Приморського районного суду
від 14.07.2014 року справу прийнято до свого
провадження с. Донцовим Д.Ю.

Представник позивачки з'явилася до
судового засідання, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
суд задовольнити їх у повному обсязі з
підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідачів з'явилася до
судового засідання, позовні вимоги не
визнала у повному обсязі, просила суд
відмовити в задоволенні позову з
підстав викладених у запереченні та її
усних пояснень.

Суд, вивчивши матеріали справи,
з'ясувавши всі суттєві обставини
справи, перевіривши їх наявними
доказами, прийшов до наступного.

Судом встановлено та в свою чергу
підтверджується наявними у справі
доказами, що позивачкою на користь
відповідача ОСОБА_2 надано розписку про
отримання грошових коштів у розмірі 6000
(шість тисяч) доларів США.

Відповідно до рішення Приморського
районного суду м. Одеси про стягнення
заборгованості за договором позики від
14.02.2013 .року по справі №1522/21070/12 з ОСОБА_1
було стягнуто суму боргу на користь
ОСОБА_2

Суд не може прийняти до уваги
твердження позивачки та її
представника стосовно тієї обставини,
що розписка, яка міститься в матеріалах
справи підтверджує повернення
грошових коштів ОСОБА_2 на користь
позивачки, оскільки відповідно до
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14.02.2013 р. по справі №1522/21070/12,
яке не було оскаржено та набрало
законної сили, визначено, що
представник ОСОБА_1 у судовому
засіданні визнала факт наявності
заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2

Судом відповідно до рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14.02.2013 р. по справі №1522/21070/12
встановлено, що розписка про отримання
ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів у
розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США і є
укладенням договору позики у розумінні
ч.2 ст. 1047 ЦК України, що пояснює
виникнення зобов'язання у ОСОБА_1 перед
ОСОБА_2

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом також не може бути прийнято до
уваги й інші твердження позивачки по
даній цивільній справі у зв'язку з
наявністю інших рішень суду,
відповідно до яких встановлені й інші
обставини, які в порядку ст. 61 ЦПК
України не доказуються при розгляді
інших справ.

Так, рішенням Приморського районного
суду м. Одеса, яке набрало законної
сили, від 14.10.2013 року по справі №1522/12206/11
відмовлено в задоволенні позовної
заяви ОСОБА_8 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
щодо предмету спору ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування
нерухомого майна від 01.11.2010 року про
безоплатну передачу 256/1000 частин
квартири АДРЕСА_1, витребування у
ОСОБА_3 з незаконного володіння 256/1000
частин квартири АДРЕСА_1 та виселення
ОСОБА_3 з зазначеного об'єкта
нерухомого майна.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеса від 10.12.2013 року по справі
№522/19655/13-ц, яке набрало законної сили,
відмовлено в задоволенні позовної
заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
щодо предмету спору нотаріус ОМНО
ОСОБА_9 про визнання договору дарування
квартири недійсним.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
за №9 правочин може бути визнаний
недійсним лише з підстав, визначених
законом, та із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.

Статтею 215 ЦК України передбачено,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 3 вищезазначеної статті ЦК
України якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Зважаючи на наявність рішень суду, що
набрали законної сили, позивачкою не
надано доказів на підтвердження своєї
правової позиції щодо позовних вимог, в
тому числі про визнання розписки від
26.10.2011 року такою, яка написана в
рахунок погашення боргу за продану
ОСОБА_1 256/1000 частини квартири АДРЕСА_1.

Суд звертає увагу на те, що при
попередніх спорах в справі №1522/12206/11 та
№522/19655/13-ц ОСОБА_1 та її представником
взагалі не надавалася розписка від
26.10.2011 року в підтвердження іншого
правочину по квартирі АДРЕСА_1, ніж
договору дарування, та позиція щодо
факту написання розписки в рахунок
погашення боргу за продану квартиру
з'явилася тільки в даній цивільній
справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Враховуючи викладене, заслухавши
пояснення сторін та дослідивши
матеріали справи, у суду відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 16, 215 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним
правочину позики - відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя