Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Ступак О.В.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Морський спеціалізований порт Ніка -
Тера» про визнання незаконним і
скасування наказу про звільнення,
зміну формулювання причини звільнення,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення вихідної
допомоги та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Морський
спеціалізований порт Ніка - Тера» на
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 03 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 15 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 18 серпня 2010 року
він перебував у трудових відносинах з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Морський
спеціалізований порт Ніка - Тера» (далі
- ТОВ «МСП Ніка - Тера») і займав посаду
докера механізатора комплексної
бригади на вантажно-розвантажувальних
роботах вантажного району № 2. Наказом
ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 27 грудня 2013
року його звільнено з роботи з
25 листопада 2013 року на підставі п. 4 ч 1
ст. 40 КЗпП України за прогул без
поважних причин. Зазначає, що його
звільнення є незаконним та таким, що
порушує вимоги закону, крім того,
прогулу він не вчиняв, звертався до
товариства з заявою про звільнення
його на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у
зв'язку з порушенням товариством
трудового законодавства. Ураховуючи
викладене, уточнивши позовні вимоги,
ОСОБА_3 просив задовольнити його позов
і визнати незаконним та скасувати
наказ ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 27 грудня
2013 року про його звільнення на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, змінити
формулювання причини звільнення з п. 4
ч. 1 ст. 40 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП
України і внести відповідні зміни до
трудової книжки, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
стягнути вихідну допомогу в розмірі
середнього заробітку за три місяці, а
також стягнути 3 000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 03 березня 2014 року
позов задоволено. Визнано незаконним
наказ ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 27 грудня
2013 року про припинення трудового
договору з ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст.
40 КЗпП України. Змінено формулювання
причин звільнення ОСОБА_3 - замість п. 4
ч. 1 ст. 40 КЗпП України зазначено ч. 3 ст. 38
КЗпП України. Зобов'язано ТОВ «МСП Ніка
- Тера» внести запис до трудової книжки
про зміну формулювання причини
звільнення ОСОБА_3 замість п. 4 ч. 1 ст. 40
КЗпП України зазначити - ч. 3 ст. 38 КЗпП
України. Стягнуто з ТОВ «МСП Ніка -
Тера» на користь ОСОБА_3 3 000 грн. у
рахунок відшкодування моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 15 квітня
2014 року рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 03
березня 2014 року в частині задоволення
позову ОСОБА_3 змінено. Визнано
незаконним наказ ТОВ «МСП Ніка - Тера»
від 27 грудня 2013 року про звільнення
ОСОБА_3 з роботи з підстав, передбачених
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України й зобов'язано
ТОВ «МСП Ніка - Тера» внести зміни до
трудової книжки ОСОБА_3 про недійсність
запису про його звільнення на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зобов'язано
ТОВ «МСП Ніка - Тера» видати наказ про
припинення трудових відносин з ОСОБА_3
з 25 листопада 2013 року на підставі ч. 3 ст.
38 КЗпП України, й внести відповідний
запис до трудової книжки. Стягнуто з
ТОВ «МСП Ніка - Тера» на користь ОСОБА_3
500 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди. Рішення суду про
відмову в задоволенні позову про
стягнення вихідної допомоги скасовано
й ухвалено в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_3 в цій
частині задоволено, стягнуто з ТОВ «МСП
Ніка - Тера» на користь ОСОБА_3 9 531 грн. 92
коп. у рахунок оплати вихідної
допомоги, розмір якої визначено без
утримання прибуткового податку з
громадян й інших обов'язкових платежів.
Рішення в частині вирішення судових
витрат змінено і зменшено розмір
стягнення до 974 грн. 40 коп. В решті
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «МСП Ніка -
Тера» просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, й ухвалити
рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_3

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
й визнаючи незаконним наказ ТОВ «МСП
Ніка - Тера» від 27 грудня 2013 року про
звільнення ОСОБА_3 і
зобов'язуючи відповідача видати наказ
про припинення трудових відносин з
ОСОБА_3 з 25 листопада 2013 року на
підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП
України, а також стягуючи на користь
останнього вихідну допомогу та
моральну шкоду й залишаючи без змін
рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що оскільки
ОСОБА_3 25 листопада 2013 року подав заяву
про звільнення його за власним
бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП
України, то відповідач не мав права
звільняти його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40
КЗпП України за прогул без поважних
причин. Оскільки позивач підлягає
звільненню на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП
України, то в силу ст. 44 КЗпП України на
його користь підлягає стягненню
вихідна допомога в розмірі не менше
тримісячного середнього заробітку.
Позивачем не доведено, що запис у
трудовій книжці заважав йому
працевлаштуватись, тому відсутні
підстави для стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Зменшуючи розмір відшкодування
моральної шкоди і встановлюючи його у
розмірі 500 грн., суд виходив із
засад розумності, виваженості й
справедливості.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції повністю
погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що з 18 серпня 2010 року
ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах
з ТОВ «МСП Ніка - Тера».

19 листопада 2013 року ОСОБА_3 подав заяву
про звільнення з 21 листопада 2013 року на
підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку
з порушенням власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю .

19 листопада 2013 року ТОВ «МСП Ніка -
Тера» відмовило у задоволенні заяви
про звільнення, посилаючись на
відсутність доказів про порушення ними
трудового законодавства.

21 листопада 2013 року ОСОБА_3 подав заяву
про надання йому відпустки за власний
рахунок за сімейними обставинами з 21 по
23 листопада 2013 року.

Наказом ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 21
листопада 2013 року ОСОБА_3 надано
відпустку за власний рахунок на строк 3
календарних дні з 21 листопада 2013 року
по 23 листопада 2013 рік.

25 листопада 2013 року ОСОБА_3 подано заяву
про звільнення його на підставі ч. 3 ст.
38 КЗпП України у зв'язку з порушенням
власником або уповноваженим ним
органом законодавства про працю з 25
листопада 2013 року.

Згідно з листом ТОВ «МСП Ніка - Тера»
від 25 листопада 2013 року ОСОБА_3
відмовлено у задоволенні його заяви,
поданої 25 листопада 2013 року в зв'язку з
відсутністю доказів про порушення ними
трудового законодавства.

На підставі наказу ТОВ «МСП Ніка - Тера»
від 27 грудня 2013 року ОСОБА_3 звільнено з
роботи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з прогулом без
поважних причин з 25 листопада 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні.

Згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

Положеннями ст. 39 КЗпП України
передбачено, що строковий трудовий
договір (пункти 2 і 3 ст. 23) підлягає
розірванню достроково на вимогу
працівника в разі його хвороби або
інвалідності, які перешкоджають
виконанню роботи за договором,
порушення власником або уповноваженим
ним органом законодавства про працю,
колективного або трудового договору та
у випадках, передбачених ч. 1 ст. 38 цього
Кодексу. Спори на дострокове
розірвання трудового договору
вирішуються в загальному порядку,
встановленому для розгляду трудових
спорів.

Абзацом 4 п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
роз'яснено, що відповідно до ст 39 КЗпП
України працівник вправі вимагати
розірвання строкового трудового
договору при наявності для цього
поважних причин. Спори про дострокове
розірвання такого трудового договору
вирішуються в загальному порядку,
встановленому для розгляду трудових
спорів (статті 224, 231, п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП
України).

Обов'язковою умовою для звільнення за
власним бажанням згідно з ч. 3
ст. 38 КЗпП України є порушення
власником трудового законодавства або
умов трудового договору.

Вирішуючи спір і зазначаючи, що ТОВ
«МСП Ніка - Тера» повинно було
звільнити ОСОБА_3 за власним бажанням у
зв'язку з порушенням товариством
законодавства про працю, судом
апеляційної інстанції не з'ясовано
наявність підстав для звільнення
ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст.
38 КЗпП України, зокрема не встановлено
порушення відповідачем трудового
законодавства або умов трудового
договору, не досліджено доказів щодо
наявності таких порушень і не надано їм
оцінки, не встановлено поважність чи
неповажність причин таких порушень та
їх істотність, не звернуто уваги на
заперечення ТОВ «МСП Ніка - Тера», що
відсутні підстави для звільнення
позивача саме на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП
України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення терміну
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Визнаючи, що ТОВ «МСП Ніка - Тера»
звільнило ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст.
40 КЗпП України незаконно, суд
апеляційної інстанції не перевірив і в
рішенні суду не зазначив усіх обставин
звільнення, не встановив і не зазначив
чи мав місце факт відсутності ОСОБА_3 на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня після закінчення
відпустки без збереження заробітної
плати, (яка надавалась з 21 по 23
листопада 2013 року) та не
з'ясував поважності причин його
відсутності на роботі 25
листопада 2013 року.

Дійшовши висновку про незаконність
звільнення ОСОБА_3 з роботи на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд
апеляційної інстанції не надав оцінки
відповідно до вимог статей 60, 303, 309 ЦПК
України доказам ТОВ «МСП Ніка - Тера» на
спростування доводів позивача, що
товариством 26 грудня 2013 року отримано
від ОСОБА_3 листа (письмове пояснення
про причини невиходу на роботу 25
листопада 2013 року) за змістом якого
ОСОБА_3 пояснив, що самостійно розірвав
трудовий договір у визначений у його
заяві на звільнення день - 25 листопада
2013 року, тому виходити на роботу не
збирається, до того ж зазначений лист
підписано ОСОБА_3 20 листопада 2013 року,
тобто до його звільнення (а.с. 49); судом
не взято до уваги, що згідно з
положеннями КЗпП України день
звільнення вважається робочим днем,
тому відсутність працівника на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня вважається прогулом, не надано
оцінки доказам, наданим ТОВ «МСП Ніка -
Тера» на підтвердження законності
звільнення ОСОБА_3 за прогул без
поважних причин, а саме акту й рапорту
про невихід на роботу 25 листопада 2013
року (а.с. 92, 93-97).

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у
разі визнання формулювання причини
звільнення неправильним або таким, що
не відповідає чинному законодавству, у
випадках, коли це не тягне за собою
поновлення працівника на роботі, орган
який розглядає трудовий спір,
зобов'язаний змінити формулювання і
вказати в рішенні причину звільнення у
точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства та з посиланням
на відповідну статтю (пункт) закону.
Якщо неправильне формулювання причин
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату йому середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
порядку і на умовах, передбачених
частиною другою цієї статті.

Відповідно, вирішуючи питання про
зміну формулювання причин звільнення,
суд не вправі виходити із тих обставин,
з якими роботодавець не пов'язував
звільнення працівника, у зв'язку з чим
дійшов передчасного висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Отже, суд апеляційної інстанції не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, яка
підлягає застосуванню, належним чином
не перевірив доводи та заперечення
сторін, що призвело до передчасного
висновку про задоволення позову.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Морський
спеціалізований порт «Ніка - Тера»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 15 квітня
2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.С. Висоцька

Судді:
О.В. Кафідова

О.В.
Ступак

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська