Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді - П.І. Профатило П.І.,

при секретарі - К.М. каліух,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору
позики, стягнення боргу, зустрічну
позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору позики, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про розірвання договору, стягнення
боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 13.11.2013 року між нею та ОСОБА_3 було
укладено договір позики, який
оформлено у виді письмової розписки,
яку ОСОБА_3 написала і підписала
особисто. На виконання умов договору
вона в цей же день передала ОСОБА_3
грошові кошти у сумі 18000 грн.,
відповідач зобов'язалася повернути їх
через півроку, в строк, з помісячною
сплатою 5% у місяць. У разі
несвоєчасної оплати відсотків,
зобов'язалася сплачувати 1% від суми
займу за добу. Незважаючи на її
звернення і прохання, у добровільному
порядку повернути отриману за
договором суму відсотків в
обумовлений строк ОСОБА_3 відмовилася
повертати гроші. На момент звернення до
суду відповідач не повертає їй
відсотки та борг, тим самим не виконує
грошове зобов'язання, тому вона
просить суд достроково розірвати
договір позики, стягнути з відповідача
на її користь заборгованість за
договором позики у сумі 18000 грн.,
щомісячну сплату відсотків за
користування кредитом у сумі 2700 грн. за
три місяця (5% - 900грн *3), моральну шкоду у
сумі 5000 грн., та понесені нею судові
витрати по справі.

14 березня 2014 року ОСОБА_3
звернулася до суду з зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_2 про
визнання недійсним правочину позики,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона
дійсно дала ОСОБА_4 розписки про
отримання грошових коштів у сумі 18000
грн., з помісячною сплатою 5% на
місяць. У разі несвоєчасної оплати
відсотків, зобов'язалася сплачувати 1%
від суми займу за добу. Однак фактично
вона отримала гроші у сумі 15000 грн.,
інші 3000 грн. ОСОБА_4 вирахувала з неї
як відсотки. Отримання даних коштів
відбулося під впливом тяжких обставин:
відсутній попит на продукцію
підприємницької діяльності її
чоловіка, тяжка хвороба її свекрові,
її непрацездатність, оскільки вона
доглядає дитину та отримує лише
соціальну допомогу на утримання
дитини. Вважає, що ОСОБА_2 скористалася
її тяжким становищем, встановила
високу відсоткову ставку у розмірі 5% у
місяць, яка біль ніж в 4 рази перевищує
відсоткову ставку НБУ. Тому після
уточнення зустрічних позовних вимог
просить суд визнати недійсним
правочин позики, який підтверджується
розпискою в частині встановлення
відсоткової ставки за користування
коштами на рівні , що перевищує 7,5%.

В судове засідання позивач
ОСОБА_2 не з'явилася, однак до суду
надала заяву, в якій просила суд
слухати справу у її відсутності за
участю її представника ОСОБА_5

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав, просив суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, також пояснив, що
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 не
визнає, обґрунтовуючи тим, що на
момент укладання договору позики,
ОСОБА_6 було відомо про хворобу
свекрові, та про тяжкий фінансовий стан
чоловіка, однак всупереч даним
обставинам ОСОБА_6 позичала кошти у
ОСОБА_2, оговорювалися строки та умови
повернення позики, про що вона
власноруч надала розписку. Тому
просить суд позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити та відмовити у
задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилася, однак до суду надала
заяву, в якій просила суд слухати
справу у її відсутності, позовні вимоги
ОСОБА_2 не визнала, просила суд
відмовити у їх задоволенні, також
просила суд задовольнити зустрічні
позовні вимоги.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
приходить до переконання, що вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому, а
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Частина перша статті 626 ЦК України
визначає цивільно-правовий договір, як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до вимог статті 1046
Цивільного кодексу України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

З договору позики, укладеного 13.11.2013
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вбачається,
що ОСОБА_2 надала грошові кошти ОСОБА_3
у сумі 18000 грн., зі сплатою 5% щомісяця
строком на 6 місяців. За порушення
зобов'язань по договору позики
(несвоєчасної виплати відсотків)
позичальник сплачує позикодавцю 1 % від
суми позики за кожен день прострочення
платежу (а.с. 3).

Частиною другою статті 1047 ЦК України,
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Таким чином суд не приймає до уваги
посилання відповідача ОСОБА_3 на ті
обставини, що вона отримала лише 15000
грн., оскільки з розписки від 13.11.2013
року, яку вона написала власноруч,
вбачається, що вона отримала саме
грошову суму у розмірі 18000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Судом встановлено, що розмір і порядок
одержання позикодавцем процентів
зазначено розписці, а тому в цьому
випадку розмір процентів повинен
сплачуватися у тому розмірі, який
передбачено договором та до який
сторони договору самостійно
встановили, що прямо передбачено
законом і це відповідає принципу
цивільного права - свободі договору (с.
3 ЦК України).

Тому зустрічні вимоги ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору в частині
встановлення відсоткової ставки за
користування коштами на рівні, що
перевищує 7,5%, не підлягають
задоволенню, оскільки при укладанні
договору позики, обставини на які
посилається (відсутній попит на
продукцію підприємницької діяльності
її чоловіка, тяжка хвороба її свекрові,
її непрацездатність, оскільки вона
доглядає дитину та отримує лише
соціальну допомогу на утримання
дитини) вже існували та ОСОБА_3 про них
було відомо, однак сторони самостійно
визначили розмір і порядок одержання
процентів, що прямо передбачено
законом і це відповідає принципу
цивільного права - свободі договору, та
за його умовами сторони взяли на себе
певні зобов'язання, погодили порядок
вирішення окремих питань, про що ОСОБА_3
особисто склала розписку.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та у порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлені строки
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2
щодо стягнення заборгованості у сумі
18000 грн. та відсотків у сумі 2700 грн.
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного розрахунку.

Так, відповідно до ст. 534 ЦК України, у
разі недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: 1) у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання; 2) у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка; 3) у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини по справі, оцінивши
представлені сторонами докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що між
сторонами мало місце укладення
договору позики, за умовами якого
ОСОБА_6 отримала грошові кошти, однак
своєчасно не повернула суму позики і
таким чином прострочила виконання
грошового зобов'язання, у зв'язку з чим
сума боргу, на підставі вимог ст. 1049 ЦК
України підлягає стягненню у
примусовому порядку, однак не в сумі 18000
грн., а з урахуванням виплаченого
боргу, та відсотків, виходячи з
наступного розрахунку:

- З квитанції про поповнення
рахунку вбачається, що ОСОБА_6 26.11.2013
року сплатила борг у сумі 2200 грн. та 565
грн. 18.11.2013 року. Тому відповідно до
вимог ст. 534 ЦК України, даною сумою
було погашено 5% за договором позики за
листопад 2013 року (18000 грн. *5%= 900 грн.) і 1865
грн. які погашають основний борг (18000
грн. - 1865 грн.), таким чином сума
основного боргу станом на 01.12.2013 року
складає 16135 грн.

- З квитанції про поповнення
рахунку вбачається, що ОСОБА_6 07.12.2013
року сплатила борг у сумі 580 грн. та 1000
грн. 14.12.2013 року. Тому відповідно до
вимог ст. 534 ЦК України, даною сумою
було погашено 5% за договором позики за
грудень 2013 року (16135 грн. *5%= 806,75 грн.) і
773,25 грн., які погашають основний борг
(16135 грн. - 773,25 грн.), таким чином сума
основного боргу станом на 01.01.2014 року
складає 15361,75 грн. (а.с. 32).

Таким чином заборгованість ОСОБА_6
перед позивачем ОСОБА_2 за три місяця
(листопад, грудень, січень) складає у
сумі 15361,75 грн. - основний борг, та
прострочені відсотки 768,09 грн. (15361,75 грн.
*5%), яка і підлягає стягненню з ОСОБА_3

Також суд прийшов до переконання, що
вимоги позивача про розірвання
договору позики не підлягають
задоволенню, оскільки умови його
розірвання не передбачені договором,
а розірвання договору в
односторонньому порядку чинним
законодавством не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Також не підлягають задоволенню
вимоги позивача щодо стягнення з
ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки
позивач не довела ті обставини, що
своїми діями відповідач завдала їй
моральної шкоди, оскільки відповідно
до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, які особа зазнала в
наслідок протиправної поведінки щодо
неї або членів її родини.

Також не підлягають задоволенню
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача витрат на юридичні
послуги, оскільки на виконання своїх
вимог, позивачем не надано жодного
доказу того, що вона дійсно понесла
витрати на правову допомогу.

Відповідно до положень статті 88
ЦПК України документально
підтверджені судові витрати позивача
стягується з відповідача на його
користь пропорційно до задоволеної
частини позовних вимог, тому з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у сумі
243,60 грн. за подачу позову до суду , а
також судовий збір у сумі 121,80 грн. за
забезпечення доказів, які позивач
поніс з вини відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 60, 61, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, статей
204, 525-526, 625, 1046 - 1048, 1049, 1050 - 1051 Цивільного
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_1, заборгованість за договором
позики у сумі 15361 (п'ятнадцять тисяч
триста шістдесят одна) грн. 75 коп.,
проценти за час користування позикою у
сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 09
коп. та судовий збір у сумі 365,40 грн..

У задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

У задоволенні зустрічних
позовних вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору позики -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Слов'янський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

П.І. Профатило