АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого:
Соколової В.В.

суддів:
Гаращенка Д.Р., Білич І.М.,

при секретарі
Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24.12.2012 у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк» про розірвання
кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А

13.07.2012 ПАТ «ПроКредит Банк», звернулося
до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 15.08.2007 згідно з
кредитним договором ОСОБА_2 надано
кредитні кошти в розмірі 10 000 доларів
США на строк 36 місяців із процентною
ставкою 19 % річних. Взяті на себе
зобов'язання ОСОБА_2 не виконав, у
зв'язку з чим, станом на 11.05.2011 виникла
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 96 429 грн. 43 коп.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 згідно з
договором поруки, поручився перед
кредитором за виконання ОСОБА_2 свого
зобов'язання за кредитним договором, то
позивач просив стягнути вказану суму з
відповідачів у солідарному порядку.

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«ПроКредит Банк» та на підставі ч. 2 ст.
651 ЦК України просив суд розірвати
кредитний договір від 15.08. 2007 року,
посилаючись на порушення банком вимог
чинного законодавства та умов
кредитного договору, що полягали в
ненаданні йому обумовленої договором
суми кредиту.

Справа № 753/7038/12 № апеляційного
провадження 22-ц-796/9683/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Каліушко
Ф.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
24.12.2012, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 21.11.2013,
позов ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку
заборгованість за кредитним договором
від 15.08.2007 в розмірі 96429 грн. 43 коп. та 964
грн. 30 коп. на відшкодування сплаченого
судового збору. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справи ухвала
апеляційного суду м. Києва від 21.11.2013 в
частині позову публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
скасована, справа в цій частині
передана на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

З апеляційної скарги ОСОБА_1
вбачається, що він не погоджується із
ухваленим рішенням суду, так як вважає,
що кредит був наданий з порушенням
чинного законодавства щодо
застосування іноземної валюти, також
вважає поруку припиненою, у зв'язку з
пропуском позивачем строку
пред'явлення вимоги до поручителя.
Оскільки суд не в повній мірі з'ясував
обставини справи, які мають суттєве
значення для правомірного її
вирішення, не дослідив надані докази,
то рішення суду, на думку відповідача
ОСОБА_1, є незаконним, необґрунтованим,
таким, що підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні заявлених позовних
вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про день та час слухання
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки суду не
повідомили, з клопотаннями не
зверталися. Тому, керуючись
положеннями ст. ст. 303-1, 305 ч. 2 ЦПК
України, колегія суддів вважала за
можливе розглянути справу за
відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справи ухвала
апеляційного суду м. Києва від 21.11.2013
скасована, справа передана на новий
розгляд в частині позову публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з мотивувальної частини,
підставами для скасування ухвали
апеляційного суду стало те, що суд не
звернув уваги, не визначився з датою
спливу шестимісячного строку,
встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України для
звернення кредитора з вимогою про
виконання основного зобов'язання з
урахуванням того, що умовами договору
поруки не визначено іншого строку для
звернення з вимогою до поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України,
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Задовольняючи позовні вимоги
«ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами виникли договірні відносини,
які регулюються кредитним договором та
договором поруки. У зв'язку з
неналежним виконанням боржником умов
кредитного договору в частині
своєчасного повернення кредиту та
сплати відсотків за його користування
утворилася заборгованість, яка
підлягає солідарному стягненню із
відповідачів.

Проте, погодитися з таким висновком
суду першої інстанції в повному обсязі
колегія суддів не вважає за можливе.

Судом встановлено, що 15.08.2007 закрите
акціонерне товариство «ПроКредит
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«ПроКредит Банк», уклало з ОСОБА_2
договір, за умовами якого банк надав
останньому кредит у розмірі 10 000
доларів США на строк 36 місяців із
процентною ставкою 19 % річних.
Погашення кредиту та сплата відсотків
за його користування умовами договору
передбачено шляхом здійснення
щомісячних чергових платежі згідно
графіку, наведеному в додатку № 1 до
договору.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
А відповідно з п. 3 ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом: сплата
неустойки.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Проте, ОСОБА_2 не виконує належним чином
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором по погашенню суми кредиту,
процентів за користування кредитними
коштами, у зв'язку з чим у позичальника
перед позивачем станом 17.05.2011
утворилась заборгованість в сумі 96429
грн. 43 коп., й включає в себе: 49776 грн. 60
коп. - сума неповернутого кредиту; 22747
грн. 63 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом та
23905 грн. 20 коп. - пеня за порушення
зобов'язань (а.с.9-10).

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 15.08.2007 між Банком та
ОСОБА_1був укладений договір поруки №
1.33624-ДП1, за умовами якого
ОСОБА_1зобов'язувався солідарно на
добровільних засадах відповідати
перед кредитором у повному обсязі за
своєчасне і повне виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором, а саме: повернути кредит,
сплатити проценти за його користування
та штрафні санкції в розмірі, строки та
у випадках, передбачених кредитним
договором, а також відшкодувати
можливі збитки та виконати інші умови
Кредитного договору в повному обсязі.
Згідно п.3.1 Договору поруки, він вступає
в силу з моменту його підписання
сторонами і припиняє свою дію з моменту
припинення забезпеченого ним
зобов'язання (а.с.13).

Згідно вимог ст. 554 ЦК України, в разі
невиконання зобов'язання боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає в тому ж обсязі,
як і боржник, зокрема відповідає за
сплату основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі, як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
про те, що порука припинилась в зв'язку
із пропуском позивачем строку
пред'явлення вимоги до поручителя,
апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Як зазначено вище, за умовами договору
поруки він припиняє свою дію з моменту
припинення забезпеченого ним
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення, і
визначається він роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами, а не
посиланням на подію, яка має настати.
Вказівкою на подію, яка має неминуче
настати, визначається термін - певний
момент у часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК). Таким
чином, умова договору поруки про
припинення поруки після з моменту
припинення забезпеченого ним
зобов'язання не може вважатися
встановленим сторонами договору
поруки строком припинення поруки.

У зв'язку з цим, порука, на підставі ч. 4
ст. 559 ЦК, припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Умовами Кредитного договору та додатку
№ 1 строк виконання основного
зобов'язання визначений 16.08.2010, що
відповідає 36 місяцям на який наданий
кредит.

Разом з тим, вимога про погашення
кредиту датована 15.11.2010 була направлена
поручителю 19.11.2010 і отримана ним 20.11.2010
(а.с.101), тобто в межах шестимісячного
строку від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.
Проте, позов пред'явлено 13.07.2012 тобто
через 22 місяці і 27 днів.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» судам
роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором,
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання, згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому, в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Таким чином, позивачем у встановлений
законом строк вимога до поручителя
ОСОБА_1 пред'явлена не була, а тому
порука, за умовами договору № 1.33624-ДП,
укладеного між позивачем та ОСОБА_1
15.08.2007, є припиненою.

Наведене не враховано судом першої
інстанції, в зв'язку з чим рішення суду
підлягає скасуванню в частині
задоволення позовних вимог до ОСОБА_1
так як, має місце порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, що, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, дає підстави скасувати
рішення в частині та ухвалити в цій
частині нове про відмову у задоволенні
даних позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 24.12.2012 - скасувати в частині
задоволених позовних вимог до ОСОБА_1та
ухвалити в цій частині нове рішення:

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: