Справа №
Провадження № 2/646/1756/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2014 року
м.Харків

Червонозаводський районний суд
м.Харкова у складі: головуючого - Сорока
О.П. за участю секретаря - Пономаренко
М.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права власності, вселення,
зобов'язання вчинення дій, зустрічний
позов ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про припинення права власності,

В С Т А Н О В
И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про вселення у
квартиру АДРЕСА_1, зобов'язання
відповідача не чинити йому перешкоди у
здійсненні права власності зазначеною
квартирою. В обґрунтування свого
позову зазначив, що йому, його колишній
дружині ОСОБА_2 та дітям ОСОБА_3, ОСОБА_4
на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого 22.10.2004 року
ВПЖФ УКІП, р.№9-04-247160-ХІ, належить в
рівних частках на праві власності
двокімнатна квартира АДРЕСА_1.
Відповідач у справі чинить перешкоди у
користуванні йому квартирою, яка є
єдиним його місцем проживання.

У свою чергу відповідач та треті особи
по первісному позову ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 подали до суду зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_1, в якому
просили припинити право ОСОБА_1 на долю
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування свого позову зазначили,
що ОСОБА_1 має у власності житло,
придбане на кошти від продажу квартири
АДРЕСА_2, ? частини 5-ти-кімнатної
квартири у м.Москві. У спірній квартирі
проживає неповнолітній син та чоловік
ОСОБА_3, а тому, як вважають позивачі,
частина квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_1, незначна та складає менш ніж ?.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача за первісним
позовом позовні вимоги підтримала у
повному обсязі і просила їх
задовольнити, проти задоволення
зустрічного позову заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
проти задоволення первісного позову
заперечувала, зустрічну позовну заяву
підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове
засідання не з*явилися, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином. ОСОБА_4 подав до суду заяву, в
якій просив розглядати справу за його
відсутністю, зустрічну позовну заяву
підтримав.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
первісний позов підлягає задоволенню,
а зустрічний позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві
спільної сумісної власності квартира
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
22.10.2004 року ВПЖФ УКІП, р.№9-04-247160-ХІ (а.с.5).

Відповідно ст..155 ЖК України, власник
квартири чи її частки не може бути
позбавлений права користування
житловим приміщенням, крім випадків,
передбачених законодавством.

Ст.391 ЦК України передбачено, що власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Таким чином, суд приходить до висновку
про законність та обґрунтованість
вимог первісного позову щодо вселення
позивача у квартиру АДРЕСА_1,
зобов'язаня відповідача не чинити йому
перешкоди у здійсненні права власності
зазначеною квартирою, тому задовольняє
його в повному обсязі.

Щодо вимог за зустрічним позовом про
припинення права ОСОБА_1 на долю в
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, судом
встановлено наступне.

Відповідно до ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім*ї.

Згідно ст.368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності.

Сторонами не надано жодного доказу
того, що частки із спільного майна було
визначені та неможливо виділити частку
ОСОБА_1 в натурі, у зустрічному позові
такі вимоги відсутні. Тому немає
підстав для припинення права ОСОБА_1 на
частку у спільному майні, зазначені у
ст.365 ЦК України.

Надана позивачами по зустрічному
позову на підтвердження своєї позиції
розписка від 22.06.2011 року про отримання
ОСОБА_1 від ОСОБА_3 в борг 14000 грн.
строком на один рік, посилання на
належність відповідачу ОСОБА_1 іншого
житла, частини квартири у місті Москва
не має правового значення для
вирішення справи, оскільки не
стосується предмету спору, а тому не
приймається судом до уваги.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, при цьому суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог або заперечень,
крім ст.. 61 цього Кодексу, тобто тягар
доказування лежить на сторонах
цивільно - правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення, не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст.321 ЦК України право власності
є непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову, суд виходить з
того, що позивачами за зустрічним
позовом не наведено жодної законної
підстави для позбавлення або обмеження
права власності ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10,11, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 1, 4, 10, 203, 215, 216, 321, 362, 365, 391
ЦК України , ст..155 ЖК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
задовільнити.

Вселити ОСОБА_1 до квартири
АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про припинення права власності
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Сорока О.П.