Справа № 442/6294/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" серпня 2014 р.

Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді Дубеля
Р.М.

при секретарі - Півала І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ВДВС Подільського
РУЮ у м. Києві про визнання права
власності на нерухоме майно та
стягнення на предмет застави,
звільнення з-під арешту та зняття
заборони на відчуження,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просить в рахунок
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
Договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу №0 від 22.04.2008 року звернути
стягнення на предмет застави :
транспортний засіб марки HYUNDAI, модель
TUCSON 2.0, рік випуску 2008, номери шасі
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, який
належить Відповідачу на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу: серії НОМЕР_4,
виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві
від 19.04.2008 року, шляхом передачі
автомобіля у власність ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_2); зобов'язати звільнити з під
арешту та зняти заборону на відчуження
ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві з
легкового автомобіля марки HYUNDAI, модель
TUCSON 2.0, рік випуску 2008, номери шасі
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1. В
обгрунтування позову покликається на
те, що 24.07.2014 року між ним та ТзОВ
«Кредекс Фінанс» було укладено Договір
відступлення права вимоги №08/ДВ,
відповідно до якого він може предявити
вимогу за договором про надання
споживчого кредиту на заставу
транспортного засобу №0 від 22.04.2008
року, що укладений між ПАТ
«УкрСсиббанк», правонаступником якого
є ТзОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_2. В
якості забезпечення ОСОБА_2 надала
банку в заставу спірний автомобіль,
варість якого за домовленістю сторін
склала 151 100 грн. На підставі наведеного
Державним підприємством
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України було внесено
реєстраційний запис до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

20.04.2012 року між ПАТ « Укрсиббанк» та
ТзОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір
факторингу №05/12, відповідно до якого
останній набув права Кредитора та
Заставодержателя відносно
Позичальника за Кредитним договором.
На підставі такого 28.03.2014 року в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна було змінено обтяжувача відносно
заставного майна, а саме змінено ПАТ
«УкрСиббанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс».

Відповідно до договору відступлення
права вимоги №08/ДВ ОСОБА_1 відступлено
право вимоги заборгованості за
Кредитним договором у розмірі 297558,29
грн., що підтверджується витягом з
реєстру заборгованості боржників та
випискою по кредитному договору.

В порушення умов кредитного договору
відповідач не повертає заборгованості,
не сплачує відсоткові ставку. Маючи
намір скористатися переважним правом
перед іншими кредиторами
передбаченого законом на звернення
стягнення на заставлене майно
звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
однак подав заяву у якій просить
слухати справу у його відсутності,
позовні вимоги підтримує повністю,
проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явилася, не повідомивши причин,
хоча повістка їй була направлена
своєчасно на останню відому судові
адресу і, керуючись ст.224 ЦПК України,
суд вважає цю особу повідомленою про
час та місце судового засідання. При
таких обставинах суд визнав неявку
відповідача не поважною та розглянув
справу у її відсутності, провівши
заочний розгляд справи.

Представник третьої особи на виклик
суду не з»явився не повідомивши причин
своєї неявки, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Небажання відповідача надавати докази
в обґрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причини ухилення від
участі в судових засіданнях, дає суду
право при заочному розгляді справи
обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
22.04.2008 року між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(Публічним акціонерним товариством
«Укрсиббанк») та ОСОБА_2 було укладено
договір № 0 про надання
споживчого кредиту на суму 135991,45 грн. та
заставу транспортного засобу марки
HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, рік випуску 2008,
номери шасі НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_1, який належить Відповідачу на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу: серії НОМЕР_4,
виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві
від 19.04.2008 року.

20.04.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк» та
Товариством з обмежною
відповідаьністю «Кредекс Фінанс» було
укладено договір факторингу №05/12, за
яким останній набув права Кредитора та
Заставодержателя відносно
Позичальника за вказаним Кредитним
договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобовязання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобовязання
(неналежне виконання).

В силу ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
відсотки, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрат на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
заставу», заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором. Звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави.

Відповідно до положень ст.ст. 589, 590 ЦК
України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави, що здійснюється за рішенням
суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який
ініціює звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити фактору своє право грошової
вимоги до третьої особи (боржника).

Так, згідно вищезазначеної норми
закону 25.07.2014 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
фінанс» договором №08/ДВ відступлено
ОСОБА_1 право вимоги на виконання
зобов'язання за кредитним договором,
укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та
ОСОБА_2 №0 від 22.04.2008 року,
забезпеченого заставою - транспортного
засобу на марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, рік
випуску 2008, номери шасі НОМЕР_3,
державний номер НОМЕР_1, за розміром
вимоги 151100 грн.

Також вимогами ч. 3 ст. 28 Закону 24 ЗУ "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" закріпено, що якщо
боржник, у володінні якого знаходиться
предмет забезпечувального обтяження,
не виконує обов'язок щодо передачі
предмета забезпечувального обтяження
у володіння обтяжувача, звернення
стягнення здійснюється на підставі
рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
користуючись при цьому рівними
правами, на засадах змагальності,
згідно ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст.41 Конституції України,
ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Отже, враховуючи кредитно-заставний
договір та відповідно договір
відступлення права вимоги, норму ст. 328
Цивільного кодексу України, вказаний
договір, у випадку невиконання
заставодавцем зобов'язання,
забезпеченого заставою, є підставою
для виникнення у позивача права
власності на предмет застави.

Зважаючи на існування вказаного вище
боргу по кредитному договору та
враховуючи вартість спірного
заставленого майна, у сторін по
договору застави існувало право
передачі - прийняття спірного майна у
власність, оскільки сума непогашеного
боргу по кредиту не є меншою від суми
вартості заставленого майна, яке є
предметом позову.

Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та їх
обтяжень" якщо інше не встановлено цим
Законом, зареєстроване обтяження має
вищий пріоритет над незареєстрованими
обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих
обтяжень визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.

Пріоритет публічного обтяження
встановлюється з моменту його
реєстрації. Зареєстровані публічні
обтяження не мають пріоритету над
обтяженнями того ж рухомого майна, які
були зареєстровані раніше моменту
реєстрації публічного обтяження, а
також обтяженнями, які мають вищий
пріоритет згідно з правилами,
встановленими розділом III цього Закону
(ч.2 ст.39 вказаного Закону).

Враховуючи, наведене, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд прийшов до висновку, що
викладені в позовній заяві посилання
позивача є обґрунтованими, а позов
таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 214, 224 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

В рахунок виконання зобов'язань ОСОБА_2
за Договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу №0 від 22.04.2008 року звернути
стягнення на предмет застави:
транспортний засіб марки HYUNDAI, модель
TUCSON 2.0, рік випуску 2008, номери шасі
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, який
належить відповідачу на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу: серії НОМЕР_4,
виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві
від 19.04.2008 року, шляхом передачі
автомобіля у власність ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_2).

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право
власності на транспортний засіб марки
HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, рік випуску 2008,
номери шасі НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_1.

Зобов'язати звільнити з-під арешту,
зняти заборону на відчуження та
припинити будь-які виконавчі дії щодо
примусового виконання рішення відділу
державної виконавчої служби
Подільському управлінню юстиції у м.
Києві з легкового автомобіля марки TUCSON
2.0, рік випуску 2008, номери шасі НОМЕР_3,
державний номер НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Р.М.Дубель