У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Долинського
міжрайонного прокурора в інтересах
ОСОБА_4 до Малого приватного
підприємства «Макро», ОСОБА_5 про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на заочне рішення Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 30 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 02 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Долинський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
з позовом в інтересах ОСОБА_4 до Малого
приватного підприємства «Макро» (далі -
МПП «Макро»), ОСОБА_5, в якому просив
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку на користь ОСОБА_4 29 048 грн 70 коп.
відшкодування шкоди, завданої йому
каліцтвом, за період з 14 липня 2008 року
по 14 березня 2013 року та зобов'язати
відповідачів у солідарному порядку
щомісячно вираховувати йому
відшкодування розміру втраченого
заробітку, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати та
ступеня втрати ним професійної
працездатності 60 %, починаючи з 15
березня 2013 року.

Рішенням Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 30
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 02
червня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з МПП «Макро» на
користь ОСОБА_4 29 048 грн 70 коп. на
відшкодування шкоди, завданої йому
каліцтвом, за період з 14 липня 2008 року
по 14 березня 2013 року. Зобов'язано МПП
«Макро» у подальшому щомісячно
сплачувати на користь ОСОБА_4
відшкодування втраченого заробітку,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати та ступеня втрати ним
професійної працездатності 60 %,
починаючи з 15 березня 2013 року. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що постановою
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 12
жовтня 2011 року кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 272 КК
України закрито у зв'язку із
закінченням строків давності та
звільнено підсудного від кримінальної
відповідальності.

Зі змісту вищевказаної постанови
вбачається, що ОСОБА_5 порушив правила
техніки безпеки під час виконання
робіт з підвищеною небезпекою, що
призвело до заподіяння шкоди здоров'ю
потерпілих, а саме: працюючи директором
МПП «Макро» та будучи відповідальним
за виконання функцій служби охорони
праці на підприємстві й дотримання
правил техніки безпеки, ОСОБА_5 у
порушення ст. 21 Закону України «Про
охорону праці», п. п. 3.9, 7.11.1.2, 7.11.1.6, 7.11.1.10,
7.11.1.11 НПАОП 0.00 - 1.15-07, п. п. 1, 2 ГОСТ 27321-87, п.
5.1.3 договору підряду від 01 липня 2008
року, укладеного між МПП «Макро» та
ДП «Вигодське лісове господарство»,
не забезпечив при виконанні малярних
робіт фасаду Вигодської міської
лікарні, що знаходиться у с. Старий
Мізунь Долинського району
Івано-Франківської області, належним
риштуванням працівників і допустив при
виконанні зазначених робіт, що є
роботами з підвищеною небезпекою
відповідно до п. 95 НПАОП 0.00-2.24-05
«Перелік робіт з підвищеною
небезпекою», використання саморобного
дерев'яного риштування, на яке була
відсутня проектно-конструкторська
документація, яке застосовувалось без
приймально-здавального акта та
періодичного випробування кожного
елемента риштування та всієї
конструкції в цілому, що призвело до
групового нещасного випадку з
громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а саме до
падіння ними 14 липня 2008 року біля 11.30
год. з вищезазначеного дерев'яного
риштування під час виконання цих робіт
та до спричинення їм внаслідок цього
тілесних ушкоджень: ОСОБА_4 - забійних
ран та синця в ділянці обличчя,
закритої черепно-мозкової травми із
забоєм головного мозку легкого
ступеня, перелому кісток носа зі
зміщенням без порушення функції
носового дихання, садна в ділянці
правого колінного суглоба, що
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, а також закритого перелому
лівої стегнової кістки в середній
третині зі зміщенням, який ускладнився
помірно вираженою
згинально-розгинальною контрактурою
(обмеження рухів) в лівому колінному
суглобі, що відноситься до ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, що
спричинили тривалий розлад здоров'я і
не є небезпечними для життя в момент
спричинення, а ОСОБА_6 - закритого
перелому правої променевої кістки в
типовому місці без зміщення, що
відноситься до ушкоджень середнього
ступеня тяжкості, що спричинили
тривалий розлад здоров'я та садна в
ділянці верхньої третини правого
передпліччя, що відноситься до легких
тілесних ушкоджень.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що кошти слід стягнути
тільки з юридичної особи - МПП «Макро»,
з яким ОСОБА_4 перебував у договірних
відносинах, а в задоволенні вимоги про
стягнення відшкодування в солідарному
порядку і з відповідача ОСОБА_5 слід
відмовити, оскільки відсутні законні
підстави для стягнення з нього такого
відшкодування.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна.

Згідно зі ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України
розмір втраченого фізичною особою
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я заробітку (доходу),
що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середнього місячного заробітку
(доходу), який потерпілий мав до
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.

Частиною 1 статті 1202 ЦК України
передбачено, що відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю потерпілого,
здійснюється щомісячними платежами. За
наявності обставин, які мають істотне
значення, та з урахуванням
матеріального становища фізичної
особи, яка завдала шкоди, сума
відшкодування може бути виплачена
одноразово, але не більш як за три роки
наперед.

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до довідки МСЕК від 29 лютого
2012 року серії № 0276343 ОСОБА_4 визнано
довічно інвалідом другої групи
трудового каліцтва.

Згідно з довідкою про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги від 29 лютого
2012 року серії 10 ААА № 065334 ступінь
втрати працездатності ОСОБА_4
становить 60 % без переогляду.

Актом спеціального розслідування
нещасного випадку, що стався 14 липня 2008
року о 12.00 год., від 07 грудня 2011 року
підтверджується факт отримання ОСОБА_4
трудового каліцтва під час виконання
ним робіт згідно з договором на
виконання ремонтно-будівельних робіт
від 09 липня 2008 року, укладеним між ним
та МПП «Макро», який має ознаки як
цивільно-правових, так і трудових
відносин.

Підтримуючи позовні вимоги
Долинського міжрайонного прокурора,
ОСОБА_4 вказував на те, що перебував з
МПП «Макро» у трудових відносинах, про
що також зазначав у касаційній скарзі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, не з'ясував, які
правовідносини виникли між сторонами
(трудові чи інші цивільно-правові), та
не вирішив питання про залучення до
участі у справі Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Заочне рішення Долинського районного
суду Івано-Франківської області від 30
квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від
02 червня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана