Рішення

Іменем України

26 червня 2014 року

Теребовлянський районний суд в
складі:

головуючого МалярчукаВ.В.

при секретарі Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Теребовлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за неналежне
виконання зобов'язань та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за неналежне виконання
зобов'язань та моральної шкоди, у якому
просить стягнути з відповідачки в його
користь 1391 грн. 28 коп. - штрафу за
неналежне виконання зобов'язань за
змішаним цивільно-правовим договором з
елементами договору позики та
попереднього договору від 04 жовтня 2013
року, 50000 грн. - моральної шкоди,
посилаючись на мотиви, викладені в
позовні заяві.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав повністю, та
просив позов задовільнити, посилаючись
на мотиви викладенні в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, але не повідомила суд про
причини своєї неявки.

Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача
дослідивши та оцінивши докази, що є у
справі, вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення, оскільки судом
встановлено наступне:

04 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було укладено змішаний
цивільно-правовий договір з елементами
договору поруки та попереднього
договору, за яким ОСОБА_2 зобов'язується
в майбутньому в строк, обумовлений п. 6.1
цього договору, продати та передати
ОСОБА_1, який зобов'язується в
майбутньому в строк, обумовлений п. 6.1
цього договору, купити та прийняти в
ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Предметом вищевказаного договору, є
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва
про право на спадщину за законом від 11
вересня 2004 року за № 1-1670 виданого
державним нотаріусом Теребовлянської
державної нотаріальної контори
Хомутовою О.М. та зареєстрованого
Теребовлянським бюро технічної
інвентаризації на праві приватної
власності на підставі вказаного
свідоцтва за реєстраційним номером
6015555, записано у реєстрову книгу 3 за №
983.

Пунктом 1.5 цього договору від 04 жовтня
2013 року передбачено, що ОСОБА_1 передав
у власність ОСОБА_2 грошові кошти в
розмірі 27200 грн. як безпроцентну позику,
які ОСОБА_2 зобов"язалась повернути
ОСОБА_1 до 4 грудня 2013 року, або
зарахувати в рахунок суми ціни
договору купівлі-продажу житлового
будинку з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Якщо з вини
ОСОБА_2 договір купівлі-продажу не буде
укладено в строк до 04 грудня 2013 року
ОСОБА_2 зобов'язана повернути протягом
десяти днів суму 27200 грн. 00 коп., які є
еквівалентними 3320 доларам США, а також
сплати штрафу у розмірі 1 % від цієї
суми.

Взяті на себе зобов'язання
відповідачка не виконала, зокрема,
грошові кошти не повернула, від
укладення договору купівлі-продажу
вказаного нерухомого майна із ОСОБА_1
ухилилась.

Рішенням Теребовлянського районного
суду від 06 березня 2014 року стягнуто із
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти
у розмірі 27200 грн.

Згідно з ч.2 ст.628 ЦК України сторони
мають право укласти договір, в якому
містяться елементи різних
договорів(змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики позикодавець передає
у власність позичальнику грошові
кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів.

Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Таким чином, згідно п. 1.5 змішаного
цивільно-правового договору з
елементами договору поруки та
попереднього договору від 04 жовтня 2014
року слід стягнути з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 штраф в розмірі 1 % від 98280 грн. 00
коп., що становить 982 грн. 28 коп.

Відповідачка в добровільному порядку
зобов'язання не виконала, згідно
змішаного договору грошові кошти не
повернула, чим завдала моральної шкоди
позивачу.

Внаслідок не виконання зобов'язання
ОСОБА_2, ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди,
що виражалися у фізичних, душевних,
психічних стражданнях, яких він зазнав
у зв'язку з тим, що відповідачка
ухилилась від виконання своїх
зобов'язань по відчуженню йому будинку,
у втраті житла, відсутності нормальних
життєвих умов та порушенні життєвих
зв'язків.

Діючи недобросовісно, приховавши від
нього той факт, що предмет договору
знаходиться під арештом, і тому договір
купівлі-продажу будинку не може бути
укладеним, відповідачка, порушивши
зобов'язання, спричинила йому значну
моральну шкоду.

ОСОБА_1 продав свою квартиру у
Львівській області та разом з сім'єю
виписався з проданої квартири, у нього
дружина - інвалід першої групи, яка
тяжко хвора і потребує негайного
лікування та троє дітей і його сім'я
залишилась без житла. Неповнолітня
дочка ОСОБА_4 навчається у 9 класі, та,
проживаючи без реєстрації (прописки),
не може отримати паспорт та всі інші
необхідні документи, без наявності у
неї зареєстрованого місця проживання.
Залишившись без зареєстрованого місця
проживання, він також не може
працевлаштуватись та залишився без
роботи та засобів для існування. Гроші,
які отримала відповідачка за згідно з
попереднім договором, йому так і не
повернуто. Відповідачка ухиляється
також від відшкодування йому витрат на
ремонт будинку та переховується від
своїх кредиторів, яким вона
заборгувала значні суми грошей.

У зв'язку з переліченими обставинами, у
ОСОБА_1 було порушено його нормальний,
до цього звичний спосіб життя, що в
подальшому викликало у нього
депресивний стан.

Згідно з пенсійним посвідченням серії
НОМЕР_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 1
групи з дитинства.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23
Цивільного кодексу України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2
статті 23 Цивільного кодексу України,
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів та у
приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23
Цивільного кодексу України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу
України якщо фізичній особі внаслідок
порушення її особистого немайнового
права завдано майнової та (або)
моральної шкоди, ця шкода підлягає
відшкодуванню.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Однак змішаним цивільно-правовим
договором з елементами договору поруки
та попереднього договору від 04 жовтня
2013 року не обумовлювалося продаж
позивачем житла з метою придбання
іншого житла, по суті позивач на
власний ризик здійснив реалізацію
свого житла, що призвело до подальших
незручностей та зміни звичного способу
житла.

Тому суд вважає, що із
врахуванням душевних страждань
спричинених протиправною поведінкою
відповідачки ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди слід задовольнити частково
стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5000
грн. 00 коп. моральної шкоди, спричиненої
невиконанням зобов'язання
відповідачкою, а у решті позову слід
відмовити у зв'язку безпідставністю
позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення заборгованості за неналежне
виконання зобов'язань та моральної
шкоди, слід задоволити частково,
стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 982
грн. 28 коп. штрафу за неналежне
виконання зобов'язань за змішаним
цивільно-правовим договором з
елементами договору позики та
попереднього договору від 4 жовтня 2013
року, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди
завданої неналежним виконанням
зобов'язань за змішаним
цивільно-правовим договором з
елементами договору позики та
попереднього договору від 4 жовтня 2013
року.

У решті позову відмовити, у зв'язку з
безпідставністю позовних вимог.

Слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого
за звернення до суду із позовом
майнового характеру.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору, сплаченого
за звернення до суду із позовом не
майнового характеру.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 179, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 280, 530, 549, 611, 628,
1046, 1049, 1166, 1167 ЦК України, постанова
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" ,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 982
грн. 28 коп. штрафу за неналежне
виконання зобов'язань за змішаним
цивільно-правовим договором з
елементами договору позики та
попереднього договору від 4 жовтня 2013
року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5000
грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої
неналежним виконанням зобов'язань за
змішаним цивільно-правовим договором з
елементами договору позики та
попереднього договору від 4 жовтня 2013
року.

У решті позову відмовити, у зв'язку з
безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору, сплаченого
за звернення до суду із позовом
майнового характеру.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору, сплаченого
за звернення до суду із позовом не
майнового характеру.

Заява про перегляд заочного
рішення може бути подана відповідачем
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ
В.В.МАЛЯРЧУК