Справа № 265/2396/14-ц
Провадження № 2/265/1427/14
У Х В А Л А

05 травня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі Єфремовій О.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову по справі за
його позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про забезпечення позову,
посилаючись на те, що відповідач має
можливість прийняти міри для
відчуження квартири АДРЕСА_1, яка є
спірною і таким чином навмисно
ускладнити або зробити неможливість
виконання рішення суду. Квартира
АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності. Тому
просить суд накласти арешт на квартиру
АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, вважаю,
що заява про забезпечення позову не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України заходи
забезпечення позову повинні бути
співрозмірними заявленим позивачем
вимогам.

Згідно роз'яснень в п.п. 4,7,10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 9 від
22.12.2006 р. "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову суд має брати до уваги не тільки
інтереси позивача, а й інших осіб, права
яких можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

У своїй заяві про забезпечення позову
ОСОБА_1 просить накласти арешт на
квартиру АДРЕСА_1, при цьому подана
заява про забезпечення позову не
містить відомостей про те, кому
належить вказана квартира станом на
день заяви розгляду. Відповідних
доказів цього матеріали справи також
не містять, а перевірити ту обставину,
хто є власником майна, на яке просить
знакласти арешт позивач суд
позбавлений можливості, як і
перевірити обставини щодо того, чи не
буде допущено порушення прав та
свобод третіх осіб при забороні
відчуження майна.

З урахуванням наведеного суд не вбачає
підстав для задоволення заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви
про забезпечення позову по справі за
його позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги на
ухвалу суду протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя Орджонікідзевського районного
суду

міста Маріуполя Донецької області
Л.В.Копилова