У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 16 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 11 червня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду із
позовом до відповідача про стягнення з
останнього заборгованості за
кредитним договором в сумі 50 153 грн 92
коп., посилаючись на те, що відповідач
належним чином не виконує взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором,
укладеним між сторонами, внаслідок
чого у останнього утворилася
заборгованість.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 16 жовтня 2013
року у задоволенні позову відмовлено
за пропуском строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від
11 червня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій, направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи
оскаржуване рішення, правильно
встановив характер правовідносин
сторін у справі та застосував до цих
правовідносин норми матеріального
права, які їх регулюють, і вирішив
справу з дотриманням норм
процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що банк
звернувся до суду з позовом з
порушенням строку позовної давності і
відповідачем порушувалось питання про
застосування строків позовної
давності.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення суду
апеляційної інстанції, яким
переглянуто та скасовано рішення суду
першої інстанції, не дають підстав для
висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 11 червня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова