Провадження №2/761/5547/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Банк Перший» про стягнення
Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Банк Перший» про стягнення коштів.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у
зв'язку з закінченням строку дії
депозитного договору № ДФ-054814 і
зарахуванням суми вкладу та процентів
на поточний рахунок позивача, 02 червня
2014 року останнім було подано до
відповідача заяву, в якій він просив
перерахувати весь залишок коштів та
процентів з його поточного рахунку
НОМЕР_1 на поточний рахунок позивача
НОМЕР_2, відкритий у ПАТ КБ Євробанк. При
цьому, згідно банківської виписки від 03
червня 2014 року вхідний залишок
становив 17 025 доларів 20 центів США, що в
гривневому еквіваленті дорівнює 202 217
Разом з тим, не зважаючи на те, що 04
червня 2014 року відповідачем було
отримано платіжне доручення про
списання коштів, зазначені грошові
кошти у встановлений законом строк
відповідач не перерахував на рахунок
позивача, відкритий в банку
бенефіціару. При цьому, 12 та 13 червня 2014
року, відповідно, відповідачем було
отримано від позивача заяву про
закриття його поточного рахунку НОМЕР_1
та заяву про розірвання договору
банківського рахунку НОМЕР_1. Проте,
після виконання даних заяв, кошти
позивача обліковуються на поточному
Таким чином, позивач вважає, що
відповідач без достатньої правової
підстави здобув і зберігає кошти
позивача, у зв'язку з чим, посилаючись
на положення ст. 1212 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України), просив
позов задовольнити в повному обсязі та
стягнути з відповідача на його користь
17 025 доларів 20 центів США, що в
гривневому еквіваленті складає 202 217
Позивач в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву, в якій просить
справу розглядати у його відсутність,
зазначив, що проти заочного розгляду
справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки
представника суд не повідомив. При
цьому, через канцелярію суду
представником відповідача ОСОБА_2 було
подано заяву, згідно якої останній
просив відкласти розгляд справи у
зв'язку із необхідністю знаходження в
іншому судовому засіданні. Проте,
жодних доказів, які б підтверджували
неявку представника відповідача в
судове засідання, до заяви не додано, у
звязку з чим неявка представника
відповідача визнана неповажною.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі - ЦПК України) у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що позивач проти
заочного розгляду справи не заперечує,
а причини неявки представника
відповідача у судове засідання визнані
неповажними, суд на підставі ч. 1 ст. 224
та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України
постановив ухвалу про заочний розгляд
справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1066 та ч. 1 ст. 1067
ЦК України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Договір банківського
рахунка укладається для відкриття
клієнтові або визначеній ним особі
рахунка у банку на умовах, погоджених
сторонами.

У судовому засіданні встановлено, що 03
жовтня 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено Договір №
ДФ-054814 банківського вкладу (депозиту)
(Вклад «Класичний» без права
поповнення зі сплатою процентів в
кінці строку) (а.с. 3-4). Згідно умов п.п. 1.1,
1.2 Договору його предметом є розміщення
позивачем у відповідача грошових
коштів у розмірі 20 846 доларів 00 центів
США, строком зберігання на 186 днів,
тобто до 07 квітня 2014 року. Також,
відповідно до п.п. 2.1 Договору
відповідач зобов'язався нараховувати
проценти на суму вкладу з розрахунку 8,4
% річних.

При цьому, відповідно до п.п. 1.4
вказаного Договору відповідач
зобов'язався повернути позивачу
грошові кошти та нараховані відсотки
по ним, у безготівковій формі, на
поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий у
відповідача, про що також свідчить
Договір банківського рахунку НОМЕР_1
(пакет мультівалютний) від 13 грудня 2010
року (а.с. 7-8).

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК
України банк зобов'язаний вчиняти для
клієнта операції, які передбачені для
рахунків даного виду законом,
банківськими правилами та звичаями
ділового обороту, якщо інше не
встановлено договором банківського
рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом. Банк зобов'язаний
за розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Так, 04 червня 2014 року, після закінчення
строку дії Договорів, позивач
звернувся до відповідача з заявою, та
приєднаним до неї платіжним
дорученням, в якій просив перерахувати
весь залишок коштів та процентів, який
відповідно до банківської виписки від
03 червня 2014 року становить 17 025 доларів
20 центів США (а.с. 8), з його поточного
рахунку НОМЕР_1 на поточний рахунок
позивача НОМЕР_2, відкритий у ПАТ КБ
Євробанк (а.с. 9).

Крім того, 12 та 13 червня 2014 року
позивачем були подані відповідачу
заяви про закриття у останнього
поточного рахунку НОМЕР_1 та розірвання
договору банківського рахунку НОМЕР_1
(а.с. 10, 11).

Проте, як вбачається зі змісту позовної
заяви, відповідачем, після розірвання з
позивачем Договору банківського
рахунку НОМЕР_1 (пакет мультівалютний)
від 13 грудня 2010 року та, відповідно,
закриття його поточного рахунку
НОМЕР_1, грошові кошти на вказаний
позивачем рахунок НОМЕР_2, відкритий у
ПАТ КБ Євробанк, так і не перерахував.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України
встановлено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України,
якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Банк Перший»
про стягнення коштів підлягає
задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 2 022 грн. 18 коп., які
сплачено позивачем за подання позову
до суду, виходячи із суми позовних
вимог, які задоволено судом.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.
525, 526, 533, 1066-1068, 1212 ЦК України та
керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169,
179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Банк Перший» на користь
ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 17
025 доларів 20 центів США, що в
еквіваленті за курсом НБУ становить 202
217 грн. 90 коп., та судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 2 022 грн. 18
коп., а разом 204 240 (двісті чотири тисячі
двісті сорок) грн. 08 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

СУДДЯ: