РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/113/14-ц

2/643/1333/14

07.08.2014 року Московський районний суд
м. Харкова

в складі: головуючого судді - Поліщук
Т.В.

при секретарі -
Чорноморець Т.Ю.

за участю представника позивача
Замніуса А.Ю.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
позовну заяву Публічне акціонерне
товариство Акціонерний банк
«Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк»
до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Служба у справах дітей
Московського районного управління
Служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

ВСТАНОВИВ

Позивач, Публічне акціонерне
товариство Акціонерний банк
«Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк»»
(далі - Банк), звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, вказавши в обґрунтування
наступне.

26.12.2007 р. між ПАТ АБ «Укргазбанком»
позивачем та ОСОБА_4 26.12.2007 р. був
укладений Кредитний договір № 20, за
умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит
у сумі 2 644 000,00 дол. США на строк з 26.12.2007
р. по 25.12.2012 р. зі сплатою процентів за
користування кредитними коштами,
виходячи із 12,5% річних.

З метою забезпечення повного і
своєчасного виконання боргових
зобов'язань перед Банком 09.06.2008 р. між
Позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було
укладено договір іпотеки за №16/08-Б.

Відповідно до п.2.1.1 цього договору
предметом іпотеки є багатоквартирний
житловий будинок літ В-5, розташований
по АДРЕСА_1 загальною площею 6422,9 м2,
житловою площею 2285, 6 кв. м. Відомості
про іпотеку внесені до реєстру іпотек,
на відчуження нерухомого майна
накладено заборону.

Рішенням Московського райсуду м.
Харкова від 13.05.2008 р. за №2-1404/10 на
користь Банку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
стягнуто 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 долара
США; рішення суду не виконано.

Постановою ВП № 31363558 від 22.02.2012 р.
відділом примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрито виконавче провадження щодо
ОСОБА_4 на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33
дол. США.

Постановою ВП №29965421 від 11.11.2011 р.
відділом примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрито виконавче провадження щодо
ОСОБА_5 на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33
дол. США.

Рішення суду на даний час не виконане.

Проценти за користування кредитними
коштами та пеня продовжують
нараховуватись, тому заборгованість
ОСОБА_4 по кредитному договору
становить 3 664 801,99 дол. США та 23 800 945.13
грн. пені.

11.09.2009 р. Московським судом
постановлено рішення, яким договір
іпотеки, укладений 09.06.2008 р. між Банком
та ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнаний недійсним,
запис про іпотеку виключений з реєстру
іпотек. 04.04.2012 р. судовою колегією по
цивільним справам апеляційного суду
Харківської області вказане судове
рішення скасовано; в задоволенні
позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ПАТ
«Укргазбанк» про визнання договору
іпотеки недійсним відмовлено.

Під час існування судового рішення
районного суду від 11.09.2009 р. квартира
АДРЕСА_1 (літ. В-5) була відчужена. На цей
час ОСОБА_3 є власником вищезгаданої
квартири.

У зв'язку з переходом права власності
до відповідача від попередніх
іпотекодавців, Банк посилаючись на
положення ст. 23 Закону України «Про
іпотеку», вважає, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, і тому відповідач став
іпотекодавцем вищезгаданої квартири.

За таких обставин Банк просить в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору № 20 від 26.12.2007 р.
позичальника ОСОБА_4 звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (літ. В-5),
яка належить на праві власності
відповідачу, з початковою ціною
продажу предмету іпотеки з прилюдних
торгів у розмірі 90% від вартості
предмета іпотеки, визначеної суб'єктом
оціночної діяльності відповідно до
законодавства України.

Відповідач в судове засідання
з'явилася, надала заперечення на
позовну заяву, в яких заперечує проти
позову. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач та її
представник зазначають, що на час
придбання квартири АДРЕСА_1, ані
будинок, ані квартира не були предметом
іпотеки. За таких умов, не можливо
застосувати ст. 23 Закону України «Про
іпотеку»

В судовому засіданні представник
позивача заявив клопотання про
залучення до участі у справі в якості
третьої особи Службу у справах дітей
Московського районного управління
Служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради.

Клопотання мотивовано тим, що заявлені
позовні вимоги стосуються звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1. З матеріалів справи
вбачається, що у вказаній квартирі
проживає неповнолітня особа - ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження
НОМЕР_1).

Розглянувши клопотання та заслухавши
доводи сторін суд залучив Службу у
справах дітей Московського районного
управління Служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради до
участі у справі в якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача.

Треті особи: приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, Служба у
справах дітей Московського районного
управління Служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради в
судове засідання не з'явились, про день,
час слухання справи булі повідомлені
належним чином і суд розглянув справу у
їх відсутності, на підставі наданих
доказів.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

26.12.2007 р. між банком та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого ОСОБА_4 отримав від
банку кредит в розмірі 2 644 000 доларів
США, зі строком повернення до 25.12.2012 р.,
та сплатою відсотків за користування
кредитом у порядку та розмірах,
встановлених в кредитному договорі
(а.с. 8-12).

З метою забезпечення повного і
своєчасного виконання боргових
зобов'язань перед Банком 09.06.2008 р. між
банком з одного боку та ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
іншого боку укладено договір іпотеки
№16/08-Б (а.с. 17-24).

Відповідно до п.2.1.1 цього договору
предметом іпотеки виступив
багатоквартирний житловий будинок літ
В-5, розташований по АДРЕСА_1 загальною
площею 6422,9 м2, житловою площею 2285, 6 кв.
м., що має 123 квартири. Відомості про
іпотеку нотаріусом внесені до реєстру
іпотек, на відчуження нерухомого майна
накладено заборону.

Ці обставини підтверджуються витягом з
Державного реєстру іпотек та реєстру
обтяжень нерухомого майна (а.с. 25).

Пунктом 2.3 договору іпотеки сторони
визначили початкову ціну продажу
предмета іпотеки з прилюдних торгів у
разі набуття звернення стягнення на
предмет іпотеки в розмірі 90% від
вартості предмету іпотеки, визначеної
суб'єктом оціночної діяльності
відповідно до законодавства України.

Пунктом 3.2.8 укладеного кредитного
договору передбачено, що «в разі
невиконання позичальником зобов'язань,
передбачених цим договором
відшкодування заборгованості
здійснюється Банком шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, згідно
договору іпотеки».

Пунктом 3.1.6 Договору іпотеки визначено,
що Іпотекодержатель/Банк має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
у випадку одноразового чи
неодноразового прострочення
іпотекодавцем сплати процентів за
користування кредитними коштами,
неповернення кредиту або порушення
інших умов кредитного договору, за
рахунок коштів, виручених від
реалізації предмету іпотеки одержати
задоволення своїх вимог на свій розсуд
переважно перед іншими кредиторами.

Це узгоджується з положеннями статті 33
Закону України «Про іпотеку»,
відповідно до якої у разі невиконання
або неналежного виконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частинами 4 та 5 ст. З Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що іпотекою
може бути забезпечене виконання
дійсного зобов'язання або задоволення
вимоги, яка може виникнути в
майбутньому на підставі договору, що
набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Боржником ОСОБА_4 належним чином
грошові зобов'язання перед банком не
виконані, про що свідчить рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 13.05.2008 р. за №2-1404/10 про стягнення на
користь Банку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 3 1664543,
02 гр. та 2630252,33 доларів США в рахунок
погашення заборгованості по
кредитному договору від 26.12.2007 р.
рішення суду не виконано.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку»
суд, при винесенні рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
має право визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом застосування
процедури продажу, встановленої в ст. 38
ЗУ «Про іпотеку», або продажу предмету
іпотеки з прилюдних торгах, що
встановлено в ст. 41 ЗУ «Про іпотеку».

Суд доходить висновку про те, що до
правовідносин сторін підлягає
застосування стаття 23 Закону України
«Про іпотеку», а отже теперішній
власник - ОСОБА_3, має всі права та
обов'язки іпотекодавця за договором
іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», предметом іпотеки може
бути один або декілька об'єктів
нерухомого майна, зокрема нерухоме
майно належить іпотекодавцю на праві
власності, нерухоме майно може бути
відчужене у встановленому законом
порядку як окремий виділений в натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом, частина
нерухомого майна може бути предметом
іпотеки лише після її виділення в
натурі і реєстрації права власності,
нерухоме майно передається в іпотеку
разом з усіма його приналежностями,
якщо інше не встановлено іпотечним
договором.

Суд приходить до висновку, що спірна
квартира при передачі в іпотеку
вказаного вище багатоквартирного
будинку входила в склад іпотечного
майна. Після виключення запису про
іпотеку з реєстру іпотек і зняття
заборони, квартири, що знаходяться у
житловому будинку АДРЕСА_1 булі
придбані іншими особами, і кожній
квартири був присвоєний власний
реєстраційний номер.

За таких умов дія зазначеного
іпотечного договору розповсюджується
і на спірну квартиру АДРЕСА_1 (літ. В-5),
як складову багатоквартирного
житлового будинку .

Судові витрати суд розподіляє на
підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 212-215, 169, ЦПК України,
Законом України «Про іпотеку», ст. 525, 526,
546, 575, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 у загальному розмірі 3 664 801,99 дол.
США та 23 800 945,13 грн. пені, яка
складається з пені за прострочку
погашення кредиту у сумі 16 956 872,78 грн.,
пені за прострочку погашення процентів
у сумі 6 844 072,35 грн., непогашеного
кредиту у сумі 2 382 796,72 дол. США та
простроченої заборгованості по
прецентах у сумі 1 282 005,27 дол. США по
кредитному договору №20 від 26.12.2007 року,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 22.09.2009
року за реєстровим № 4651, з початковою
ціною продажу предмету іпотеки з
прилюдних торгів у розмірі 90% від
вартості предмета іпотеки, визначеної
суб'єктом оціночної діяльності
відповідно до законодавства України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок
судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя
Т.В. Поліщук