Справа 206/3816/14-ц
Провадження 2/206/1000/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" серпня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Кушнірчука Р.О.,

при секретарі Шаповал
Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

13 червня 2014 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом, який
обґрунтувала тим, що 8 червня 2002 року
вона уклала шлюб з відповідачем, від
якого мають двох дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Шлюбні відносини фактично припиненні
через те, що відповідач не ставить за
доцільне забезпечувати сім'ю,
зловживає спиртними напоями, не має
постійної роботи, а їх неодноразові
бесіди з цього питання є марними, а
відносини мають суто формальний
характер. Подальше сумісне життя
вважає неможливим та недоцільним,
оскільки відповідач не намагається
зберігати стосунки, а тому просить суд
розірвати між ним шлюб.

1 липня 2014 року за клопотанням
відповідача ухвалою суду сторонам було
надано строк для примирення.

В наступне судове засідання позивач
надала заяву про розгляд справи без її
участі, в якій просить позовні вимоги
задовольнити.

Відповідач в судове засіданні після
спливу строку для примирення не
з'явився.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 8 червня 2002 року,
про що свідчить копія свідоцтва про
шлюб (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають двох дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2-3).

В судовому засіданні 1 липня 2014 року
сторони визнали, що шлюбні відносини
між ними фактично припиненні та вже
тривалий час вони їх не можуть
відновити.

Основною причиною звернення до суду з
позовом стало те, що відповідач не
ставить за доцільне забезпечувати
сім'ю, зловживає спиртними напоями, не
має постійної роботи, а неодноразові
бесіди з ним з цього питання є марними,
а відносини мають суто формальний
характер.

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Сімейним кодексом України.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється шляхом його розірвання за
позовом одного з подружжя на підставі
рішення суду у відповідності зі ст. 110
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України
суд з'ясовує фактичні взаємовідносини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, приймає до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інших обставин
життя подружжя. Суд ухвалює рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечило би інтересам одного з них,
інтересам їх дітей, які мають суттєве
значення.

Згідно п. 10 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007р. «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

У відповідності до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року N 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд
застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК
України заходи щодо примирення
подружжя.

1 липня 2014 року суд своєю ухвалою
надавав сторонам строк для примирення.

Позивач після спливу строку на
примирення наполягала на задоволенні
позовних вимог, а відповідач в судове
засідання не з'явився, про свій намір
зберегти сімейні стосунки не
наголосив, а заходів примирення зі
свого боку жодних не здійснив.

У пункті 10 вказаної Постанови
зазначається, що якщо після закінчення
призначеного судом строку примирення
подружжя не відбулося і хоча б один з
них наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Враховуючи зміст наведених вище норм
права та встановлених в судовому
засіданні обставини справи, зокрема те,
що відповідач сам не бажає примирятися,
а своє не бажання розривати шлюб
пов'язує виключно зі зручними для нього
стосунками, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги необхідно
задовольнити, оскільки подальше
спільне життя подружжя та збереження
шлюбу - не можливе.

В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу - не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
130, 197, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
8 червня 2002 року у відділі реєстрації
актів громадянського стану Самарської
районного управління юстиції міста
Дніпропетровська (актовий запис № 130),
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачений
нею судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя:
Кушнірчук Р.О.