Справа № 136/2712/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"09" січня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

за участю секретаря
Белінської С. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Липовець
ЦИВІЛЬНУ справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про розірвання шлюбу,
який був зареєстрований 09.01.1983 року
Турбівською селищною радою
Липовецького району Вінницької
області, актовий запис № 2. Від даного
шлюбу подружжя має спільних дітей, які
вже повнолітні. Причиною розлучення
позивачка називає те, що у них з
чоловіком різні характери, погляди на
життя та інтереси. Більше десяти років
вони спільно не проживають, не
спілкуються та будь-яких кроків
назустріч один одному не роблять.
Подружжя спільного господарства не
веде, не мають вони також спільного
бюджету. Позивачка вважає, що
збереження сім'ї неможливе, тому
просить розірвати їхній з відповідачем
шлюб та стягнути з останнього понесені
нею судові витрати.

У судовому засіданні позивачка
позов підтримала, зіславшись на
обставини, викладені в позовній заяві.
Суду пояснила, що вони з чоловіком
близько більше 10 років проживають
окремо, тому просила шлюб розірвати,
судові витрати, понесені нею, стягнути
з відповідача та залишити їй набуте у
шлюбі прізвище - «ОСОБА_1».

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав. Погодився на розірвання
шлюбу, оскільки вони з дружиною вже 10
років не проживають однією сім'єю.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК
України, позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам будь-кого з них.

Судом встановлено, що шлюб між
сторонами був зареєстрований 09.01.1983
року Турбівською селищною радою
Липовецького району Вінницької
області, актовий запис № 2. Від даного
шлюбу подружжя має спільних дітей, які
вже повнолітні. Сім'я розпалась через
різні характери, погляди на життя та
інтереси подружжя. Більше десяти років
сторони не підтримують шлюбних
відносин, не спілкуються та будь-яких
кроків назустріч один одному не
роблять. Подружжя спільного
господарства не веде, не мають вони
також спільного бюджету. І позивачка, і
відповідач наполягають на розірвані
шлюбу.

При таких обставинах суд
приходить до висновку, що сім'я
розпалась повністю та остаточно,
зберегти її неможливо, а тому
збереження шлюбу суперечить як
інтересам позивачки, відповідача, а
також сім'ї в цілому, у зв'язку з чим
позов про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

На підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи, що визнання
відповідачем позовних вимог - не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси третіх осіб, суд
приймає визнання відповідачем позову
та ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище. Тому, суд залишає
позивачці, за її проханням, для
подальшого іменування її прізвище,
набуте у шлюбі - «ОСОБА_1».

В силу ст. 88 ЦПК України позивачці, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

На підставі ст.ст. 110,112,113 СК
України, керуючись ст.ст. 88,174,213-215 ЦПК
України,

суд

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
який був зареєстрований 09.01.1983 року
Турбівською селищною радою
Липовецького району Вінницької
області, актовий запис № 2.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці для подальшого іменування
прізвище набуте у шлюбі - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в сумі 229 грн.40
коп.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
направити до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів.

Після закінчення цього строку рішення
набирає законної сили, якщо не надійде
апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Л. Т. Мочульська