АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря Кусяка М.Д.

за участю: ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2,

представника ТОВ „Кредитні
ініціативи" - Тимцяся І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
„Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю „Кредитні
ініціативи" про визнання правочину
недійсним, за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" на рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 25 червня
2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю „Кредитні
ініціативи" (далі - ТОВ „Кредитні
ініціативи") звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Вказувало на те, що 15 березня 2007 року
між акціонерним комерційним банком
„ТАС-Комерцбанк", правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
„Сведбанк" (далі - ПАТ „Сведбанк"), та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав відповідачу кредит у
розмірі 50000 доларів США, а останній
зобов'язався повернути кредит та
сплатити проценти відповідно до
додатку № 1 до цього договору.

------------------------------------------------------------------------
-----------------------------------------------

22ц - 1219/14
головуючий у 1-й інстанції Чебан В.М.

категорія: 19/27
суддя-доповідач Міцней В.Ф.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 15
березня 2007 року між акціонерним
комерційним банком „ТАС-Комерцбанк" та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договір поруки.

Відповідно до договору факторингу № 15
від 28 листопада 2012 року, укаденого між
ПАТ „Сведбанк" та ТОВ „Факторингова
компанія „Вектор плюс", до останнього
перейшло право вимоги заборгованості
за кредитним договором від 15 березня 2007
року, укладеним між акціонерним
комерційним банком „ТАС- Комерцбанк"
та ОСОБА_1

28 листопада 2012 року між ТОВ
„Факторингова компанія „Вектор плюс"

та ТОВ „Кредитні ініціативи" укладено
договір факторингу, за яким ТОВ
„Кредитні ініціативи" набуло права
кредитора за вказаним кредитним
договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором станом на 23
вересня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 76445,36 доларів
США, що за офіційним курсом гривні до
долару США становить 611031 грн 61 коп.

Посилаючись на ці обставини, ТОВ
„Кредитні ініціативи" просило
стягнути з відповідачів вказану
заборгованість.

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
зазначив, що 15 березня 2007 року між ним
та акціонерним комерційним банком
„ТАС-Комерцбанк" було укладено
кредитний договір, за яким він
кредитних коштів не отримав.

Додаткових договорів № 1 та № 2 від 29
травня 2007 року та 10 вересня 2007 року про
внесення змін до кредитного договору
він не підписував ї про їх існування
йому стало відомо, коли банк на
звернення його представника надіслав
ксерокопії цих договорів.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1
просив визнати недійсним додатковий
договір №1 від 29 травня 2007 року про
внесення змін до кредитного договору
та визнати розірваним кредитний
договір від 15 березня 2007 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 25 червня 2014 року в
задоволенні первісного позову
відмовлено, а зустрічний позов
задоволено частково: визнано недійсним
додатковий договір №1 до кредитного
договору від 15 березня 2007 року.

В апеляційній скарзі ТОВ „Кредитні
ініціативи" просить скасувати рішення
суду в частині відмови в задоволенні
первісного позову та задоволенні
зустрічного позову і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити первісний
позов та відмовити повністю у
задоволенні зустрічного позову.

Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд неправильно застосував
позовну давність до його позовних
вимог.

В судовому засіданні представник ТОВ
„Кредитні ініціативи" підтримав
вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник апеляційну
скаргу не визнали, вважають, що рішення
суду є законним, обґрунтованим і
підстав для його скасування немає.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Як встановлено судом, 15 березня 2007 року
між акціонерним комерційним банком
„ТАС-Комерцбанк", правонаступником
якого є публічне акціонерне акціонерне
товариство „Сведбанк", та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк зобов'язався надати відповідачу
кредит у розмірі 50000 доларів США зі
сплатою 14,5 % річних за користування
кредитом з кінцевим терміном
повернення 5 березня 2010 року.

Згідно з п.3.1 вказаного договору
позичальник зобов'язався здійснювати
погашення заборгованості за кредитом
відповідно до додатку № 1 до цього
договору.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 березня 2007
року між акціонерним комерційним
банком „ТАС-Комерцбанк" та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договір поруки.

28 листопада 2012 року між ПАТ „Сведбанк"
та ТОВ „Факторингова компанія „Вектор
плюс" було укладено договір факторингу
№ 15, за яким до фактору перейшло право
вимоги заборгованості за кредитними
договорами, у тому числі за кредитним
договором від 15 березня 2007 року,
укладеним між ОСОБА_1 та акціонерним
комерційним банком „ТАС- Комерцбанк".

28 листопада 2012 року ТОВ „Факторингова
компанія „Вектор плюс" та ТОВ
„Кредитні ініціативи" уклали договір
факторингу, відповідно до умов якого
ТОВ „Кредитні ініціативи" набуло права
кредитора за вказаним кредитним
договором.

У листопаді 2013 року ТОВ „Кредитні
ініціативи" звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 611031 грн 61 коп, яка
складається з непогашеної суми кредиту
- 260332,61 грн, заборгованості зі сплати
процентів за користування кредитом -
142175,01 грн, пені - 208524 грн 29 коп.

За змістом ст.256 ЦК України особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу в
межах позовної давності.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК), а для окремих видів вимог
встановлена спеціальна позовна
давність (ст.258 ЦК).

У відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України
за зобов'язанями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

За договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом кінцевого
строку погашення кредиту (ст. 261 ЦК
України).

Пунктом 1.3 кредитного договору №
2505/0307/96-004 від 15 березня 2007 року
встановлено кінцевий строк повного
погашення кредиту - 5 березня 2010 року.

З позовом до суду ТОВ „Кредитні
ініціативи" звернулось 5 листопада 2013
року, тобто за межами строку,
встановленого законом для звернення до
суду з вимогою про захист цивільного
права.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

З огляду на викладене правильним є
висновок суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову ТОВ
„Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 у
зв'язку із спливом позовної давності.

В судовому засіданні апелянт надав
виписку з особового рахунку ОСОБА_1, в
якій зазначено, що 17 серпня 2011 року
відповідачем сплачено 4878 грн 37 коп на
погашення заборгованості зі сплати
відсотків за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував цей факт
і стверджував в судовому засіданні, що
жодного платежу на погашення
заборгованості за укладеним між ним і
акціонерним комерційним банком
„ТАС-Комерцбанк" кредитним договором
ним не було внесено.

Посилання апелянта на цю виписку як на
доказ переривання перебігу позовної
давності виходить за межі доводів
апеляційної скарги.

Окрім того, судовою колегією було
роз'яснено апелянту положення ст.10 ЦПК
України та запропоновано надати
належні і допустимі докази, зокрема
касові документи, які визначені
Інструкцією про ведення касових
операцій в Україні, затвердженої
постановою правління Національного
банку України від 1 червня 2011 року № 174,
на підтвердження факту здійснення
відповідачем платежу за вказаним
договором.

Проте таких доказів не надано
апелянтом суду.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Крім того, апелянт посилається на те, що
кінцевий термін повернення кредиту
змінений додатковим договором № 1 від 29
травня 2007 року з 5 березня 2010 року на 5
березня 2012 року.

Однак відповідач ОСОБА_1 заперечував
факт підписання вказаного додаткового
договору і його доводи підтверджуються
висновками судової почеркознавчої
експертизи № 882-К від 18 квітня 2014 року
(а.с. 212-217).

Необгрунтованим є доводи апелянта про
те, що було порушено встановлений
порядок проведення вказаної
експертизи, тому її висновки
викликають сумніви.

Частиною 2 статті 150 ЦПК України
передбачено, що судом може бути
призначена повторна експертиза, якщо
висновок експерта буде визнано
необґрунтованим або таким, що
суперечить матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності.

Клопотання про призначення повторної
експертизи представником ТОВ
„Кредитні ініціативи" не було
заявлено, а було подано до суду
письмове клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи з метою
з'ясування факту підписання
кредитного договору, меморіального
валютного ордеру та додаткових
договорів однією і тією ж особою.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 25 червня 2014 року
відмовлено в задоволенні цього
клопотання (а.с.257-258).

Відмовляючи у задоволенні вимоги ТОВ
„Кредитні ініціативи" до поручителя
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що кредитор протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явив до поручителя вимоги про
погашення заборгованості за кредитним
договором, тому порука у відповідності
до ч.4 ст.559 ЦК України припинилася.

Отже висновки суду першої інстанції
про відмову в задоволенні первісного
позову та часткове задоволення
зустрічного позову відповідають
обставинам справи та ґрунтуються на
законі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю „Кредитні
ініціативи" відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: