Номер провадження: 22-ц/785/3144/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у володінні та
користуванні власністю, за участі
третьої особи - Публічного
акціонерного товариства «Одесагаз», за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у володінні,
розпорядженні та користуванні
власністю, за участю третьої особи -
ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 23 січня 2014 року, -

встановила:

12 листопада 2012 року ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні її власністю шляхом
зобов'язання відповідачів демонтувати
газовий котел, що розташований у
коридорі загального користування
квартири за адресою: АДРЕСА_1,
накладення заборони відповідачам на
встановлення такого приладу, стягнення
з відповідачів судових витрат,
мотивуючи свій позов тим, що під
дверима житлової квартири, що є у
користуванні позивачки, в коридорі
загального користування квартири
спільного заселення розташовано
належний відповідачам газовий котел
«Данко 12-С». Зазначений газовий прилад,
як стверджує позивачка, встановлений у
комунальній квартирі без її особистої
згоди, із чисельними порушеннями умов
монтажу, зокрема, відповідно до чинних
норм та правил не допускається
розміщення газових приладів в
коридорах загального користування.

В свою чергу ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод працівникам ПАТ
«Одесагаз» у встановленні газового
лічильника та підключенню газових
приладів в комунальній квартирі
АДРЕСА_1, а також стягнути на його
користь судовий збір. В обгрунтування
позову посилався на те, що первинний
газовий прилад було встановлено ще в 1976
році на підставі відповідного проекту
та рішенням МВК. В подальшому газовий
лічильник було знято на перевірку, що
підтверджується актом знаття і
передачі газового лічильника на
перевірку від 12.11.2012 року. ОСОБА_3
зазначає, що працівниками ПАТ
«Одесагаз» не встановлено
правопорушення у факті встановлення
газового приладу «Данко 12-С», фахівцями
ПАТ «Одесагаз» знято газовий лічильник
для його планової перевірки, після чого
надано згоду на встановлення нового.
Втім, на теперішній час відповідач не
має можливості проживати у належних
йому кімнатах спільної комунальної
квартири, оскільки з вини позивачки
ОСОБА_2 , яка не надає доступу для
встановлення та під'єднання
встановленого раніше газового
обладнання, в частині квартири
відсутнє опалення та газопостачання.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 23 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
володінні та користуванні власністю,
за участі третьої особи - Публічного
акціонерного товариства «Одесагаз»
було відмовлено у повному обсязі.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у володінні,
розпорядженні та користуванні
власністю - задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_2 чинити
перешкоди працівникам Публічного
акціонерного товариства «Одесагаз» у
встановленні газового лічильника у
коридорі загального користування
площею 14,8 кв.м., позначеному у
технічному паспорті від 08.11.2011 року під
цифрою « 7», у квартирі спільного
заселення під АДРЕСА_1, а також чинити
перешкоди у підключенні газових
приладів - котла опалювального
газового стального типу «Данко» -
«Данко-12С» - у визначеному цим рішенням
суду приміщенні, що (газові прилади)
призначені для здійснення опалення та
гарячого водопостачання приміщень
вказаної квартири спільного заселення,
що перебувають у користуванні ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судові витрати за сплачений
судовий збір в розмірі 114,70 грн.

В задоволенні інших позовних
вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі, та відмовити у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою,що
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 та задовольняючи частково
зустрічний позов ОСОБА_3, районний суд
виходив з того, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 мають на праві власності
відповідно 285/1000, 391/1000, 324/1000 частин
квартири спільного заселення АДРЕСА_1.
Належні їм частки квартири виділені у
вигляді окремих житлових приміщень.
Приміщення, належні ОСОБА_3 та ОСОБА_4
опалюються газовим приладом
«Данко-12-С», який встановлено у
коридорі загального користування.

Судом встановлено, що монтаж котла було
здійснено на підставі рішення
районного житлового управління від 12
грудня 1976 року, виданого на підставі
проекту Одеського філіалу інституту
Укржилремпроект, погодженого РСЕС
ЖЕК-18, тобто установка котла була
проведена задовго до набуття сторонами
по справі права власності на
відповідні частки житлового
приміщення, тож відповідно вони не
могли давати згоду на монтаж газового
обладнання і придбавали частки
квартири у свою власність з вже із
змонтованим опалювальним приладом.

Сторони визнали, що газові прилади та
проекти їх монтажу та під'єднання,
встановлені у спірному приміщенні для
опалення частки квартири, що належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розташовано у
відповідності до вимог та правил, які
були чинними на момент складання
проекту та проведення первинного
монтажу газового обладнання.

Судом першої інстанції було
встановлено, що складання проекту
підключення до мережі газопостачання
та облаштування газового
опалювального котла для обігріву
часток належної відповідачам квартири,
здійснено відповідно до будівельних
норм і правил, чинних на момент
складання вказаного проекту і
під'єднання квартири до мережі
газопостачання.

На даний час вимоги по розміщенню
опалювальних газових приладів
регулюються державними будівельними
нормами, затвердженими наказом
Держбуду України 23 січня 2001 року,
введеними в дію 1 серпня 2001 року, згідно
до яких не допускається розміщення
газових опалювальних приладів у
коридорах загального користування,
однак суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
неможливість застосування названих
норм і правил, оскільки вони введені в
дію після здійснення монтажу газового
обладнання в квартирі, а згідно до
загальних правил закон зворотної дії
не має.

Висновком експерта від 27 червня 2014 року
підтверджується, що перенесення
газового опалювального приладу з
коридору загального користування у
інші приміщення, належні ОСОБА_3, є
неможливим.

Несправностей чи пошкоджень газового
обладнання у його квартирі не виявлено.
На даний час опалювальний прилад
встановлено відповідно до існуючої
проектно-технічної документації з
дотриманням вимог Правил систем
газопостачання та Правил безпеки у
газовому господарстві, які діяли на
момент монтажу обладнання.

Відсутність решітки або зазору між
дверима та підлогою, необхідність
облаштування яких вимагається згідно з
правилами, затвердженими 23 січня 2001
року, не є істотним порушенням правил,
оскільки на момент монтажу обладнання
такі вимоги не встановлювались, а також
що вони у разі необхідності легко, без
значних затрат можуть бути усунуті.

Суд першої інстанції обґрунтовано
прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2
самочинно, протиправно перешкоджає
встановленню газового лічильника
після проведення метрологічної
перевірки, оскільки заборон стосовно
встановлення газових лічильників у
коридорах загального користування
чинне законодавство не передбачає, чим
порушує права власників житлового
приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, створюючи
умови, які унеможливлюють для них
можливість користування належним їм
житловим приміщенням через
відсутність у цих приміщеннях
опалення.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 23 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А. Кононенко

Л.Є.
Виноградова

С.М. Сегеда