Справа № 433/1129/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року, Троїцький районний суд
Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Троїцьке цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на житло, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов,
в якому в обґрунтування позовних вимог
зазначено, що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 26 березня
1996 року ОСОБА_3 є власником квартири
АДРЕСА_1. ОСОБА_1 було досягнуто
домовленості з ОСОБА_3 щодо
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, у
зв'язку з чим, позивачка, у присутності
сестри останнього, ОСОБА_2 передала
ОСОБА_3 домовлену суму за придбання
вказаного нерухомого майна, а ОСОБА_2 у
свою чергу вчинила від свого імені
відповідну розписку від 26 березня 2013
року та віддала позивачці усі
правовстановлюючі документи на
вказану квартиру. Однак, на даний
момент оформити нотаріально укладений
між сторонами правочин не
представляється можливим, оскільки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.
Зазначені обставини позбавляють
позивачку можливості узаконити
укладений між нею та ОСОБА_3 правочин.
ОСОБА_2 на даний час є правонаступницею
майна померлого ОСОБА_3, проти визнання
за позивачкою права власності на
вказане нерухоме майно не заперечує.
Позивачка просить суд визнати право
власності на зазначене вище нерухоме
майно.

Позивачка до суду не з'явилася, надала
заяву, згідно якої на позовних вимогах
наполягає у повному обсязі, просить
позов задовольнити, справу просить
розглянути без її участі.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву, згідно
якої проти задоволення позовних вимог
не заперечує, просить дану справу
розглянути без її участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши
надані докази, встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 5 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» у разі визнання
відповідачем (або його представником
за відсутності у дорученні відповідних
обмежень) позову можливе лише
ухвалення рішення про задоволення
позову, а не про задоволення позову
частково чи про відмову в його
задоволенні.

Ухвалюючи рішення по суті спору чи
постановляючи ухвали в попередньому
судовому засіданні, суд у
мотивувальній частині судового
рішення зазначає лише про дії сторін
щодо розпорядження своїми
процесуальними і матеріальними
правами та здійснені судом заходи з
перевірки таких дій.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 26 березня 1996 року ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 було досягнуто домовленості з
ОСОБА_3 щодо купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим, позивачка, у
присутності сестри останнього, ОСОБА_2
передала ОСОБА_3 домовлену суму за
придбання вказаного нерухомого майна,
а ОСОБА_2 у свою чергу вчинила від свого
імені відповідну розписку від 26
березня 2013 року та віддала позивачці
усі правовстановлюючі документи на
вказану квартиру. Однак, на даний
момент оформити нотаріально укладений
між сторонами правочин не
представляється можливим, оскільки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.
Зазначені обставини позбавляють
позивачку можливості узаконити
укладений між нею та ОСОБА_3 правочин.
ОСОБА_2 на даний час є правонаступницею
майна померлого ОСОБА_3, проти визнання
за позивачкою права власності на
вказане нерухоме майно не заперечує.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу, одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

З огляду на вищезазначене, позивачка з
ОСОБА_3 домовилися щодо усіх істотних
умов укладеного між ними правочину
купівлі-продажу вищевказаного
нерухомого майна, що підтверджується
відповідними доказами, і фактично
відбулося повне виконання правочину.
Даний правочин відповідав дійсній волі
сторін, що підтверджується
вищевикладеними обставинами, однак
підстави для нотаріального
посвідчення вказаного правочину
відсутні з незалежних від позивачки
зазначених вище обставин. Вказаний
правочин на даний час не потребує
державної реєстрації, а тому порушене
право позивачки може бути предметом
захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у
аналізі Верховного суду України за 2013
рік про застосування судами
законодавства про право власності при
розгляді цивільних справ, згідно якого
з 01 січня 2013 року державна реєстрація
правочинів щодо нерухомості скасована,
тому у разі недодержання сторонами
вимог закону про нотаріальне
посвідчення, якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий правочин
дійсним, наслідком чого є визнання
права власності на відповідне нерухоме
майно.

У даному випадку між сторонами мають
місце саме зазначені вище
правовідносини, позивачка звернулася
до суду за захистом свого порушеного
майнового права, так як вона набула у
власність зазначене домоволодіння,
однак у неї відсутні підстави для
нотаріального посвідчення
відповідного правочину. Таким чином,
суд вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 328, 203, 204, 331, 334, 638, 655 ЦК
України, керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя