№2/554/1155/2014
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2014 року.

Октябрський районний суд
м.Полтави в складі:

Головуючої судді Сороки K.M.

При секретарі Ігнатенко СЮ.

За участю адвоката ОСОБА_1

Позивача ОСОБА_3

Представника позивача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 за участю третіх осіб служби в
справах дітей Полтавської районної
державної адміністрації Полтавського
району, служби у справах дітей
виконавчого комітету Октябрської
районної в м.Полтаві Ради, прокурора
Октябрського району м.Полтави про
позбавлення батьківських прав, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_3 ОЗгрудня 2013 року
звернувся до Октябрського районного
суду м.Полтави в інтересах на той час
неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з
позовом до ОСОБА_4 про позбавлення її
батьківських прав стосовно сина
ОСОБА_2, посилаючись на те, що 28.08.1995 року
було зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
син ОСОБА_2. 19.07.2007 р. шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 розірвано.

Ще до розірвання шлюбу відповідачка
перестала проживати в сім»ї, забрала
сина та проживала окремо. До виховання
сина відповідачка ставилася неналежно,
не контролювала його поведінку, грубо
відносилася до нього, застосовувала
фізичні покарання, що негативно
позначалося на його
емоційно-психологічному стані.
Відповідачка забороняла сину
спілкуватися з ним, позивачем, ,
виховувала у сина негативне ставлення
до батька..

В травні 2005 р. він, позивач, звернувся до
Київського районного суду м. Полтави
(відповідачка на той час проживала на
території Київського р-ну м. Полтави) з
позовом про визначення місця
проживання неповнолітнього сина.
Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 13.06.2006 р. (справа № 2-82/06;
головуючий суддя Васильєва Л.М.)

Позов було задоволено повністю, місце
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визначено з
батьком, позивачем по справі..

Рішенням опікунської ради при
виконкомі Кіровської сільської ради
Полтавського району від 22.08.2006 р.
відповідачці було дозволено приймати
участь у вихованні сина ОСОБА_2 шляхом
відвідування дитини за місцем
проживання, визначеним Київським
районним судом м. Полтави.

Далі позивач зазначив, що В 2006 році він,
позивач, зі своєю матір»ю та сином
ОСОБА_2 переїхали з м. Полтави на
постійне проживання до АДРЕСА_1, де
професійно займаються бджільництвом,
за рахунок якого живе їх сім»я. В с.
Кірово наша сім»я, в тому числі і мій
син ОСОБА_2, проживаємо у добротному
будинку, де є всі умови для проживання
та розвитку сина. Син ОСОБА_2 навчався в
Кіровській НВК, яку успішно закінчив в
2013 році. Він був призером НІ (обласного)
етапу Всеукраїнської учнівської
олімпіади з інформаційних технологій,
в 2012-2013 роках займав І місце на
районному конкурсі театральних
колективів, являвся членом шкільного
клубу КВК, займався спортом, був
активним учасником конкурсів, шкільних
свят, переможцем конкурсу «Кіровська
зірочка», очолював ОУС «Шкільна
країна», мав добру успішність з
більшості шкільних предметів.

За весь той час, що він, позивач, з
матір»ю та сином ОСОБА_2 проживає в с.
Кірово відповідачка ОСОБА_4 не
навідувалася до сина, не бувала у нього
в школі, не спілкувалася з його
вчителями, не бувала на батьківських
зборах, вона не знає ні про його
уподобання та захоплення, ні про його
друзів, її не цікавить стан його
здоров»я та його фізичний, розумовий,
моральний, естетичний та духовний
розвиток. Фактично відповідачка нічого
не робить для задоволення обов»язкових
життєвих потреб сина і тим самим
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов»язків по вихованню
сина.

Відповідачка матеріально не
утримувала сина, не придбавала йому
одяг та інші речі, необхідні для
розвитку хлопчика.

Позивач просив позбавити відповідачку
батьківських прав стосовно сина ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час знаходження справи в суді,
ОСОБА_2 досягнув повноліття та
звернувся до суду з позовом про
позбавлення матері батьківських прав
стосовно нього.

Позивачі позов підтримали та просили
його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні з
позовом не погоджувалася та просила
відмовити в його задоволенні,
посилаючись на те, що вона намагалася
приймати участь у вихованні та
утриманні сина, але бувший чоловік
обмежив її в цьому шляхом зміни місця
проживання.

В судове засідання 2б.08.2014року, 03.09.2014
року та 17.09.2014 року відповідачка не
з»явилася, будучи повідомленою про час
та дату слухання справи в суді.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутність відповідачки та
винести заочне рішення, про що не
заперечували позивачі.

Представник служби у справах дітей
Полтавської районної державної
адміністрації Полтавського району до
суду не з»явився, надав суду заяву, в
якій просив розглянути справу у його
відсутність та вважає, що його
присутність не є обов»язковою,
оскільки ОСОБА_2 досягнув повноліття.

Представник служби в справах дітей
виконавчого комітету Октябрської
районної в м.Полтаві Ради з позовом
погоджувалася в попередніх засіданнях
та подала заяву суду в якій просила
закінчувати справу без її присутності.

Заслухавши позивачів, думку адвоката
ОСОБА_1 заслухавши свідків, вивчивши
матеріали справи , суд прийшов до
висновку про задоволення вимог
позивачів.

Судом встановлено, що 28.08.1995 року було
зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
син ОСОБА_2. 19.07.2007 p. шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 розірвано.

До розірвання шлюбу відповідачка
перестала проживати в сім»ї, забрала
сина та проживала окремо. До виховання
сина відповідачка ставилася неналежно,
не контролювала його поведінку, грубо
відносилася до нього, застосовувала
фізичні покарання, що негативно
позначалося на його
емоційно-психологічному стані

Відповідачка забороняла сину
спілкуватися з батьком , виховувала у
сина негативне ставлення до батька..

У відповідності до рішення Київського
районного суду м. Полтави від 13.06.2006 р.
місце проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, було
визначено з батьком, позивачем по
справі..(а.с.11).

Рішенням опікунської ради при
виконкомі Кіровської сільської ради
Полтавського району від 22.08.2006 р.
відповідачці було дозволено приймати
участь у вихованні сина ОСОБА_2 шляхом
відвідування дитини за місцем
проживання, визначеним Київським
районним судом м. Полтави.(а.с.12)

В 2006 році позивач, зі своєю матір»ю
ОСОБА_8 та сином ОСОБА_2 переїхали з м.
Полтави на постійне проживання до
АДРЕСА_1, де професійно займаються
бджільництвом, за рахунок якого живе їх
сім»я. В с. Кірово сім»я, в тому числі і
син ОСОБА_2, проживають у добротному
будинку, де є всі умови для проживання
та розвитку сина. Син ОСОБА_2 навчався в
Кіровській НВК, яку успішно закінчив в
2013 році. Він призер III (обласного) етапу
Всеукраїнської учнівської олімпіади з
інформаційних технологій, в 2012-2013 роках
зайняв перше місце на районному
конкурсі театральних колективів,
являвся членом шкільного клубу КВК,
займається спортом, був активним
учасником конкурсів, шкільних свят,
переможцем конкурсу «Кіровська
зірочка», очолював ОУС «Шкільна
країна», мав добру успішність з
більшості шкільних предметів. Про
вказані обставини в суді повідомила
вчителька- свідок ОСОБА_9

За весь час, що син з батьком і бабусею
проживають в с. Кірово відповідачка
ОСОБА_4 не навідувалася до сина, не
бувала у нього в школі, не спілкувалася
з його вчителями, не бувала на
батьківських зборах, вона не знає ні
про його уподобання та захоплення, ні
про його друзів, її не цікавить стан
його здоров»я та його фізичний,
розумовий, моральний, естетичний та
духовний розвиток. Фактично
відповідачка нічого не робить для
задоволення обов»язкових життєвих
потреб сина і тим самим ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов»язків по вихованню сина.

Відповідачка матеріально не
утримувала сина, не придбавала йому
одяг та інші речі, необхідні для
розвитку хлопчика.

Батько та бабуся ОСОБА_2, самостійно
утримують його в матеріально, позивач
не стягує з відповідачки аліменти на
утримання неповнолітнього сина, а вона
сама навіть не намагається допомогти ,
придбати для дитини одяг, взуття,
продукти харчування, шкільні приладдя,
ліки тощо, хоча згідно ст. 180 СКУ батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Тобто
відповідачці байдуже, як росте і
розвивається народжена нею дитина.

Крім байдужого відношення до сина та
невиконання своїх батьківських
обов»язків, позивачка ОСОБА_4 в травні
2013 р. вчинила злочин, передбачений ч. 4
ст. 358 КК України, тобто використання
завідомо підробленого документу, при
розслідуванні якого неповнолітній
ОСОБА_2 та позивач , як його законний
представник, викликалися до
Октябрського РВ ГІМУ УМВС України в
Полтавській обл. в якості свідків.
ОСОБА_2 не був безпосереднім очевидцем
злочинних дій відповідачки, але до
31.05.2012 р. - дати отримання ним
паспортного документу по досягненню
16-річного віку, він був зареєстрований
і за місцем постійної реєстрації його
матері -відповідачки ОСОБА_4

Проводячи перевірку по кримінальному
провадженню № 0002386, працівники
міліції викликали сина ОСОБА_2 для
допиту в якості свідка. Цей факт
справив на ОСОБА_2 дуже негативне
враження, він довгий час нервував з
цього приводу, в нього порушився сон,
він став дратівливим, дуже переживав
про те, що можуть подумати про нього
його друзі, вчителі, сусіди або родичі,
коли дізнаються, що його мати
злочинниця. Крім того, ОСОБА_2,
закінчивши школу, планує отримати вищу
освіту и розуміє, що притягнення його
матері до кримінальної
відповідальності може серйозно
зашкодити йому у цьому та в подальшому
вплинути на його працевлаштування.
ОСОБА_2 не знає відповідачку як матір та
не має до неї родинних почуттів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
батьки можуть бути позбавлені
батьківських прав судом, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов»язків по вихованню дитини та при
наявності вини в діях батьків. Ухилення
від виконання батьківських обов'язків
передбачає систематичне невиконання
обов'язку турбуватись про дітей, в чому
воно б не виражалось.

Як зазначено в Декларації ООН прав
дитини (1959 p.), «дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства»
від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина
має право на достатній життєвий рівень.
При цьому, виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини.

На кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов»язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони в шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов»язків щодо дитини.

Статтею ст. 150 Сімейного кодексу
України визначені обов'язки батьків
щодо виховання та розвитку дитини, а
саме:

1. Батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги доправ та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини;

2. батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток;

3. батьки зобов'язані забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя;

4. батьки зобов'язані поважати
дитину;

5. передача дитини на виховання
іншим особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї;

6. забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини;

7. забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Забезпечення права дитини на належне
батьківське виховання передбачено ст.
152 СК України.

Відповідно до ч.ч.І, 2 ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов»язків мають
грунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. А відповідно до ч. 4
ст. 155 СК України ухилення батьків від
виконання батьківських обов'язків є
підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що
той з батьків, хто проживає окремо від
дитини зобов»язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Стаття 171 СК України встановлює
врахування думки дитини, яка може »>
висловити, при вирішенні питань, що
стосуються її життя, у тому числі при
вирішенні спору про позбавлення
батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це
водночас і санкція за протиправну вини,
поведінку матері або батька,яку можна
вважати юридичною відповідальністю.

Таким чином відповідачка материнко Н.В.
заслуговує на позбавлення
батьківських прав стосовно сина
ОСОБА_2.

Зібрані по справі докази дають
підстави суду задовольнити позов та
позбавити відповідачку ОСОБА_4
батьківських прав стосовно сина ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьківські права тривають до
повноліття дитини, а позбавлення
батьківських прав після його настання
закон не допускає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
виповнилося ІНФОРМАЦІЯ_2 року 18 років.

При таких обставинах справа не може
розглядатися судом та підлягає
закриттю.

Суд вважає за можливе стягнути з
відповідачки вартість судових витрат
та витрат на правову допомогу позивачу.

Керуючись ст. ст. 19 ч. 4; 141; 150; 152; 155; 157;
164-166; 171; 180 Сімейного кодексу України;
ст.79,84 , п.1. ч.І ст.ст.205 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав - закрити.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 - кошти, витрачені на
сплату судового збору в сумі 114 (Сто
чотирнадцять) грн.70 коп. та надання
правової допомоги сумі 1500 (Одна тисяча
п»ятсот) грн., всього 1614 (Одна тисяча
шістсот чотирнадцять) грн. 50 коп.

Ухвалу може бути оскаржено протягом
п»яти днів з дня її проголошення до
Апеляційного суду Полтавської області
через Октябрський районний суд
м.Полтави.

СуддяК.М. Сорока