Ухвала

іменем україни

25 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Амеліна В.І., Писаної Т.О.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості, посилаючись
на неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором від
11 лютого 2008 року, унаслідок чого
виникла кредитна заборгованість в
розмірі 3 250 грн, яку й просило стягнути
з відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 13 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
12 червня 2014 року, зазначене рішення
районного суду скасовано й позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 3 250 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив з того, що
через неналежне виконання
відповідачем умов кредитного договору
виникла заборгованість, яка підлягає
стягненню на користь банку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення норм матеріального права, й
оцінивши усі забрані у справі докази,
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на
увагу не заслуговують й висновків суду
не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.
Савченко

В.І. Амелін

Т.О. Писана