________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/4902/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одеса
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Держаної установи "Державна інспекція
з карантину рослин по Одеській області"
про визнання незаконним і скасування
наказу про накладення дисциплінарного
стягнення, зобов'язання звільнити за
власним бажанням, стягнення премій,
вихідної допомоги та усіх належних при
звільненні виплат, про зобов'язання
проведення розрахунку, стягнення
моральної шкоди, суд,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2012 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив суд
ухвалити рішення, яким визнати
незаконним та скасувати наказ ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» про притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності в повному обсязі;
внести подання до ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» про притягнення до
дисциплінарної відповідальності в.о.
завідуючого пункту карантину рослин
«Морський торгівельний порт Южний
(морський)» - державного інспектора з
карантину рослин Железняка В.О.;
зобов'язати ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
звільнити ОСОБА_1 з займаною посади
техніка 2 категорії з 26.09.2012 р. за
власним бажанням у зв'язку із з
порушенням начальником ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» законодавства про
працю, колективного договору за ст. 39
КЗпП України та видати трудову книжку;
зобов'язати ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
виплатити ОСОБА_1 передбачені
колективним договором та положенням
про преміювання щомісячні премії з дня
винесення наказу про застосування
дисциплінарного стягнення по день
звільнення; зобов'язати ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» виплатити ОСОБА_1
вихідну допомогу; зобов'язати ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» провести
розрахунок при звільненні з
урахуванням вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП
України; стягнути з ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн.

23.05.2013. Київським районним судом
м. Одеси в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено повністю.

23.10.2013 р. ухвалою Апеляційного
суду Одеської області в задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено,
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 23.05.2013 р. залишено без змін.

14.05.2014 р. колегією суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ винесено ухвалу про часткове
задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 -
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 23.05.2013 р. та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
23.10.2013 р. по справі скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Свої вимоги мотивував тим, що він
працює в ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
на посаді техніка 2 категорії з 05.12.2011 р.
28.08.2012 р. провідний фахівець по роботі з
кадрами ОСОБА_3 надала йому для
ознайомлення наказ про накладення
дисциплінарного стягнення, а саме
оголошення догани.

Підставою для винесення догани
було нібито невиконання позивачем
посадових обов'язків, а саме у зв'язку
із тим, що позивачем своєчасно не було
складено графік чергувань державних
інспекторів ПКР МТП «Южний».

Позивач вважає, що оголошена йому
догана незаконна та необгрунтована,
так як складання графіків чергувань не
входить до кола його обов'язків,
вказана обставина і стала підставою
для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі,
про час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку ст.
ст. 74, 76, 77 ЦПК України.

Керуючись правами, наданими ст.
ст. 27, 31 ЦПК України позивач особисто,
представник позивачау судовому
засіданні відмовився від позову в
частині внесення подання до ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
в.о. завідуючого пункту карантину
рослин «Морський торгівельний порт
Южний (морський)» - державного
інспектора з карантину рослин
Железняка В.О.; в іншій частині позов
підтримали, посилаючись на обставини,
викладені у позові.

Представник відповідача у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що наказ № 212-ОС від 28.08.2012 р. про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності винесено із повним
дотриманням вимог ст. ст. 147, 147-1, 148, 149
КЗпП України.

Суд, дослідивши докази та
матеріали справи, вислухавши
пояснення сторін, приходить до
висновку про те, що у задоволенні
позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи
з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
наказом № 552-ОС від 05.12.2011 р. (т. І, а.с. 25)
ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» на посаду техніка
2-ї категоріїна період перебування у
відпустці по догляду за дитиною
техніка 2-ї категорії ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» ОСОБА_4, яка
перебувала в означеній відпустці на
підставі наказів № 61-О від 03.06.2011 р. (т. І,
а.с. 28), № 515-ОС від 18.11.2011 р. (т. І, а.с. 31).
Наказ № 552-ОС був прийнятий на підставі
письмової заяви гр. ОСОБА_1 від 05.12.2011 р.
(т. І, а.с. 26), в якій позивач просив
прийняти його на роботу до ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» на посаду техніка 2
категорії на час перебування ОСОБА_4 у
відпустці по догляду за дитиною.

Відповідно до положень ст. 21 КЗпП
України трудовим договором є угода
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом, за
якою працівник зобов'язується
виконувати роботу, визначену цією
угодою, з виконанням внутрішнього
трудового розпорядка, а власник
підприємства, установи, організації
або уповноважений ним орган
зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю,
колективним договором і угодою
сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що
трудовий договір (що є угодою між
робітником та роботодавцем)
укладається, як правило, в письмовій
формі. Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу. Цієї
ж правової позиції дотримується і
Верховний Суд України, який в п. 7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» (із
змінами) зазначає «згідно зі ст.24 КЗпП
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника
підприємства, установи, організації чи
уповноваженого ним органу» і «при
укладенні трудового договору на
визначений строк цей строк
встановлюється погодженням сторін і
може визначатись як конкретним
терміном, так і часом настання певної
події (наприклад, повернення на роботу
працівниці з відпустки по вагітності,
родах і догляду за дитиною; особи, яка
звільнилась з роботи в зв'язку з
призовом на дійсну строкову військову
чи альтернативну службу, обранням
народним депутатом чи на виборну
посаду (або виконанням певного обсягу
робіт)».

Відповідно до ст. 23 Кодексу законів про
працю України із ОСОБА_1 на підставі
поданої ним заяви від 05.12.2011 р. було
укладено строковий трудовий договір
-на період перебування працівника
інспекції (ОСОБА_4), що постійно
обіймала посаду техніка 2 категорії ПКР
МТП «Южний (морський)», у відпустці по
догляду за дитиною.

Наказом № 212-ОС від 28.08.2012 р. (т.І, а.с. 36)
ОСОБА_1, техніка 2-ї категорії ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» притягнуто до
дисциплінарної відповідальності за
допущені порушення трудової
дисципліни та оголошено догану.
Підставою для застосування до позивача
дисциплінарного стягнення стало
неналежне виконання ОСОБА_1 своїх
посадових обов'язків, а саме
несвоєчасне виконання доручення в.о.
завідуючого Пункту карантину рослин
при Морському торговому порту «Южний»
державного інспектора з карантину
рослин Желєзняка В.О., що призвело до
несвоєчасної подачі до інспекції
графіка чергувань на вересень 2012 р.
працівників ПКР МТП «Южний» (морський).

Відповідно до Посадової інструкції
техніка 2-ї категорії ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» ОСОБА_1 (т. І, а.с. 34-35)
його завданнями та обов'язками на
означеній посаді є:допомога у
виконання інформації про експорт та
транзит зерна, відвантаженого через
ПКР; допомога у виконанні критеріїв
оцінки роботи ПКР за місяць; допомога у
виконанні інформації щодо кількості та
розміру надходжень від надання платних
послуги за місяць; допомога у виконанні
звіту за надані платні послуги;
допомога у складанні інформації по
використанню бланків фітосанітарних
сертифікатів, фітосанітарних
сертифікатів на реекспорт, карантинних
сертифікатів; допомога у складанні
інформації про додержання вимог
законодавства, яке регулює ринок зерна.
Загалом, означеною посадовою
інструкцією за ОСОБА_1 закріплено 6
посадових обов'язків. Саме означеним
обсягом посадових обов'язків і
відсутністю серед них обов'язку щодо
складання графіків чергувань
державних інспекторів з карантину
рослин ПКР МТП «Южний (морський)»
обґрунтовані позовні вимоги.

Вислухавши пояснення сторін з цього
питання, дослідивши матеріали справи,
суд критично ставиться до тверджень
позивача та його представника про
відсутність у ОСОБА_1 посадового
обов'язку щодо складання графіків
чергувань державних інспекторів
пункту карантину рослин «Южний
(морський)», що ґрунтуються на
посиланнях на наявну в матеріалах
справи посадову інструкцію (т. І, а.с.
34-35).

Як зазначено, Державною установою
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» відповідно до ст.
23 КЗпП України із ОСОБА_1 укладено
строковий трудовий договір на період
перебування техніка 2 категорії ПКР МТП
«Южний (морський)» ОСОБА_4 у відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
3-річного віку. Відповідно до наказу №
552-ОС від 05.12.2011 р. ОСОБА_1 прийнято на
вакантну ставку у зв'язку із
перебуванням ОСОБА_4 у відпустці з
13.06.2011 р. по 22.03.2014 р. (наказ № 61-О від
03.06.2011 р.). Таким чином, згідно з нормами
ст. ст. 21, 23, 24 КЗпП України ОСОБА_1 05.12.2011
р. прийнято на роботу до інспекції на
вакантну посаду для виконання
функціональних обов'язків працівника
за цією посадою, тимчасово відсутнього.
Означене підтверджується і
безпосередньо змістом наказу № 552-ОС
від 05.12.2011 р.

Відповідно до посадової інструкції
техніка Державної інспекції з
карантину рослин по Одеській області
на державному кордоні (ППКР «Южний»)
ОСОБА_4 (т. І, а.с. 32-33), затвердженої 08.09.2008
р., та за якою працювала ОСОБА_4 на час
свого виходу у відпустку по догляду за
дитиною на підставі наказу № 61-О від
03.06.2011 р., до складу завдань та
обов'язків особи, що займає цю посаду,
належать:виконання оперативної
інформації про експорт та реекспорт
зерна; виконання тижневої інформації
про експорт та транзит зерна, що
фактично відвантажено через ПКР;
виконання критерію оцінки роботи ПКР
за місяць; виконання інформації щодо
кількості та розміру надходжень від
надання платних послуг за місяць;
виконання звіту за надані платні
послуги з оформлення ф/с, ф/с на
реекспорт, к/с; виконання звіту по
використанню бланків ф/с, ф/с на
реекспорт, к/с; виконання звіту за
надані послуги за лабораторну
експертизу ПКР; виконання звіту про
надані послуги за вторинний догляд;
виконання інформації про додержання
вимог законодавства, яке регулює ринок
зерна; виконання квартального звіту;
оформлення річного звіту; оформлення
місячного, квартального, річного
планів робіт; оформлення графіків
чергувань;оформлення табелів виходу на
роботу; оформлення актів списання
матеріальних засобів, обладнання;
оформлення актів списання бланків
суворої звітності; оформлення рахунків
за надані послуги.Означена посадова
інструкція передбачає 17 видів
посадових обов'язків (проти 6, які
зазначені в посадовій інструкції, на
яку посилається позивач, т. І, а.с. 34-35).

Чинним законодавством України про
працю власник або уповноважений ним
орган наділений правом самостійно, з
метою забезпечення найбільш
раціональної організації праці,
встановлювати обсяг посадових
обов'язків працівників за кожною
посадою, визначеною штатним розкладом.
Однак, наказ ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
№ 552-ОС від 05.12.2011 р. про прийом ОСОБА_1 на
вакантну посаду на час перебування
ОСОБА_4 у відпустці не містить будь-яких
положень про перерозподіл
функціональних обов'язків за цією
посадою на час роботи на ній ОСОБА_1 та
покладення їх на інших працівників
інспекції, і відповідно - зменшення
кількості виконуваних ОСОБА_1 на посаді
обов'язків, що відповідало би посадовій
інструкції ОСОБА_1 (т. І, а.с. 34-35).

Твердження представника позивача про
підготовку графіків чергувань
державних інспекторів ПКР МТП «Южний
(морський)» іншими працівниками пункту
відповідно до безпосередньо їх
посадових обов'язків суд розцінює
критично.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.Сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого
значення.Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Позивачем та представником позивача не
доведено належними та допустимими
доказами встановлення для ОСОБА_1 за
зайнятою тимчасово посадою техніка 2
категорії обсягу посадових обов'язків
меншої кількості порівняно із
працівником, чию вакантну посаду за
наказом № 552-ОС від 05.12.2011 р. займав
позивач.Суд критично оцінює посадову
інструкцію техніка 2 категорії (т. І, а.с.
34-35). Означена інструкція не містить
дати її затвердження, на відміну від
посадової інструкції техніка ОСОБА_4, а
датою ознайомлення ОСОБА_1 з цією
інструкцією зазначено 05 грудня 2012 р.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України
до початку роботи за укладеним
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
роз'яснити працівникові його права і
обов'язки та проінформувати під
розписку про умови праці, наявність на
робочому місці, де він буде працювати,
небезпечних і шкідливих виробничих
факторів, які ще не усунуто, та можливі
наслідки їх впливу на здоров'я, його
права на пільги і компенсації за роботу
в таких умовах відповідно до чинного
законодавства і колективного договору.
Таким чином, ознайомлення працівника
із його посадовою інструкцією повинно
буди здійснено власником або
уповноваженим ним органом до початку
роботи працівника. 05 грудня 2012 року
позивач не міг ознайомитися з
посадовою інструкцією, копія якої
залучена до матеріалів справи (т. І, а.с.
34-35), так як відповідно до поданої заяви
від 30.08.2012 р. ОСОБА_1 наказом № 131-О від
30.08.2012 р. надана відпустка без
збереження заробітної плати строком на
30 календарних днів (як інваліду 2-ї
групи) з 04.09.2012 р. по 03.10.2012 р., а 26.09.2012 р.
ОСОБА_1 кур'єрською службою доставки
«КСД» надіслав до ДУ «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» заяву про звільнення
його з роботи на підставі ст. 39 КЗПП
України і після закінчення відпустки
03.10.2012 р. на роботу не виходив. Однак,
датування власноруч позивачем
ознайомлення з інструкцією 2012 роком (т.
І, а.с. 35) свідчить, що із текстом цієї
інструкції ОСОБА_1 фактично
ознайомився лише в 2012 р., а не при
прийомі на роботу.Отже, означена
посадова інструкція, що не відповідає
змісту наказу № 552-ОС від 05.12.2011 р. (про
прийом ОСОБА_1 на роботу до інспекції),
не є посадовою інструкцією, із якою
позивача було ознайомлено при прийомі
на роботу.Суд звертає увагу, що станом
на 05.12.2011 р. (дату прийому позивача на
роботу) і до 03.07.2012 р. посаду провідного
фахівця по роботі з кадрами обіймала
мати відповідача - ОСОБА_7 (накази №
320-ОС від 29.07.2011 р. (т. ІІ, а.с. 15), № 124-ОС
від 02.07.2012 р. (т. ІІ, а.с. 16), а посаду
фахівця 1 категорії по роботі з
кадрамидо 07.07.2012 р. - ОСОБА_8 (накази №
398-ОС від 02.09.2011 р. (т. ІІ, а.с. 17), № 133-ОС
від 07.07.2012 р. (т. ІІ, а.с. 18), що представляє
інтереси позивача у справі № 1512/13519/2012.
Суд звертає увагу, що позивач та його
представник ОСОБА_8 зареєстровані за
однією адресою - АДРЕСА_1.

Таким чином, посадову інструкцію для
ОСОБА_1 складала його мати -

ОСОБА_7 яка проявила велику турботу по
відношенню до свого сина і передбачила
в інструкції мінімум обов'язків і
навіть можливість взагалі не виходити
на роботу.

Відповідно до службових записок
головного спеціаліста зовнішнього
карантину ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
Приходько Н.В. (т. І, а.с. 46) в.о.
завідуючого ПКР МТП «Южний (морський)»
Железняка В.О. (т. І, а.с. 48), спеціаліста
ПКР МТП «Южний (морський)» Рудого С.А. (т.
І, а.с. 47) позивачу, на виконання його
посадових обов'язків, було надано
доручення підготувати графіки
чергувань працівників ПКР МТП «Южний
(морський)» на вересень 2012 р. Означене
доручення позивачем не було виконане,
що призвело до необхідності залучати
до його виконання інших працівників
пункту карантину рослин, а графік було
подано до адміністрації інспекції з
запізненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України у
справах щодо звільнення, притягнення
до дисциплінарної відповідальності чи
застосування до працівника з боку
керівника або роботодавця заходів
впливу (переведення, атестація, зміна
умов праці тощо) у зв'язку з
повідомленням таким працівником про
порушення вимог Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" іншою особою обов'язок
доказування правомірності прийнятих
при цьому рішень, вчинених дій
покладається на відповідача. Вивчивши
надані відповідачем докази, оцінивши
їх взаємозв'язок у сукупності, суд
вважає, що ОСОБА_1 зобов'язаний був
виконувати посадові обов'язки особи, на
посаду якої його було прийнято наказом
№ 552-ОС від 05.12.2011 р., а наказ № 212-ОС від
28.08.2012 р. про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності
винесено із повним дотриманням вимог,
встановлених ст. ст. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП
України.

Крім того, в інструкції при визначенні
посадових обов'язків усі види робіт
неможливо вказати, які буде виконувати
працівник. Головне - щоб вони по своєму
характеру відповідали іншим
обов'язкам, вказаним в інструкції.

Якщо б ОСОБА_1 доручили завантаження
вугілля або копання траншей, то це б не
відповідало загальному характеру його
обов'язків . В посадовій інструкції не
можливо передбачити усі види робіт.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано один
із заходів
стягнення:догана;звільнення.Відповідн
о до наказу № 212-ОС до позивача за
допущене порушення застосовано одне
стягненню - догана.

Згідно із ст. 147-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника. Відповідно до п. 1.1.
Посадової інструкції техніка 2-ї
категорії Державної інспекції з
карантину рослин по Одеській області
технік 2-ї категорії призначається та
звільняється з посади начальником
«Державної інспекції з карантину
рослин по Одеській області». Наказ №
212-ОС від 28.08.2012 р. підписаний
начальником інспекції, тобто
повноважною посадовою особою.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку. Дисциплінарний
проступок ОСОБА_1, за який було
оголошено догану, допущений 21.08.2012 р.,
був виявлений 21.08.2012 р. Таким чином,
наказ № 212-ОС від 28.08.2012 р. винесено з
дотриманням встановлених ст. 148 КЗпП
України граничних строків (в 1 місяць та
6 місяців) для притягнення працівника
до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку. З приводу допущених порушень
від ОСОБА_1 витребувані та ним надані
письмові пояснення від 21.08.2012 р. та
22.08.2012 р., в яких позивач погоджується із
тим, що не встиг підготувати графік
чергувань (т. І, а.с. 49, 50). Із наказом про
оголошення догани ОСОБА_1 був
ознайомлений 28.08.2012 р., про що свідчить
його підпис на наказі. Таким чином,
вимоги ст. 149 КЗпП України відповідачем
дотримані в повному обсязі.

26.09.2012 р. ОСОБА_1 кур'єрською службою
доставки «КСД» надіслав до ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» заяву про
звільнення його з роботи на підставі
ст. 39 КЗПП України (т. І, а.с. 5, 38).

Відповідно до ст. 39 КЗПП України
строковий трудовий договір (пункти 2 і 3
статті 23) підлягає розірванню
достроково на вимогу працівника в разі
його хвороби або інвалідності, які
перешкоджають виконанню роботи за
договором, порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
або трудового договору та у випадках,
передбачених частиною першою статті 38
цього Кодексу. Спори про дострокове
розірвання трудового договору
вирішуються в загальному порядку,
встановленому для розгляду трудових
спорів.Цієї ж правової позиції
дотримується і Верховний Суд України,
який в п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» (із змінами) зазначає
«відповідно до ст.39 КЗпП працівник
вправі вимагати розірвання строкового
трудового договору при наявності для
цього поважних причин (ч.1 ст.38 КЗпП).
Спори про дострокове розірвання
такого трудового договору
вирішуються в загальному порядку,
встановленому для розгляду трудових
спорів (статті 224, 231, п.1 ст.232 КЗпП)».
Таким чином, чинним законодавством
України про працю працівнику надано
право при наявності законодавчо
визначених підстав розірвати за
власною ініціативою трудовий договір,
укладений на невизначений строк (ст. 38
КЗпП України), та строковий трудовий
договір (ст. 39 КЗпП України).

Ч. 2 ст. 39 КЗпП України передбачено, що
спори про дострокове розірвання
трудового договору вирішуються в
загальному порядку, встановленому для
розгляду трудових спорів. Отже,
законодавчо допускається виникнення
спорів між сторонами трудового
договору щодо застосування норм ч. 1 ст.
39 КЗпП України, а саме в частині
наявності підстав для розірвання
строкового трудового договору за
ініціативою працівника. Відповідно до
викладеного, твердження позивача про
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу розірвати трудовий договір
за ініціативою працівника на підставі
ст. 39 КЗпП України не ґрунтуються на
чинному законодавстві.

28.09.2012 р. ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
направило ОСОБА_1 листа № 16-1467-01/27 від
27.09.2012 р. у відповідь на отриману заяву,
в якому повідомило, що підстави для
задоволення поданої заяви відсутні.
Відправку листа було здійснено за
поштовою квитанцією № 1709 від 28.09.2012 р.
(т. І, а.с. 39).

27.09.2012 р. ОСОБА_1 направив до ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» заяву про
направлення на його адресу трудової
книжки та копії наказу про звільнення у
зв'язку із неможливістю отримати їх
особисто по причині хвороби. Заяву
відповідачем було отримано 01.10.2012 р. (т.
І, а.с. 41).

04.10.2012 р. поштовим відправленням
№ 2417 на адресу ОСОБА_1 було направлено
листа ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
№ 16-1502-01/27 від 03.10.2012 р. про неможливість
задоволення його заяви від 27.09.2012 р. (т.
І, а.с. 42).

Відповідно до поданої заяви від 30.08.2012
р. ОСОБА_1 наказом № 131-О від 30.08.2012 р.
надана відпустка без збереження
заробітної плати строком на 30
календарних днів (як інваліду 2-ї групи)
з 04.09.2012 р. по 03.10.2012 р. Після закінчення
строку означеної відпустки ОСОБА_1 на
роботу не вийшов, документів,
пояснюючих підстави відсутності на
роботі не надав.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України
форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Згідно із ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» структура заробітної
плати складається із основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаціних
виплат. Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад

установлені норми, за трудові успіхи
та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні ікомпенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. Інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про оплату праці»форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, схеми
посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і гарантій,
передбачених законодавством,
генеральною, галузевими
(міжгалузевими) і територіальними
угодами. Отже, умови нарахування
працівникам додаткових заохочувальних
виплат (премій) встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом, а наявність підстав (трудових
успіхів, високих результатів в роботі
тощо) для здійснення таких виплат
встановлюється за результатами роботи
кожного працівника і є виключною
компетенцією власника або
уповноваженого органу. З урахуванням
викладеного, вимоги позивача про
зобов'язання ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин по Одеській області»
виплатити ОСОБА_1 передбачені
колективним договором та положенням
про преміювання щомісячні премії з дня
винесення наказу про застосування
дисциплінарного стягнення по день
звільнення, тобто за час, коли ОСОБА_1С
не працював та не мав досягнень в
роботі не ґрунтуються на законі та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України
при припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2і 6 статті 40 цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку; у разі призову або
вступу на військову службу,
направлення на альтернативну
(невійськову) службу (пункт 3 статті 36) -
у розмірі двох мінімальних заробітних
плат; внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39) - у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку; у разі
припинення трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 5 частини
першої статті 41, - у розмірі не менше ніж
шестимісячний середній
заробіток.Судом не встановлена
наявність підстав для припинення
строкового трудового договору з ОСОБА_1
на підставі ст. 39 КЗпП України. З
урахуванням викладеного, позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» виплатити ОСОБА_1
вихідну допомогу не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму. Відповідно до ст.
117 КЗпП України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.Судом не
встановлена наявність підстав для
припинення строкового трудового
договору з ОСОБА_1 на підставі ст. 39 КЗпП
України. З урахуванням викладеного,
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
зобов'язання ДУ «Державна інспекція з
карантину рослин» провести розрахунок
при звільненні з урахуванням вимог ст.
ст. 116, 117 КЗпП України не підлягають
задоволенню.

З урахуванням, того, що наказ №
212-ОС від 28.08.2012 р. про притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності винесено з
дотриманням вимог законодавства
України про працю, а також підстави для
звільнення ОСОБА_1 з роботи в ДУ
«Державна інспекція з карантину рослин
по Одеській області» за ст. 39 КЗпП
України відсутні, втмоги позивача про
відшкодування йому моральної шкоди є
безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Ст. 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.Моральна шкода
полягає:у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору
провідшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

В порушення приписів ст. ст. 57, 60
ЦПК України позивач не надав суду
жодних належних та допустимих доказів
того, що внаслідок дій відповідача йому
було завдано фізичних та душевних
страждань, або він зазнав інше
ушкодження здоров'я, або було знищено
його майно, або була принижена його
честь, гідність чи ділова репутація.

З огляду на викладене вимога ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди є
необґрунтованою та недоведеною.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Однак,
таких доказів порушення законних прав
позивача у судовому засіданні надано
не було.

Таким чином, розглянувши позовні
вимоги, суд доходить висновку про те, що
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Державної установи «Державна
інспекція з карантину рослин по
Одеській області» про визнання
незаконним і скасування наказу про
накладення дисциплінарного стягнення,
зобов'язання звільнити за власним
бажанням, стягнення премій та вихідної
допомоги, стягнення моральної шкоди
необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 57, 60, 209, 210 ЦПК
України, ст. ст. 39, 94, 97, 147, 147-1 148, 149, 237-1,
КЗпП України, ст. ст. 2. 15 Закону України
«Про оплату праці» суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Держаної установи «Державна інспекція
з карантину рослин по Одеській
області» про визнання незаконним і
скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення,
зобов'язання звільнити за власним
бажанням за ст. 39 КЗпП України,
стягнення премій, вихідної допомоги та
усіх належних при звільненні виплат,
зобов'язання проведення розрахунку,
стягнення моральної шкоди - відмовити
за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання через Київський
районний суд міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.