Справа №489/4711/14-ц 15.09.2014 15.09.2014 15.09.2014
Провадження № 22ц- 784/2313/14
інстанції Тихонова Н.С.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем
України

15 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Орельській Н.М.,

за участю:

- представника позивача Юра М.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою
відповідальністю(далі -ТОВ) «Н-Авто»

на ухвалу Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 07 липня 2014 року,
постановлену у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
(далі -ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль» до
ТОВ «Н-Авто», ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о
в и л а:

У липні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся з позовом до ТОВ
«Н-Авто», ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 07 липня 2014 року
відкрито провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Н - Авто»,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просило
скасувати вищевказану ухвалу судді про
відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Згідно із ч. 1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших відносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають при укладенні,
зміні, розірванні й виконанні
господарських договорів, у тому числі
щодо приватизації майна.

За загальним правилом у порядку
цивільного судочинства розглядаються
справи, в яких хоча б однією із сторін є
фізична особа, а справи, в яких
сторонами є виключно юридичні особи,
підвідомчі не місцевим судам загальної
юрисдикції, а господарським судам.

З матеріалів справи вбачається, що 18
липня 2008 року між Банком та ТОВ «Н-Авто»
було укладено Генеральний кредитний
договір № 010/01-02/08-068, в рамках якого в
цей же день укладено Кредитний договір
№ 010/01-02/08-069, за умовами якого ТОВ
«Н-Авто» отримало кредит в формі
невідновлювальногої кредитної лінії з
лімітом 5 400 000 грн. з терміном погашення
15 липня 2015 року.

На забезпечення виконання зобовязання
за кредитним договором між Банком з
однієї сторони та ТОВ «Н-Авто» і ОСОБА_4
з іншої, 23 вересня 2011 року укладено
договір іпотеки.

Зі змісту договору іпотеки видно, що
ОСОБА_4, укладаючи цей договір, діяв як
фізична особа.

Відповідно до ст.109 ЦПК України позови
до фізичної особи пред'являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.
Позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Частиною 1 ст.113 ЦПК України
встановлено, що позови до кількох
відповідачів, які проживають або
знаходяться в різних місцях,
пред'являються за місцем проживання
або місцезнаходженням одного з
відповідачів за вибором позивача.

В позовні заяві місцезнаходженням
відповідача ТОВ «Н - Авто» вказано: м.
Миколаїв, вул.. Турбінна,15-В, тобто,
територія Ленінського району м.
Миколаєва, відповідач ОСОБА_4 є
зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, оскільки ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» скористався наданим йому
законом правом вибору суду та
звернувся до Ленінського районного
суду м. Миколаєва, то ухвала про
відкриття провадження у справі
постановлена з дотриманням
встановлених законом правил щодо
підсудності спору.

Враховуючи викладене, посилання в
апеляційній скарзі на порушення судом
правил підсудності при відкритті
провадження у справі є
необґрунтованими.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.2 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 5 від 30.03.2012року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», оскільки у
спорах, що виникають із кредитних
правовідносин, сторонами є як юридичні,
так і фізичні особи та з урахуванням
вимог статей 15 - 16, частини другої
статті 118 ЦПК України при визначенні
судової юрисдикції суди мають виходити
з того, що такі справи підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства у разі, якщо однією зі
сторін є фізична особа, а вимоги
взаємопов'язані між собою і окремий їх
розгляд неможливий. Зокрема, це можуть
бути позови банку (іншої фінансової
установи) до фізичної особи -
позичальника і до юридичної особи -
поручителя чи навпаки, які виникли з
одних і тих самих правовідносин -
отримання кредиту. Договір поруки має
додатковий (акцесорний) до основного
зобов'язання - кредитного договору -
характер і укладається саме для
забезпечення виконання останнього, а
поручитель згідно з частиною першою
статті 554 ЦК відповідає перед
кредитором, за загальним правилом,
солідарно із позичальником, якщо
договором поруки не встановлено його
додаткову (субсидіарну)
відповідальність. Неможливість
окремого розгляду цих договорів може
бути пов'язана, зокрема, із визначенням
суми заборгованості, способу виконання
зобов'язання та іншими умовами
договорів.

З огляду на викладене, доводи апелянта
щодо порушення судом вимог ст..16 ЦПК
України при відкритті провадження у
справі стосовно заявлених позивачем
вимог до ТОВ «Н-Авто», є також
безпідставними.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду
першої інстанції постановлена з
додержанням вимог закону, а тому
підлягає залишенню без змін на
підставі п.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 312 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Н-Авто»
відхилити, а ухвалу судді Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 07 липня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: