Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2528/14
Головуючий у 1 інстанції: Громов І.Б.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Панкеєва О.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 22 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з 1990 року перебуває у
шлюбі з ОСОБА_2, проте з серпня 2013 року
шлюбні стосунки між ними фактично
припинені через відсутність
взаєморозуміння, втрати почуття любові
та поваги один до одного. Позивач
неоднарозово намагалася налагодити
подружнє життя, але усі її спроби
виявилися марними. Відповідач
зловживає спиртними напоями,
неоднаразово застосовував до неї
фізичне насилля, у зв'язку з чим позивач
була змушена звернутися з відповідною
заявою до правоохоронних органів.
Також з боку відповідача існує до неї
зневажливе і образливе ставлення,
постійне приниження та образи.
Подальше спільне життя стало
неможливе. Вони ведуть окреме
господарство, мають окремий бюджет.
Позивач вважає, що їхня сім'я розпалась
остаточно і не може бути відновлена.
Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
У зв'язку з тим, що відповідач не бажає
добровільно розривати шлюб в органах
РАЦС, позивач вимушена була звернутися
до суду та просить суд розірвати шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований
10.11.1990 року Відділом РАЦС
міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий
запис № 2985. та залишити ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_3».

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 22 квітня 2014 року позов
задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_2, зареєстрований 10.11.1990 року
Відділом РАЦС міськвиконкому м.
Запоріжжя, актовий запис № 2985. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено
прізвище «ОСОБА_3».

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилається
на те, що суд не з»ясував фактичні
взаємовідносини між сторонами та
можливість їх примирення та збереження
сім»ї, просить рішення суду першої
інстанції скасувати як передчасне та
надати йому строк для примирення з
дружиною.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення апелянта,
вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, письмові
заперечення позивача проти
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебувають у шлюбі, який
зареєстрований 10.11.1990 року Відділом
РАЦС міськвиконкому м. Запоріжжя,
актовий запис № 2985. Шлюбні відносини
між ними припинені з серпня 2013 року
через різні погляди на життя, сім'ю та
відсутність взаєморозуміння й
зневажливе образливе ставлення з боку
відповідача до позивача, що стало
причиною втрати почуття любові, поваги
і взаєморозуміння. Від шлюбу
неповнолітніх дітей сторони не мають,
але відповідач не бажає добровільно
розривати шлюб в органах РАЦСу. Сторони
вважають, що сім'я розпалася остаточно
та її збереження вважають неможливим.

Позивач в ході розгляду справи в
суді першої інстанції позов підтримала
та просила задовольнити його і
розірвати шлюб.

Відповідач в суді першої інстанції
позов визнав та не заперечував проти
розірвання шлюбу. Тому суд у
відповідності з ч. 4 ст. 174 ЦПК України
прийняв визнання відповідачем позову
та на цій підставі ухвалив рішення про
його задоволення.

Проте в апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказує, що судом не було вжито заходів
щодо примирення подружжя, тобто
допущено формальне ставлення до
вирішення позову, оскільки не
з»ясовані конкретні обставини щодо
фактичних взаємин подружжя.

Перевіривши вказані доводи
апеляційної скарги, колегія встановила
наступне.

Викликаний до апеляційного суду
Запорізької області в судове засідання
на 05 червня 2014р. апелянт ОСОБА_2
підтвердив своє бажання зберегти сім»ю
та просив надати йому строк для
примирення з дружиною.

Тому апеляційним судом було прийнято
рішення у відповідності до вимог ст. 111
СК України про застосування заходів
щодо збереження сім»ї, як просить
відповідач, та надано сторонам
місячний строк для примирення.
Провадження у справі у відповідності
до п. 5 ст. 191 ЦПК України зупинено до
закінчення наданого сторонам для
примирення місячного строку. Копія
ухвали була направлена позивачу ( а.с. 36,
38, 39).

Після відновлення провадження у
справі сторони були викликані судовими
повістками в судове засідання на 10
липня 2014р., в якому відповідач пояснив,
що йому вдалося поліпшити стосунки з
дружиною, але просив відкласти розгляд
справи на три тижні для остаточного
вирішення питання щодо збереження
сім»ї. Позивач у судове засідання не
з»явилась.

Клопотання відповідача було
задоволено та розгляд справи
відкладено на 31 липня 2014р. для надання
додаткової можливості мирного
врегулювання питання між сторонами.

Однак в судове засідання 31 липня 2014р.,
будучи повідомленим належним чином у
судовому засіданні 10 липня 2014р.,
відповідач не з»явився, не надавши
ніяких клопотань та заяв, зокрема, про
причини неявки. Не з»явилась в це
засідання і позивач, надавши заяву, про
те, що підтримує рішення суду та бажає
розлучення з відповідачем, оскільки
ОСОБА_2 насправді миритись не
збирається, ніяких заходів щодо
примирення не вживає, а лише затягує
час, тому просить розглянути справу у
її відсутності, залишивши без змін
рішення суду.

За вказаних обставин, справу було
розглянуто у відповідності до вимог
ст. 305 ЦПК України за відсутності
належним чином повідомлених сторін у
їх відсутності.

На думку колегії, вказана поведінка
сторін свідчить про те, що примирення
між ними не відбулось. Доводи позивача
про те, що шлюбні відносини припинені
між нею та відповідачем,
підтверджуються тим, що сторони у
наданий для примирення строк не змогли
поновити подружні стосунки. Про це
також додатково свідчить той факт, що
вони спрямували до суду вимоги про
поділ майна.

Із заяви позивача про підтримання
рішення суду слідує, що ОСОБА_2
продовжує негативно поводитись щодо
неї та вимагає її виписатись із
квартири, а також погрожує у випадку
невиконання такої його вимоги. Тому
вона не бажає відтворювати подружні
стосунки, оскільки «сім»ї вже немає і
не буде».

В свою чергу, посилаючись на те, що
судом першої інстанції не були
прийняті заходи щодо збереження сім»ї,
наданою в апеляційному суді можливістю
відповідач не скористався, та ніяких
дій, які б свідчили про його бажання
зберегти шлюб, за весь час розгляду
справи та строку примирення не
здійснив.

Таким чином, в ході апеляційного
розгляду справи колегією з»ясовано, що
подання апеляційної скарги
відповідачем носить суто формальний
характер, та у відповідача насправді
відсутнє дійсне бажання зберегти сім»ю
з ОСОБА_3 Тому колегія вважає, що на
даний час підстав для скасування
рішення суду не мається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 22 квітня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Панкеєв О.В.