Справа № 153/490/14 Провадження №
22-ц/772/2098/2014Головуючий в суді першої
інстанції Гаврилюк Т. В.Категорія
55Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Шемети Т.М., Пащенко Л.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача -
адвоката ОСОБА_2; представників
відповідачів Сосни О.М., Ткачук О.С.,
Леваднього С.М.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_6

на рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 2 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до Центру
обліку надлишкового військового майна
Збройних Сил України, Міністерства
оборони України, Головного
Квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України про виплату
заборгованості із заробітної плати та
стягнення середнього заробітку у
зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, -

В с т а н о в и л а :

11 березня 2014 року ОСОБА_6 звернувся в
суд з позовом до Центру обліку
надлишкового військового майна
Збройних Сил України про стягнення
заборгованості із заробітної плати в
сумі 27 585 та середнього заробітку у
зв'язку з затримкою розрахунку при
звільненні в сумі 52 562 гр. Свої вимоги
мотивував тим, що наказом начальника
Центру обліку надлишкового та
списаного військового майна № 131 від
3.11.2010 року він призначений на посаду
начальника Кримського територіального
відділення обліку надлишкового
нерухомого майна та земель, з посадовим
окладом 1 154 гр. на місяць, з виплатою
надбавки за підтримку бойової
готовності в розмірі 50 % до посадового
окладу та надбавки до посадового
окладу за вислугу років в розмірі 5 %.
Наказом № 153 від 31.10.2011 року його було
звільнено із займаної посади у зв'язку
з ліквідацією установи, відповідно до
пункту 1 статті 40 КЗпП України; з
виплатою компенсації за 24 не
використаних дні щорічної основної
відпустки та сім не використаних днів
додаткової відпустки за особливий
характер праці; з виплатою вихідної
допомоги у розмірі середнього
місячного заробітку згідно зі статтею
44 КЗпП України. Протягом усього часу
перебування на посаді заробітна плата
йому нараховувалася, але не
виплачувалася. І в день звільнення йому
заробітна плата не виплачена і не
проведено остаточний розрахунок. Його
неодноразові звернення до керівництва
про отримання нарахованих сум
заробітної плати залишилися без
задоволення.

Тому він просив зобов'язати
відповідача виплатити на його користь
заборгованість із заробітної плати у
розмірі 27 585 гр. , а також зобов'язати
відповідача виплатити йому середній
заробіток у зв'язку з затримкою
розрахунку при звільнення за весь час
затримки по дань фактичного
розрахунку, тобто: із 31.10.2011 року по день
вирішення судом спору - в сумі 52 562 гр.

Ухвалою Ямпільського районного суду
Вінницької області від 2 квітня 2014 року
до участі у справі залучено
співвідповідачами:
Квартирно-експлуатаційне управління
Міністерства Оборони України та
Міністерство Оборони України.

Рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області від 2 червня 2014 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
Центру обліку надлишкового
військового майна Збройних Сил
України, Міністерства Оборони України
та Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України про стягнення
заборгованості із заробітної плати та
середнього заробітку у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Зазначив, що суд порушив принцип
змагальності та всебічної оцінки
доказів у їх сукупності, що призвело до
ухвалення рішення, в якому висновки
суду не відповідають обставинам
справи; порушив норми матеріального
права, оскільки застосував такі норми
матеріального права, які не підлягають
застосуванню, а також порушив норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
ухвалення незаконного рішення.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу,
просить її задовольнити: скасувавши
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення, яким повністю
задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідачів Сосна О.М.,
Ткачук О.С. і Левадній С.М. заперечили
проти задоволення апеляційної скарги,
просили залишити її без задоволення, а
законне рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

По справі встановлено, що начальник
Центру обліку надлишкового і списаного
майна Полоз Д.Л. видав 18 наказів щодо
позивача ОСОБА_6

Так, 3 листопада 2010 року видав наказ № 131
прийняття на роботу ОСОБА_6 з 3
листопада 2010 року на посаду начальника
Кримського територіального відділення
обліку надлишкового нерухомого майна
та земель, з посадовим окладом 1154 гр. на
місяць; з виплатою надбавки за
підтримку бойової готовності в розмірі
50 відсотків до посадового окладу та
надбавки до посадового окладу в
розмірі 5 відсотків за вислугу років на
підставі наказу Міністра оборони
України № 409 від 17.10.2000 року (а. с. 7).

1 грудня 2010 року видав наказ № 145 про
виплату працівникам, у тому числі -
ОСОБА_6, надбавки за підтримку бойової
готовності в розмірі 50 відсотків до
посадового окладу за листопад 2010 року
(а. с. 8).

3 грудня 2010 року наказом № 147 ОСОБА_6
встановлено посадовий оклад з 1 грудня
2010 року в розмірі 1182 гр. (11 тарифний
розряд) (а. с. 12).

4.01.2011 року наказом № 1 ОСОБА_6 виплачено
надбавку за підтримку бойової
готовності в розмірі 50 відсотків до
посадового окладу за грудень 2010 року (а.
с.13).

5.01.2011 року наказом № 2 ОСОБА_6
встановлено посадовий оклад з 1 січня
2011 року в розмірі 1208 гр. (а. с. 14).

Наказом № 15 від 1.02.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
січень 2011 року (а. с. 15).

Наказом № 32 від 9.03.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
лютий 2011 року (а. с.16).

Наказом № 47 від 1.04.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
березень 2011 року (а. с. 17).

Наказом № 57 від 19.04.2011 року ОСОБА_6
встановлено посадовий оклад з 1 квітня
2011 року в розмірі 1231 гр. (а. с. 18).

Наказом № 65 від 5.05.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
квітень 2011 року (а. с. 19).

Наказом № 75 від 2.06.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
травень 2011 року (а. с. 20).

Наказом № 92 від 8.07.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
червень 2011 року (а. с. 21).

Наказом № 106 від 28.07.2011 року ОСОБА_6
встановлено посадовий оклад з 1 липня
2011 року в розмірі 1251 гр. (а. с. 22).

Наказом № 116 від 11.08.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
липень 2011 року (а. с.23).

Наказом № 124 від 1.09.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
серпень 2011 року (а. с. 24).

Наказом № 126 від 2.09.2011 року ОСОБА_6
встановлено посадовий оклад з 1 вересня
2011 року в розмірі 1263 гр. (а. с.25).

Наказом № 143 від 5.10.2011 року ОСОБА_6
виплачено надбавку за підтримку
бойової готовності в розмірі 50
відсотків до посадового окладу за
вересень 2011 року (а. с.26).

На підставі директиви Міністра оборони
України від 22.06.2011 року № Д-322/1/*5 (вх. №
8089 від 15.08.2011 року) і листа-попередження
від 31.08.2011 року наказом начальника
Центру обліку надлишкового та
списаного військового майна Збройних
сил України № 153 від 31 жовтня 2011 року
ОСОБА_6 31 жовтня 2011 року звільнено з
посади начальника Кримського
територіального відділення обліку
надлишкового нерухомого майна та
земель, у зв'язку з ліквідацією
установи, відповідно до пункту 1 статті
40 КЗпП України з виплатою компенсації
за двадцять чотири не використаних дні
щорічної основної відпустки та сім не
використаних днів додаткової
відпустки за особливий характер праці
та з виплатою на підставі ст. 44 КЗпП
України вихідної допомоги у розмірі
середньомісячного заробітку (а. с. 9).

4 листопада 2010 року начальник Центру
обліку надлишкового та списаного
військового майна Збройних Сил України
Полоз Д.Л. видав листа № 181/2/4033,
передавши його начальнику
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Севастополя через позивача ОСОБА_6 Цим
листом повідомив про формування
територіальних відділень обліку
надлишкового нерухомого майна та
земель (далі територіального
відділення); відповідно до штату №2/265
від 16.04.2008 року, технічне, тилове та
фінансове забезпечення
територіального відділення покладено
на квартирно-експлуатаційний відділ м.
Севастополя. На посаду начальника
Кримського територіального відділення
призначений ОСОБА_6, для якого просить
сприяння у вирішенні питань
технічного, тилового та фінансового
забезпечення діяльності. До листа
додав витяг із наказу № 131 від 3.11.2010
року (а. с. 30).

Підтвердження отримання цього листа
адресатом та про його реальне
виконання судом не встановлено.

Правовий статус Кримського
територіального відділення обліку
надлишкового нерухомого майна та
земель - без права юридичної особи,
головним підприємством є -
Міністерство оборони України (а. с. 79).

Із пояснень представника позивача і
представників відповідачів,
встановлено, що позивач ОСОБА_6 не
приступив до виконання своїх посадових
обов'язків, не мав робочого місця, не
сформував відділення в кількісному
складі згідно штату № 2/265 - 4
працівників (а. с.68-71).

Із пояснень представника позивача
вбачається, що переданий ОСОБА_6 лист №
181/2/4033 від 4.11.2010 року, адресований
начальнику квартирно-експлуатаційного
відділу м. Севастополя з проханням
сприяти ОСОБА_6 у вирішенні питань
технічного, тилового та фінансового
забезпечення діяльності, залишився без
виконання.

Також ОСОБА_6, будучи призначеним на
посаду начальника територіального
відділення, не прийняв будь-яких мір
для виконання цього листа та наказу №
131 від 3.11.2010 року і ніяким чином не
повідомив ні начальника Центру обліку
надлишкового та списаного військового
майна Збройних Сил України, ні
начальника Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України, ні Міністерство
оборони України. Не зробив цього він і
протягом цілого року, являючись згідно
наказу, начальником територіального
відділення.

ОСОБА_6 згідно наказу, являючись
начальником Кримського
територіального відділення обліку
надлишкового нерухомого майна та
земель, не виконував свої обов'язки,
визначені посадовою інструкцією (а. с.
72-73) і Положенням про Кримське (м.
Севастополь) відділення обліку
надлишкового нерухомого майна та
земель (а. с. 74-78).

Штатом № 2/265, затвердженим тимчасово
виконуючим обов'язки начальника
Генерального штабу Збройних Сил
України 16.04.2008 року, територіального
відділення обліку надлишкового
нерухомого майна та земель, визначено
кількісний склад працівників такого
відділення - 4 особи і пунктом 121
передбачено, що технічне, тилове та
фінансове забезпечення
територіального відділення обліку
надлишкового нерухомого майна та
земель покладено на
квартирно-експлуатаційний відділ
міста Севастополя (а. с. 70).

Згідно посадової інструкції
начальнику територіального відділення
підпорядковуються працівники
територіального відділення. Начальник
зобов'язаний здійснювати керівництво
діяльністю територіального
відділення; розподіляти обов'язки між
працівниками, очолювати та
контролювати їх роботу; вживати
необхідних заходів щодо вдосконалення
організації роботи територіального
відділення; забезпечувати дотримання
працівниками територіального
відділення правил внутрішнього
трудового розпорядку; постійно
контролювати стан документообігу;
контролювати стан трудової та
виконавчої дисципліни.

Виплата заробітної плати працівника за
черговий місяць здійснюється за
роздавальною відомістю, яка
оформляється на підставі: затверджених
у встановленому порядку штатних
розписів; наказів про призначення на
посаду, на підтвердження права
працівника на одержання заробітної
плати, які подаються начальнику
фінансового органу, підписуються
посадовою особою, що відповідає за
облік особового складу частини та
скріплюється печаткою; табелі обліку
використання робочого часу і
підрахунку заробітку, у якому
відмічається фактично відпрацьований
час і який складається в одному
примірнику уповноваженою особою і
подається до бухгалтерії завчасно для
розрахунку заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом частин 1-3 статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Довести обставини, на
які посилається особа як на підставу
своїх вимог або заперечень повинна
кожна сторона.

За правилами статті 60 ЦПК України
обов'язок по доведенню тих обставин на
які особи посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладено на
кожну із сторін, які повинні подати
відповідні докази для встановлення
обставин, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виник спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України на суд
покладено обов'язок по сприянню
всебічного і повного з'ясування
обставин справи шляхом роз'яснення
особам, які беруть участь у справі, їх
прав та обов'язків, попередження про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій та сприяння
здійсненню їхніх прав.

На виконання таких вимог цивільного
процесуального закону судом
апеляційної інстанції у судовому
засіданні 15 вересня 2014 року сторонам
роз'яснено зміст частини 4 ст. 10 ЦПК
України і одночасно зроблені
відповідні запити.

В результаті судом не було встановлено
обставин підтверджуючих заявлені
позовні вимоги.

Згідно вимог статті 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішення, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Позивачем та представниками
відповідачів не надано суду доказів у
підтвердження обставин фактичного
виконання своїх посадових обов'язків
призначеним начальником ОСОБА_6, у тому
числі не надано відповідних наказів
про призначення на посади згідно штату
№ 2/265 працівників Кримського
територіального відділення обліку
надлишкового нерухомого майна та
земель, із встановленням їм посадових
окладів та надбавок; табелі обліку
робочого часу та інші документи, що
засвідчували б фактичне існування і
діяльність Кримського відділення, у
тому числі його начальника ОСОБА_6

Відповідно до ст. 43 Конституції України
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України та
ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату
праці» заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, які власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 115 КЗпП України і статтею 24
Закону України «Про оплату праці»
передбачено порядок та умови виплати
заробітної плати.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. В разі спору про розмір,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинна виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Крім того, виплата всіх сум, що належить
працівникові при звільненні та виплата
за затримку розрахунку при звільненні
пов'язана із трудовими
правовідносинами. Такі правовідносини
випливають із трудового договору,
укладеного між сторонами.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Трудові відносини позивача із
співвідповідачами - Міністерством
оборони України та Головним
квартирно-експлуатаційним управлінням
Збройних Сил України не виникали, не
існували та не припинялися.

Позивачем згідно вимог статей 10, 11, 60 та
57-66 ЦПК України не доведено порушення
його трудових прав у сфері даних
спірних трудових відносин саме
Міністерством оборони України та
Головним квартирно-експлуатаційним
управлінням Збройних Сил України.

З урахуванням всіх вищенаведених,
встановлених судом обставин та вимог
трудового законодавства, колегія
суддів прийшла до висновку про
безпідставність заявлених ОСОБА_6
позовних вимог, які не ґрунтуються на
законі.

Таким чином, суд першої інстанції
прийняв законне рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_6, а наведені в
апеляційній скарзі доводи рішення суду
не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 2 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
Т.М. Шемета

/підпис/
Л.В. Пащенко

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська