Єдиний унікальний номер 722/1746/14-ц
Номер провадження 2/722/388/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Сокирянський
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого-судді
Римлянської Г.О.

при секретарі
Сімак О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Сокиряни справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
без самостійних вимог - Сокирянський
районний сектор Управління Державної
міграційної служби УДМС України в
Чернівецькій області про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В своєму позові ОСОБА_1 посилається на
те, що вона є власником житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1

На даний час відповідач зареєстрований
як проживаючий в належному їй
житловому будинку, так як на той момент
він перебував у шлюбі з її донькою.

23.09.2005 року шлюб між її донькою та
відповідачем було розірвано.

Відповідач не проживає за місцем своєї
реєстрації з 2005 року, однак в
добровільному порядку знятися з
реєстрації не бажає.

Завідувачем Сокирянського районного
сектору Державної міграційної служби
їй відмовлено у знятті з реєстрації в
будинку відповідача та рекомендовано
звернутися з позовом до суду.

Посилаючись на ст.405 ч.2 ЦК України,
просить визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням в належному їй житловому
будинку АДРЕСА_1

В судове засідання позивач не
з'явилася, однак подала до суду заяву, в
якій підтримала позовні вимоги та
просить справу розглянути без її
присутності.

Відповідач у судове засідання також не
з'явився, проте направив на адресу суду
заяву, в якій позовні вимоги визнає
повністю та просить справу розглянути
без його присутності.

Представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог -
Сокирянського районного сектора
Державної міграційної служби УДМС
України в Чернівецькій області в
судове засідання не з'явився, однак
подав до суду заяву, якою просить
розглянути справу без його
присутності, проти задоволення
позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнанні сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

З наявних у справі та досліджених судом
письмових доказів судом встановлено,
що згідно свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
02.01.1988 року ОСОБА_1 є одноосібним
власником житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1

Право власності позивача на
вищевказаний житловий будинок
зареєстровано 02.01.1988 року Чернівецьким
обласним бюро технічної
інвентаризації в реєстровій книзі №1,
стор. №124, за реєстровим №124.

З довідки, виданої виконкомом
Коболчинської сільської ради №943 від
03.07.2014 року вбачається, що в
вищезазначеному будинку в даний час
зареєстровані : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
власник домогосподарства, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 -
онук, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 - не родич, в
господарстві не проживає більше двох
років.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану Сокирянського
районного управління юстиції
Чернівецької області серії НОМЕР_1 від
23.09.2005 року підтверджується, що шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано, тобто на
день подання до суду даного позову
відповідач є бувшим членом сім'ї
позивача.

Із складеного депутатом Коболчинської
сільської ради Лоєвською Г.П. та
затвердженого сільським головою
с.Коболчин акту щодо підтвердження
факту проживання №244 від 11.02.2014 року
встановлено, що ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2005 року.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 року
№1383-1У (надалі - Закон) реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст.7 вищезазначеного
Закону зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється на підставі
заяви особи, запиту органу реєстрації
за новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Тобто, питання реєстрації місця
проживання особи відносяться до
категорії понять, які регулюються
житловим законодавством.

Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї
власника втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Таким чином, відповідач фактично не
проживає в будинку позивача без
поважних причин та відсутній в даному
будинку більше трьох років.

За таких обставин, є всі передбачені
законом підстави для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
належному позивачу житловому будинку,
в тому числі і право на реєстрацію в
ньому місця проживання, яка є похідною
від наявності у відповідача права на
користування житлом, тому позовні
вимоги суд вважає обґрунтованими і
такими, що підлягають до задоволення.

В позовній заяві та в поданій до суду
заяві позивач не наполягала на
стягнення з відповідача понесених
судових витрат, тому суд не вирішує
питання про їх стягнення.

На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в житловому будинку, що
розташований по АДРЕСА_1 та належить на
праві особистої приватної власності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Сокирянського

районного суду
Г.О.Римлянська.