печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

01 серпня 2014 року суддя Печерського
районного суду м. Києва Москаленко К.О.,
розглянувши заяву представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення її позову до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
за участі третьої особи: ОСОБА_3 - про
зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду з 01.08.2014 знаходиться
вищевказана цивільна справа. Позивач
просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,
накладений постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімовою А.Н. від 18.07.2014 року.

31.07.2014 позивач подав заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
заборони Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України вчиняти будь-які дії
спрямовані на реалізацію арештованого
майна, та зупинення звернення
стягнення на підставі виконавчого
листа № 2-237/10 від 10.12.2013. В обґрунтування
заяви посилається на те, що метою
вжиття таких заходів є необхідність
попередити можливе відчуження
відповідачем спірної квартири чи її
обтяження в зв'язку із порушенням її
прав як співвласника зазначеної
квартири.

На підставі ст.153 ЦПК України суд
розглядає заяву без повідомлення та у
відсутність осіб у справі.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у справі.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними з заявленими вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для вжиття судом обраних
позивачем заходів забезпечення позову,
оскільки позивачем необґрунтовано та
не доведено наявності підстав для
вжиття таких заходів.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відсутність достатніх даних
вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у даній справі у разі задоволення
вимог позивача.

Відтак, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», ст.ст.151-152, 153, 210, 293 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення її позову до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
за участі третьої особи: ОСОБА_3 - про
зняття арешту з майна, - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції щодо
забезпечення позову може бути
оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення, а особами у справі, які не
були присутні при її проголошенні, з
дня отримання копії ухвали
Апеляційному суду міста Києва через
Печерський районний суд м.
Києва.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О.
Москаленко