Справа № 605/349/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" червня 2014 р. Підгаєцький районний
суд

Тернопільської області

в складі головуючої судді
Ігнатової Г.В.

при секретарі
Піх Р.Я.

з участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Підгайці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Вербівської
сільської ради про визнання права на
спадкове майно по заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2 ,та не
оформивши нотаріально , але прийнявши
спадщину після смерті чоловіка
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3., які
проживали в АДРЕСА_1, та після смерті
якої відкрилась спадщина, що
знаходиться на території Вербівської
сільської ради. Спадкове майно
померлої складається з 1/1ідеальної
частки жилого будинку з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_1. Позивач
є спадкоємцем по заповіту ОСОБА_3 ,
проте при зверненні до нотаріальної
контори, позивачу було відмовлено в
узаконенні спадщини, із-за відсутності
правовстановлючого документу на
частину житлового будинку , на імя
спадкодавця ОСОБА_2 . Позивач вважає, що
? частина домоволодіння яке належало
ОСОБА_2 входить до спадкової маси,
оскільки ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_2
та прийняла спадщину, шляхом
фактичного вступу в управління та
володіння спадковим майном. На
підставі наведеного просив визнати за
ним право власності в порядку
спадкування за заповітом на 12 частку
спірного домоволодіння.

У судовому засіданні позивач,
уточнив позовні вимоги просив визнати
за ним право власності по заповіту
ОСОБА_3 на 1/2 частин домоволодіння
розташованого АДРЕСА_1, що належала
померлому ОСОБА_2 ,яку фактично
успадкувала спадкодавець.заявлені
вимоги підтримує та просить суд їх
задовольнити з підстав викладених
позовній заяві.

Відповідач сільський голова
Вербівської сільської ради , до початку
розгляду справи через канцелярію суду
надала заяву, в якій позовні вимоги
визнав, не заперечує проти їх
задоволення та просить суд проводити
розгляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши позивача та дослідив
письмові докази в справі в їхній
сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок
з надвірними будівлями в яком
проживали подружжя ОСОБА_3 та її
чоловік ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1,
мав статус колгоспний двір та на час
припинення існування колгоспного
двору , в даному будинковолодінні
проживала двоє осіб, членів
колгоспного двору.

Відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на житловий
будинок від 20 липня 1988 року житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 с. 20
липня 1988 року, належить колгоспному
двору, що складається з двох членів,
головою якого є ОСОБА_3,видане на
підставі рішення виконкому
Бережанської районної Ради народних
депутатів № 349 від 15 грудня 1987 року та
реєстровий напис зареєстровано
Тернопільському БТІ по праву особистої
власності за колгоспним двором,
головою якого ОСОБА_3 , записано в
реєстрову книгу № 1 за реєстровим №203
від 20.07.1988 р..( а.с.20)

За правилами ст.ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР
у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року,
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної вланості.

15 квітня 1991 року введено в дію
Закон України „Про власність", яким
передбачено право спільної сумісної
власності громадян, гарантії захисту
права власності, правомірності
володіння майном.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2005 року № 20 „Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної
власності(зі змінами та доповненнями)
роз"яснено, що положення ст. 17, 18 Закону
України „Про власність" щодо спільної
сумісної власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону. До
правовідносин, що виникли раніше,
застосовується чинне на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору.

З матеріалів справи також вбачається,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від
25.03.2003 року) ( а.с.8). Спадщина відкрилася
на належних йому 1/2 ідеальної частки,
житлового будинку з надвірними
будівлями за вищезазначеною адресою,
спадкоємцем якої за законом є: його
дружина ОСОБА_3, як спадкоємиця першої
черги. Інших спадкоємців не
встановлено

Згідно положень ст.549 ЦК УРСР 1963р
спадщина вважається прийнятою за
умови, якщо спадкоємець протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини
фактично вступив в управління чи
володіння спадковим майном, або якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщин.

Спадщину після смерті ОСОБА_2
прийняла його дружина ОСОБА_3, яка
дійсно проживала разом з спадкодавцем
на час відкриття спадщини, та фактично
вступила в управління та володіння
спадковим майном після смерті чоловіка
та , згідно до вимог цивільного
законодавства в редакції 1963 року, які
діяли на час відкриття спадщини є
такою, що успадкувала 1/2 частку
зазначеного будинку, як спадкову
частку її чоловіка , а тому у неї
виникло право власності в порядку
спадкування і на 1/2 частку спірного
будинку, після смерті ОСОБА_2, оскільки
будинок належав до їх спільної
сумісної власності. Таким чином частка
ОСОБА_3, буде становити 1/1 частин всього
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_1 , враховуючи, що їй уже належало
на праві вланості в цьому
домоволодінні 1/2 частки.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вербів
Підгаєцького району, про що свідчить
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2
видане 28.09.2010 року Вербівською
сільською радою Підгаєцького району
Тернопільської області, актовий запис
№ 16. Після її смерті відкрилася
спадщина на належне їй майно, а саме
житловий будинок, що в АДРЕСА_1

Судом встановлено, що згідно
заповіту від 08.06.2004 року ,
зареєстрованого в реєстрі за № 32,
ОСОБА_3 заповіла усе належне їй на час
смерті майно ОСОБА_1 , що
підтверджується копією заповіту

Відповідно до чинного на той час
законодавства будівлі у сільській
місцевості не підлягали державній
реєстрації, оскільки дія Інструкції
„Про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах та селищах
міського типу Української РСР" від
31.01.1966 року не поширювалась на сільську
місцевість.

У спосіб, передбачений ч.3 ст.1268 ЦК
України, позивач ОСОБА_1 звернувся до
Підгаєцької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, проте йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на
спадщину із-за відсутності
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, зокрема на ? частину
житлового будинку з надвірними
спорудами, яке належало ОСОБА_2. ( а.с.15)

Відповідно до змісту ст.1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що є чинним свідоцтво про
право власності на спірний житловий
будинок з надвірними будівлями на ім"я
ОСОБА_3, згідно з державною реєстрацією
вказаний житловий будинок з надвірними
будівлями є особистою приватною
власністю ОСОБА_3, тобто до складу
спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла
частина зазначеного нерухомого майна,
а тому заявлені позовні вимоги є
підставними.

. За таких обставин, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню на тій
підставі, що спору між сторонами не має.
Після смерті ОСОБА_3., залишилось
спадкове майно, відповідач не
заперечує щодо прийняття спадщини
позивачем , тому суд вважає необхідним
визнати за позивачем право власності
на 1/2 ідеальної частки
будинковолодіння в порядку
спадкування за заповітом ОСОБА_3, що
залишилось після смерті ОСОБА_2

Оскільки судом встановлено
неможливість оформленння позивачем
спадкових прав у встановленому законом
порядку, відповідач спадщину не
прийняв та на неї не претендує, та
враховуючи те, що іншим чином захистити
права позивача є неможливо, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 про визнання за нею
права власності на спадкове майно,
підлягає до задоволення шляхом
визнання за ним в порядку спадкування
за заповітом ОСОБА_3, , права власності
на1/2 ідеальної частки житлового
будинку з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1, що залишилось після смерті
ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись ст.,
ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215,218, 294, п. 4 ст. 295 ЦПК
України, ст. ст. 392, 1223 п.4.5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України (в редакції 2004 року),
ст..524,529,548, 549 Цивільного кодексу
України в редакції 1963 року, додатком № 2
до «Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом ОСОБА_3, право
власності на спадкове майно: 1/2
ідеальної частки житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1 ,
належних ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.
На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ПІДПИС Г. В. Ігнатова