Ухвалаіменем україни 10 липня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Амеліна В.І.,Карпенко
С.О.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «Банк Кредит Дніпро», третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Юніоглас» про
визнання договору поруки припиненим,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду м.
Києва від 15 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» (далі - ПАТ «Банк
Кредит Дніпро»), у якому просив визнати
договір поруки від 27 червня 2008
року № 270608-П/1 припиненим з 27 червня 2012
року. В обґрунтування вимог зазначив,
що 27 червня 2008 року між ЗАТ КБ «Банк
Кредит Дніпро», правонаступником якого
є ПАТ «Банк Кредит Дніпро», та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Юніонглас» (далі -
ТОВ «Юніонглас») укладено
договір про надання кредитної лінії
№ 270608-Л/1, за умовами якого
останнє отримало кредит у розмірі 1 500
000 грн строком до 26 червня 2009 року. В той
же день між ним та ЗАТ КБ «Банк
Кредит Дніпро» укладено зазначений
вище договір поруки, за умовами якого
він зобов'язався перед кредитором
солідарно відповідати за виконання
позичальником умов кредитного
договору. Посилаючись на те, що договір
поруки припинив свою дію в силу
положень ч. 4 ст. 559 ЦК України та п. 6.2
договору поруки, просив позов
задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 11 листопада 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано
припиненим з 26 червня 2012 року
договір поруки № 270608- П/1, укладений 27
червня 2008 року між ПАТ «Банк Кредит
Дніпро», ОСОБА_4 та ТОВ
«Юніонглас».

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 січня 2014 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 11 листопада
2013 року скасовано. Ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у
п. 24 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Ухвалюючи оскаржуване рішення,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у визнанні
договору поруки припиненим на підставі
ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки
відповідно до умов кредитного договору
банком було застосовано право вимоги
повернення кредиту достроково та за
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 листопада 2009 року
стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та
ТОВ «Юніонглас» заборгованість за
кредитом, тобто вимога до поручителя
була пред'явлена протягом шести
місяців з дня виникнення права вимоги.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваному рішенні, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
15 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.І. АмелінС.О. Карпенко