АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Семенюк Т.А.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 03 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до гаражного автокооперативу
«Сокіл-2», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на
гаражний бокс,

в с т а н о в и л а :

Справа № 759/4940/14-ц Апеляційне
провадження № 22-ц-796/11511/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Ключник А.С.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.у
березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, у якому
просила визнати за нею право власності
на гаражний бокс АДРЕСА_2.

Надалі позивач змінила підставу та
предмет позову та подала позов до
гаражного автокооперативу «Сокіл-2», у
якому просила визнати за нею право
власності на гаражний бокс АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що
гаражний бокс № АДРЕСА_1 належав її
покійному батьку ОСОБА_6 на підставі
ордеру виконкому Ленінградської
райради № 636 від 30.05.1988 року на право
зайняття гаражного боксу. Голова ГАК
«Сокіл-2» Ратушний І.Г. на оригіналі
ордера зробив письмову відмітку про те,
що гаражний бокс № АДРЕСА_1 закріплено
за ОСОБА_6 та поставив особистий підпис,
завіривши печаткою ГАК «Сокіл-2».
ОСОБА_6 був включений до списків першої
черги на будівництво гаражу.
Протоколом № 12 від 12.06.1996 року
загальних зборів було затверджено
списки членів кооперативу, у якому
також був ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
помер і вона звернулась до
нотаріальної штори з відповідною
заявою, як спадкоємець, на гаражний
бокс № АДРЕСА_1, проте нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва. Крім
того, головою ГАК «Сокіл-2» Ратушним І.Г.
чинились різного роду перешкоди в
отриманні правовстановлюючих
документів на гаражний бокс,
неодноразово голова кооперативу
пропонував їй замість гаражного боксу
№ АДРЕСА_1 гаражний бокс № АДРЕСА_2.
Вона погодилася на отримання у
власність гаражного боксу № АДРЕСА_2,
але потім з`ясувалося, що власником
цього боксу є ОСОБА_3.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 03.07.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не взяв до уваги, довідку ГАК «Сокіл-2»
№ 333/2060 від 23.09.2013 року щодо відсутності
заборгованості по пайовому внеску та
вважає, що в справі достатньо доказів у
підтвердження права власності на
гараж.

У судовому засіданні апелянт та її
представник ОСОБА_8 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 також просила
задовольнити апеляційну скаргу.

Інші сторони у судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомили, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 згідно ордеру виконкому
Ленінградської райради № 636 від 30.05.1988
року надано право на зайняття
гаражного боксу в ГАК «Сокіл-2» (а.с. 176).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Позивачка є донькою померлого та 04.02.2008
року Державним нотаріусом Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори їй було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на
спадкове майно, яке складається з
грошових вкладів з відповідними
відсотками та компенсаціями, що
зберігаються в Святошинському
відділенні № 8069 ощадбанку м. Києва у
філії № 8069/0127 (а.с. 183).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з відсутності
належних та допустимих доказів сплати
ОСОБА_6 пайових внесків за гаражний
бокс № АДРЕСА_1 у повному розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 03.06.1988 року на підставі рішення
виконкому Ленінградської райради № 636
від 30.05.1988 року було видано ордер № 636 на
право зайняття гаражного боксу у ГБК
«Сокіл-2».

На даному ордері міститься запис,
внесений 09.01.1996 року «місце № АДРЕСА_1
(див. додаток № 3,8 до акта № 333/102-95)»,
який завірений печаткою АГК «Сокіл-2», а
також запис «оплачено за гараж», який
завірений штампом цього ж кооперативу
02.04.1996 року (а.с. 40).

Згідно з квитанціями від 16.01.1991 року,
від 05.01.1993 року та від 14.06.1994 року ОСОБА_6
сплачено за гараж відповідно 2 246 крб., 7
000 крб. та 100 000 крб. (а.с. 7).

ОСОБА_6 було включено до списку
громадян для направлення у
автокооператив «Сокіл-«2» першої черги,
проте номер гаражного боксу даний
список не містить.

Після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину у встановлений
законом строк прийняла донька ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про власність», який діяв на час
сплати пайових внесків ОСОБА_6 за гараж,
член житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває права власності на це майно.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 28.06.1991 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ пов'язаних з діяльністю гаражно -
будівельних кооперативів» у справах
про право на пай і на гараж судам
належить виходити з того, що член ГБК,
який повністю вніс свій пай за гараж,
наданий йому в користування, набуває
права власності на це майно і в праві
розпоряджатися ним на свій розсуд -
продавати, заповідати, здавати в
оренду, обміняти, вчинювати щодо нього
інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у
п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування» у
разі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок , то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

З квитанцій від 16.01.1991 року, від 05.01.1993
року та від 14.06.1994 року вбачається, що
ОСОБА_6 сплачено за гараж відповідно 2 246
крб., 7 000 крб. та 100 000 крб., проте ту
обставину, що ці суми є повною сплатою
за гаражний бокс № АДРЕСА_1 зазначені
квитанції не підтверджують.

А відтак висновки суду про те, що
позивач не надала належних та
допустимих доказів повної сплати
внесків спадкодавцем саме за гаражний
бокс № АДРЕСА_1, на думку колегії
суддів, є правильними та доводи
апеляційної скарги таких висновків не
спростовують.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів про те, що на час смерті ОСОБА_6
будівництво спірного гаражного боксу
було закінчено та цей бокс був
прийнятий в експлуатацію.

З протоколу № 12 загальних зборів ГАК
«Сокіл - 2» від 12.06.1996 року вбачається, що
будівництво гаражних боксів на час
проведення зборів завершено не було.

За загальним правилом, передбаченим ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов`язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, установлених ст. 61 цього
Кодексу.

Оскільки позивач не надала належних та
допустимих доказів повної сплати
спадкодавцем ОСОБА_6 пайових внесків за
гаражний бокс № АДРЕСА_1 та введення в
експлуатацію цього боксу за життя
спадкодавця суд першої інстанції
дійшов правильних висновків про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 03 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді