АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6762/14 Справа: №
415/2421/14-ц Категорія: «інші справи»
Головуючий 1 інстанції: Фастовець В.М.
Доповідач: Малінська С.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Піддубного Р.М.,

Швецової Л.А.,

при секретарі - Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Лисичанську на
рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 19 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Лисичанську
Луганської області про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
зобов'язання донарахування і виплати
одноразової допомоги, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з названим позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що він
перебував у родинних стосунках з
ОСОБА_5 (є його сином). ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. З 2000 року позивач
проживав однією сім'єю з батьком. За
життя ОСОБА_5 був інвалідом ІІІ групи
за наслідками отримання професійного
захворювання та отримував соціальне
забезпечення (страхові виплати) за
наслідками втрати працездатності.
Оскільки позивач має намір отримати
одноразову допомогу сім'ї,
компенсаційної виплати у зв'язку зі
смертю особи, якій було призначено
страхові виплати за наслідками втрати
працездатності внаслідок отриманого
захворювання на підприємстві, ОСОБА_2
звернувся до суду із заявою про
встановлення факту проживання однією
сім'єю. В подальшому ОСОБА_2 вимоги
заяви уточнив та просив встановити
факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5,
починаючи з 2000 року по день його смерті
- ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Зобов'язати
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області здійснити
нарахування та виплату одноразової
допомоги на користь позивача - ОСОБА_2 у
зв'язку зі смертю застрахованої особи -
ОСОБА_5 згідно ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Рішенням Лисичанського міського
суду Луганської області позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено. Встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року проживали
однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, з 2000
року по день його смерті. Зобов'язано
відповідача провести нарахування та
виплату одноразової допомоги на
користь позивача у зв'язку зі смертю
застрахованої особи ОСОБА_5 згідно ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

В апеляційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Лисичанську
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просило рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2

Справа підсудна апеляційному суду
Харківської області на підставі
Розпорядження голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Б. Гулько за № 2710/38-14 від 29 вересня
2014 року «Про визначення територіальної
підсудності справ».

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач, як член сім'ї померлого ОСОБА_5
має право на виплату одноразової
допомоги у зв'язку зі смертю
застрахованої особи згідно ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Проте, погодитися з такими висновками
суду не можна, враховуюче наступне.

Згідно з ч.7 ст.34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну пату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.

Відповідно до п.6.1.4. Порядку
призначення , перерахування та
проведення страхових виплати,
затвердженого Постановою Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року № 24 право на страхові
виплати в разі смерті потерпілого
мають особи, визначені ст.33 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Як зазначено у ст.33 цього Закону, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві бо професійного
захворювання) мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання, - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члені сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Таким чином, зазначеної нормою права
(статтею 33 З «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»)
встановлено вичерпний перелік осіб,
які мають право на отримання страхових
виплат в разі смерті потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на момент смерті батька, який
помер внаслідок професійного
захворювання, мав 54 роки, не є інвалідом
і не відноситься до осіб, які мають
право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого, у тому числі й
одноразової допомоги.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що єдиною умовою для
отримання такої виплати є віднесення
особи до члена сім'ї загиблого чи
померлого не відповідає вимогам
вищевказаних норм права.

Ухвалюючи рішення, Лисичнаський
міський суд Луганської області на
зазначені положення Закону уваги не
звернув, що призвело до неправильного
вирішення спору, а тому таке рішення
суду підлягає скасуванню відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33-34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»; п.6.1.4. Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплати,
затвердженого Постановою Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року № 24; ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Лисичанську
задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 19 червня 2014
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Лисичанську
Луганської області про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
зобов'язання донарахування і виплати
одноразової допомоги, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: