Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Маріупольської
міської ради про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року позивачка звернулася
до суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказала, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її мати ОСОБА_4,
після смерті якої відкрилась спадщина
у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 32,0 кв.м., яка належала померлій
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 03.02.1995 року.
Спадкоємцями першої черги за законом
після ОСОБА_4 є позивачка та її брат -
ОСОБА_2, відповідач по справі. 13 травня
2014 року позивачка звернулась до Другої
Маріупольської державної нотаріальної
контори з метою отримання свідоцтва
про право на спадщину за законом.
Відповідач відмовився від прийняття
спадщини, що відкрилась зі смертю
їхньої матері, на користь ОСОБА_1 17
липня 2014 року державним нотаріусом
Другої Маріупольської державної
нотаріальної контори винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, оскільки під час
вивчення документів, наданих для
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом виявлено, що
спадкове майно належало спадкодавцю на
підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого державним
виробничим підприємством по ремонту та
експлуатації «Житловик», яке не
пройшло державної реєстрації у
встановленому законом порядку, у
зв'язку із чим видача свідоцтва про
право на спадщину за законом неможлива.
Вважала, що її мати ще за життя набула
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
проте через свою необізнаність не
здійснила його державну реєстрацію. У
зв'язку із вищевикладеним просила
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити, у судове засідання, що
відбулось 18 вересня 2014 року не
з'явилась.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, надав заяву про можливість
розгляду справи за його відсутності,
позовні вимоги визнав та не
заперечував проти їх задоволення.

Представник відповідача
Маріупольської міської ради Наливай
О.С. у судовому засіданні позовні
вимоги не визнала, заперечувала проти
їх задоволення у зв'язку із тим, що на її
думку, померла ОСОБА_4 за життя не
набула право власності на спірну
квартиру, а тому переходу прав до
спадкоємця бути не може. У судове
засідання, що відбулось 18 вересня 2014
року не з'явилась.

Суд, дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи
визнання позову відповідачем, дійшов
висновку про те, що позов знайшов своє
підтвердження представленими доказами
і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, зі свідоцтва про народження,
виданого 19.05.1964 року Жовтневим районним
бюро РАЦС м. Жданова Донецької області,
вбачається, що батьками ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про встановлення
батьківства, виданого 09.09.1969 року
Іллічівським районним бюро РАЦС м.
Жданова Донецької області, ОСОБА_9
визнаний батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності до свідоцтва про
розірвання шлюбу, виданого 21.01.1972 року
Іллічівським районним бюро РАЦС м.
Жданова Донецької області, шлюб між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розірваний 21 січня 1972
року, після чого дружині та чоловіку
присвоєно прізвище «ОСОБА_4».

У відповідності до свідоцтва про
розірвання шлюбу, виданого 17.01.1984 року
Відділом РАЦС Жовтневого районну м.
Жданова Донецької області, шлюб між
ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірваний 17 січня 1984
року, після чого дружині та чоловіку
присвоєно прізвище «ОСОБА_4».

Як вбачається зі свідоцтва про смерть,
виданого 20.11.2013 року Іллічівським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Встановлено, що на підставі свідоцтва
про право власності на житло № 29863 від
03.02.1995 року, виданого головою
Маріупольського державного
виробничого підприємства по ремонту та
експлуатації «Житловик», ОСОБА_4
належала квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 32,04 кв.м.

Згідно інформації, наданої у
повідомленні начальника
Маріупольського БТІ за № 769/02-14 від
10.06.2014 року, квартира АДРЕСА_1, житловою
площею 19,3 кв.м., загальною площею 32,0
кв.м., належить ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ 29863 від 03.02.1995 року, що не
зареєстроване у Маріупольському БТІ.

Судом досліджена копія спадкової
справи № 146/2014, заведена 13.05.2014 року у
Другій Маріупольській державній
нотаріальній конторі за заявою ОСОБА_1
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4

Так, у вищезгаданій спадковій справі
мається заява ОСОБА_1 від 13 травня 2014
року про прийняття спадщини після
смерті її матері ОСОБА_4, померлої 20.11.2013
року.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 13.05.2014
року, який є спадкоємцем померлої 20.11.2013
року ОСОБА_4, перший відмовився від
прийняття спадщини після її смерті на
користь дочки померлої, ОСОБА_1, і не
заперечував проти видачі їй свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Згідно довідки № 679 від 07.05.2014 року,
виданої начальником
Житлово-комунального підприємства по
ремонту і експлуатації житлового фонду
Іллічівського району м. Маріуполя,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, по день своєї
смерті, тобто до 20.11.2013 року, була
зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Із особового рахунку НОМЕР_1 на
квартиру АДРЕСА_1, вбачається, що у ній
зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2

17 липня 2014 року державним
нотаріусом Другої Маріупольської
державної нотаріальної контори
Царьовою І.В. винесена постанова про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
згідно якої, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом після
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5
відмовлено, у зв'язку із тим, що
правовстановлюючий документ на
квартиру АДРЕСА_1, що входить до складу
спадкової маси, а саме свідоцтво про
право власності на житло, видане
головою Маріупольського державного
виробничого підприємства по ремонту та
експлуатації «Житловик» не пройшло
державної реєстрації у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України
передбачено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно технічного паспорту від 11
червня 2014 року, квартира АДРЕСА_1, має
загальну площу 32,0 кв.м., житлову площу
19,3 кв.м. та складається з одної житлової
кімнати, площею 19,3 кв.м., кухні, площею 6,0
кв.м., сполученої вбиральні, площею 2,3
кв.м., коридору, площею 3,0 кв.м.,
вбудованої шафи, площею 0,3; 0,3 кв.м.,
обладнана балконом, площею 0,8 кв.м.

Враховуючи те, що за загальним
принципом спадкове майно ділиться між
спадкоємцями в рівних частинах,
спадкодавцю ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_1
належала в цілому, а також те, що
спадкоємець за законом ОСОБА_2
відмовився від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_1, суд дійшов висновку про
те, що позивачці спадкова квартира
належить у цілому.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини

Отже, спадкове майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1, належить позивачці з
ІНФОРМАЦІЯ_5 - часу відкриття спадщини
зі смертю спадкодавця.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За правилами ст. 124 Конституції України,
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

У відповідності до ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів, є
визнання права.

Частиною 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України
закріплене, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 3, 10, 60, 61, 197, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України суд
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Маріупольської
міської ради про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка має загальну
площу 32,0 кв.м., житлову площу 19,3 кв.м. та
складається з одної житлової кімнати,
площею 19,3 кв.м., кухні, площею 6,0 кв.м.,
сполученої вбиральні, площею 2,3 кв.м.,
коридору, площею 3,0 кв.м., вбудованої
шафи, площею 0,3; 0,3 кв.м., обладнана
балконом, площею 0,8 кв.м. у порядку
спадкування за законом після ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко