АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1-й інстанції - Савлук Т.В.
Доповідач-Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 04 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини,яка продовжує навчання,-

в с т а н
о в и л а:

В травні 2014 року позивач звернулась з
вказаним позовом до відповідача та
зазначала, що у шлюбі з відповідачем
перебувала з 23 квітня 1993 року по 28
вересня 2005 року. Від шлюбу мають доньку
, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує
навчання в Коледжі ресторанного
господарства Національного
університету харчових технологій на
денній формі навчання, строк якого
визначено з 01 вересня 2011 року по 01
березня 2015 року. Оскільки така форма
навчання позбавляє можливості її
влаштуватися на роботу, то позивач
вимушена її утримувати, незважаючи на
отримання донькою стипендії у розмірі
550 грн.,просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання повнолітньої
дочки у розмірі ј частини усіх його
видів заробітку до досягнення нею 23-х
років, починаючи з 26 травня 2014 року.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 липня 2014 року стягнуто з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання повнолітньої
ОСОБА_1 у розмірі ј частини всіх видів
заробітку щомісячно на період навчання
в Коледжі ресторанного господарства
Національного університету харчових
технологій з 26 травня 2014 року по 01
березня 2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове,яким
призначити виплату аліментів з нього
на користь доньки у розмірі 700 грн.
щомісячно. Зазначає, що судом
неправильно застосована норма
матеріального права,яка регулює
правовідносини,що виникли між
сторонами та не враховано його
сімейний стан,як цього вимагає ст.182 ЦК
України,оскільки на його утриманні
знаходиться син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явились в судове
засідання , обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи ,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували у шлюбі з 23 квітня 1993 року по
28 вересня 2005 року , від якого мають
доньку , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 03 березня
2008 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягувались аліменти на утримання
доньки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно
до досягнення останньою повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 досягла
повноліття.

Відповідно до довідок Коледжу
ресторанного господарства
Національного університету харчових
технологій, ОСОБА_1 з 01.09.2011 року по
01.03.2015 року є студентом вказаного
закладу денної форми навчання з
отриманням стипендії у розмірі 550 грн.
(а.с.15,32 ).

Згідно з довідкою № 46 від 24.06.2014 року
Центральної поліклініки
Військово-медичного управління,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на
диспансерному обліку у поліклініці та
потребує санаторно-курортного
оздоровлення ( а.с. 33).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Стягуючи з відповідача на користь
ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частини
усіх його видів заробітку щомісячно на
період навчання в Коледжі ресторанного
господарства Національного
університету харчових технологій з 26
травня 2014 року по 01 березня 2015 року, суд
виходив з того, що повнолітня донька
сторін проходить навчання , в зв»язку з
чим потребує матеріальної допомоги з
боку батька .

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим , постановленим з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновків якого
доводи апеляційної скарги не
спростовують.

Відповідно до статті 182 Сімейного
Кодексу України при визначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров»я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Зазначаючи про те, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення не
врахував його матеріальне становище,
будь-яких доказів неспроможності у
розумінні ст. 182 СК України надавати
доньці матеріальну допомогу, ОСОБА_2 не
надав.

Та обставина, що ОСОБА_2 має на
утриманні малолітню дитину, висновків
суду не спростовує , оскільки розмір
стягнутих аліментів на утримання
повнолітньої дитини відповідача, не
порушує інтереси сина відповідача та
відповідає інтересам обох дітей та
зобов»язанню батьків їх утримувати .

При цьому колегія суддів зважає на
працездатний вік відповідача, потреби
дитини в існуванні (їжа ,одяг, комфорт,
користування житлово-комунальними
послугами, лікування) .

Доводи апеляційної скарги про
незаконність рішення суду щодо
стягнення аліментів на користь
позивача, а не самої дитини також на
увагу не заслуговують, оскільки ч. 3 ст.
199 СК України визначено право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів того з батьків, з
ким проживає дитина.

Не ґрунтується на вимогах закону і
посилання відповідача щодо стягнення
з нього аліментів у твердій грошовій
сумі, які він згоден сплачувати у
розмірі 700 грн., оскільки самим
відповідачем не заперечується той
факт, що він має постійне місце роботи
та отримує пенсію, до того ж ініціатива
вибору способу визначення розміру
аліментів належить позивачеві.

На підставі викладеного, враховуючи те
, що відповідно до ст. 180 СК України,
обов»язок утримувати дитину є рівною
мірою обов»язком як матері, так і
батька, причому обов»язком особистим ,
рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідним
встановленим обставинам справи та
відповідає інтересам дитини .

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий :
Судді: