РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6669/14-ц

пр. № 2/759/3219/14

01 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

Головуючого судді - Величко
Т.О.,

при секретарі - Самайда
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя
особа: Орган опіки та піклування
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, про
визначення місця проживання дитини та
припинення сплати аліментів ,суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач у справі звернувся із вказаним
позовом до відповідача, посилаючись на
те, що з 2002 по 2007рр перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що від
шлюбу у них народилась донька
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач зазначав,
що після розірвання шлюбу донька
залишилася проживати разом із
відповідачкою, а з нього на користь
відповідачки за рішенням суду на
утримання доньки ОСОБА_3
відраховуються аліменти. Позивач
зазначав, що позивачка покинула доньку
у грудні 2013 року за місцем проживання
АДРЕСА_2 без догляду. Позивач зазначав,
що матір його колишньої дружини
навідувалась до онуки ОСОБА_3 готувала
їй їжу, прала, та поверталася до себе
додому, траплялося так, що онука
знаходилася без догляду. Відповідач
зазначав, що матір відповідачки
повідомила його про те, що його донька
ОСОБА_3 недоглянута, що її покинула
матір. Позивач зазначав, що з 31.01.2014 року
його донька ОСОБА_3 проживає разом із
його сім»єю за адресою АДРЕСА_1. Позивач
зазначав, що місце перебування
відповідачки йому не відомо, але вона
регулярно отримує аліменти на дитину
та витрачає не за призначенням, а тому
просить суд, визначити місце
проживання його доньки ОСОБА_3 разом з
ним та припинити стягувати аліменти на
утримання доньки на користь
відповідачки.

У судовому засіданні позивач
підтвердив суду обставини викладені у
позовній заяві та просили суд позов
задовольнити.

Належним чином повідомлена
відповідачка у судове засідання не
з»явилась, заяв про поважні причини
неявки до суду не подала, а тому суд
вважає за можливе розглядати справу за
відсутності відповідача та ухвалити
заочне рішення, позивач проти цього не
заперечував.

Третя особа: представник Органу опіки
та піклування Святошинської районної у
м.Києві державної адміністрації
підтримали позов та рекомендували
визначити місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_3 разом із
батьком.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Судом встановлено, що шлюб між
сторонами у справі було розірвано
07.08.2007р року, що підтверджено
Свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.9).

Судом встановлено, що від шлюбу сторони
у справі мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1( а.с.8).

Судом встановлено, що за рішенням суду
від 19.11.2008 року з ОСОБА_1 стягуються
аліменти на утримання ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 у розмірі 14 частини
доходів ( а.с.10).

Судом встановлено, що згідно висновку
Служби у справах дітей Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 23.09.2010 року (а.с.67)
вирішено та рекомендовано визначити
місце проживання малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком,ОСОБА_1.

У судовому засіданні були допитані за
клопотанням позивача свідки, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які повідомили суду що
дійсно відповідачка у грудня 2013 року
залишила неповнолітню ОСОБА_3 без
догляду, та зникла.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов»язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської
Конвенції про здійснення прав дітей
(1991р), предметом цієї Конвенції є
підтримка у найвищих інтересах дітей
їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції
вбачається, що першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається,
що одним із основних батьківських
обов»язків є обов»язок по належному
вихованню дитини, прищеплення їй
моральних цінностей, духовності,
культури своєї нації. Саме батьки
повинні навчити дитину формувати
систему пріоритетів та ні в якому разі
не дати їй спотворити існуюче
світосприйняття. Батьки повинні
виховувати особистість, яка б із
повагою ставилася б до прав та свобод
інших людей, любила б свою сім»ю та
родину. Принципом Конвенції існує
принцип загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов»язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов»язків щодо дитини.

Відповідно до ст.142 СК України діти
мають рівні права та обов»язки щодо
батьків, незалежно від того, чи
перебували їхні батьки у шлюбі між
собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України
батьки мають переважне право перед
іншими особами та особисте виховання
дитини, а потім згідно ч.2 цієї статті
батьки мають право залучати до
виховання дитини інших осіб, а також
згідно ч. 3 цієї статті батьки мають
право обирати форми та методи
виховання, крім тих, які не суперечать
закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов»язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Відмова батьків від
дитини є неправозгідною, суперечить
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватись органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
обов»язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров»я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Зважаючи на те, що відповідно до ст.4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, зважаючи на те, що згідно
ч.ч.1,2ст.155 СК України здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов»язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини, суд дійшов висновку що позов
підлягає задоволенню, оскільки судом
достовірно встановлено, що
відповідачка не піклується про свою
доньку ОСОБА_3, покинула її без нагляду
дитину не утримує, що є також підставою
для припинення виплати відповідачці
аліментів.

На підставі наведеного, керуючись
Конституцією України, ст.ст.3,4, 10, 11,57- 61,
88, 208-209, 212-218, 224,228,294 ЦПК України, ст.ст.
140-161 Сімейного Кодексу України,
Конвенції про права дитини, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
разом з батьком гр. ОСОБА_1, за адресою
його місця реєстрації АДРЕСА_1.

Припинити стягнення аліментів з
ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресоюм.
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номерНОМЕР_1,
на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
сплачуються на користь ОСОБА_2 у
розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу
(заробітку), що призначені за рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 19.11.2008 року по справі №2-39742008, за
виконавчим листом №2-3974 від 11.12.2008 року.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2,дата
народження не відома, ідентифікаційний
номер не відомий, зареєстрована за
адресою АДРЕСА_2 понесені позивачем
судові витрати у розмірі 243 ( двісті
сорок три) грн.60 коп.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом за письмовою заявою
відповідача протягом десяти днів з
часу отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м. Києва
шляхом подання протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги, у разі відсутності осіб у
судовому засіданні, протягом десяти
днів з часу отримання копії рішення
суду.

Суддя:
Т.О. Величко