У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Дроботі В.В., Бисаги
Т.Ю.

при секретарі - Гаврилко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
24 квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
орган опіки та піклування Мукачівської
РДА про визнання втратившими право
користування житлом ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та їх малолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх
втратившими право користування
належним їй на праві власності
будинком АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в
цьому будинку проживали відповідачі,
зареєструвались по цій адресі своє
місце проживання, але вже більше одного
року не проживають в ньому. В
теперішній час вони проживають в цьому
ж населеному пункті, але по іншій
адресі. Їхня реєстрація місця
проживання призводить до труднощів по
оплаті комунальних послуг. Крім цього,
позивачка є людиною похилого віку,
потребує стороннього догляду і по
причині відсутності відповідачів по її
місцю проживання вимушена переїхати на
проживання до невістки в інший
населений пункт.

Рішенням суду позовні вимоги
задоволено частково: ОСОБА_4, 1977 р.н., та
ОСОБА_2 визнано такими, що втратили
право користування житловим будинком
позивачки.

Це рішення оскаржено ОСОБА_2, порушено
питання про його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судове засідання апелянтка та її
представник не явились, по причину
неявки не повідомили. Представник
апелянтки своєчасно повідомлений про
час та місце судового засідання, що
відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України є
належним підтвердженням повідомлення
особи, яку він представляє.

В судове засідання не явилась і
позивачка, але надіслала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Враховуючи наведене, суд розглянув
справу у відсутності зазначених осіб
та без фіксації судового процесу
відповідно до ч.1 ст.197, ч.2 ст. 305 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
позивачкою не оскаржено і тому судом
апеляційної інстанції перевірено
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції лише в частині
оскарження рішення відповідачкою.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції свій висновок
мотивував необхідністю захисту права
власності позивачки та не проживанням
відповідачів в будинку позивачки
більше одного року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що висновок суду не відповідає
обставинам справи: апелянтка разом з
сім'єю з будинку позивачки, яка
являється її бабою, перейшла проживати
до своєї матері на прохання позивачки.
У цей час вона відвідувала позивачку,
допомагала їй по господарству. Після
народження у 2012 р. дитини вона мала
намір перейти проживати у будинок
позивачки, але дізналася, що позивачка
відключила від будинку газопостачання
і перейшла проживати в інший населений
пункт.

Ці доводи не можуть бути прийняті до
уваги.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Зазначені вище обставини, які
викладені в апеляційній скарзі, жодним
доказом не підтверджені і тому на
підставі вимог вказаних норм
процесуального права слід
констатувати, що вказані доводи є
недоведеними.

Натомість, факт не проживання більше
одного року відповідачів в будинку
позивачки та їхня реєстрація місця
проживання, крім його визнання
відповідачами в апеляційній скарзі,
доведено довідкою з виконкому
Великолучівської сільради та актами
обстеження умов проживання. Цього
достатньо для застосування вимог ч.2
ст.405 ЦК України, зміст якої наведено в
рішенні суду першої інстанції. Самим же
фактом реєстрації місця проживання
відповідачів у будинку позивачки
обмежується її право власності, яке
підлягає захисту: відповідно до ч.1 ст.391
ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

А тому, керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК
України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 24 квітня 2014 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :