У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Закропивного О.В., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з додатковою відповідальністю
«Пересувна механізована колона № 19» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
Васильківська міська рада Київської
області, Фонд Державного майна України
про стягнення заборгованості за
проживання у гуртожитку за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 9
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20
січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ТДВ «Пересувна
механізована колона № 19» звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в
якому просило стягнути із відповідачів
солідарно на свою користь
заборгованість за проживання у
гуртожитку на загальну суму 14 155 грн 72
коп., з яких 11 008 грн. 61 коп.
основного боргу, 1 751 грн 94 коп.
інфляційних витрат, 3% річних у розмірі 1
143 грн 36 коп. та 251 грн 81 коп. пені.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10
квітня 1998 року на підставі ордеру № 41
відповідачі були вселені до кімнат
АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, що являється
сімейним гуртожитком, як будинок
готельного типу. Відповідачі не
виконують своїх обов'язків по
своєчасному внесенню плати за
користування вищезазначеними
кімнатами та плати за надані послуги з
утримання гуртожитку, внаслідок чого
утворилась заборгованість за період з 1
січня 2009 року по 1 лютого 2013 року у
розмірі 14 155 грн 72 коп. У зв'язку з
викладеним позивач, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь суму основного боргу
станом на 1 березня 2013 року у розмірі 11
088 грн 61 коп.

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 9 вересня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 20 січня 2014 року,
позов задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ТДВ «Пересувна механізована
колона № 19» заборгованість по оплаті
за проживання у гуртожитку за період з
січня 2009 року по 15 листопада 2012
року на загальну суму 10 252 грн 39 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати й ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами, дійшли правильного висновку
про те, що сума заборгованості з
урахуванням її часткового погашення,
повинна бути стягнута з відповідачів
за період перебування гуртожитку на
балансі позивача, тобто з січня
2009 року по 15 листопада 2012 року - до
моменту передачі гуртожитку на баланс
Васильківської міської ради Київської
області.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 9 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 20 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.В. Закропивний

М.Є. Червинська