Ухвала

іменем україни

06 серпня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Завгородньої І.М.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» до Першої одеської
державної нотаріальної контори,
Слідчого управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
прокуратури Полтавської області,
ОСОБА_3 про звільнення майна з-під
арешту, за касаційною скаргою
прокуратури Полтавської області на
заочне рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 05 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») звернулося до суду з
позовом до Першої одеської державної
нотаріальної контори, Слідчого
управління ГУ МВС України в Одеській
області, прокуратури Полтавської
області, ОСОБА_3, у якому просило
звільнити з-під арешту нежитлову
будівлю - шпиталь зі складом загальною
площею 617,6 кв. м, яке знаходиться по
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 27 березня
2008 року між банком та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 441 к-смп
про надання кредиту в сумі
2 006 000 грн з терміном повернення до
25 березня 2016 року.

У забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 27 березня 2008 року
між банком та ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Лубенського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, згідно з
яким в іпотеку банку передано шпиталь
зі складом загальною площею 617,6 кв. м,
розташований по АДРЕСА_1 Полтавської
області й належний йому на підставі
договору купівлі-продажу ВЕА № 293455,
посвідченого 11 липня 2006 року приватним
нотаріусом Лубенського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за № 2503.

Заочним рішенням Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 05 березня 2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 14 травня 2014 року, позов ПАТ АБ
«Укргазбанк» задоволено.

Звільнено з-під арешту нежитлову
будівлю - шпиталь зі складом загальною
площею 617,6 кв. м, розташований по
АДРЕСА_1 та належний іпотекодавцю на
підставі договору купівлі-продажу ВЕА
№ 293455, посвідченого 11 липня
2006 року приватним нотаріусом
Лубенського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за № 2503, зареєстрованого
в Державному реєстрі правочинів 04
березня 2008 року, зареєстрованого в
Лубенському МЕТІ в Реєстровій книзі № 2
за № 241, на підставі витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 19 липня 2006 року № 907208,
накладеного Першою одеською державною
нотаріальною конторою,
зареєстрованого в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна 29 грудня 2008 року о 14:53 год. за №
8341409.

Звільнено з-під арешту нежитлову
будівлю - шпиталь зі складом загальною
площею 617,6 кв. м, розташований по
АДРЕСА_1 та належний іпотекодавцю на
підставі договору купівлі-продажу ВЕА
№ 293455, посвідченого 11 липня 2006
року приватним нотаріусом
Лубенського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за № 2503, зареєстрованого
в Державному реєстрі правочинів 04
березня 2008 року, зареєстрованого в
Лубенському МЕТІ в Реєстровій книзі № 2
за № 241, на підставі витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 19 липня 2006 року № 907208,
накладеного Слідчим управлінням ГУМВС
України в Одеській області,
зареєстрованого в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна 10 березня 2009 року о 15:45 год. за №
8529798.

Звільнено з-під арешту нежитлову
будівлю - шпиталь зі складом загальною
площею 617,6 кв. м, розташований по
АДРЕСА_1 та належний іпотекодавцю на
підставі договору купівлі-продажу ВЕА
№ 293455, посвідченого 11 липня 2006
року приватним нотаріусом
Лубенського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за № 2503, зареєстрованого
в Державному реєстрі правочинів 04
березня 2008 року, зареєстрованого в
Лубенському МЕТІ в Реєстровій книзі № 2
за № 241, на підставі витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 19 липня 2006 року № 907208,
накладеного прокуратурою Полтавської
області, зареєстрованого в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 04 вересня
2009 року о 16:47 год. за № 9026561.

У касаційній скарзі прокуратура
Полтавської області просить скасувати
рішення та ухвалу судів попередніх
інстанцій, закрити провадження у
справі, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що у зв'язку з неналежним
виконанням позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з
позовом про стягнення заборгованості
та звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 02 лютого
2010 року та рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 08 квітня 2010
позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто
заборгованість за кредитним договором
від 27 березня 2008 року № 441 К-СМП на
загальну суму 2 178 836,19 грн. та звернуто
стягнення на предмет іпотеки - належну
ОСОБА_3 нежитлову будівлю - шпиталь зі
складом загальною площею 617,6 кв. м по
АДРЕСА_1 (а.с.14 -16).

На виконання рішення суду постановою
ВДВС Лубенського МРУЮ від 20 липня 2010
року ВП № 20431798 відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа, виданого 08
квітня 2010 року апеляційним судом
Полтавської області про звернення
стягнення на нерухоме майно, що є
предметом іпотеки, а саме: належну
ОСОБА_3 нежитлову будівлю - шпиталь зі
складом загальною площею 617,6 кв. м по
АДРЕСА_1.

02 вересня 2010 року державним виконавцем
ВДВС Лубенського МУЮ складено акт
опису і арешту майна, зокрема належної
ОСОБА_3 зазначеної вище
нежитлової будівлі.

Також установлено, що на даний час
відділ державної виконавчої служби
Лубенського МУЮ не може здійснити
реалізацію предмета іпотеки та
виконати тим самим рішення суду,
оскільки згідно з витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 27 січня 2011
року № 30126038 на спірне майно накладено
арешт Першою одеською державною
нотаріальною конторою, зареєстрований
29 грудня 2008 року о 14:53 год. за № 8341409,
Слідчим управлінням ГУМВС України в
Одеській області, зареєстрований 10
березня 2009 року о 15:45 год. за
№ 8529798, та прокуратурою Полтавської
області, зареєстрований 04 вересня 2009
року о 16:47 год. за № 9026561.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, дійшов висновку про
те, що оскільки іпотека позивача
зареєстрована раніше, ніж обтяження
відповідачів, вимоги банку на спірне
майно мають вищий пріоритет.

Однак з такими висновками погодитися
не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

З матеріалів справи вбачається, що
арешт на майно ОСОБА_3 було накладено
слідчим у межах розслідування ним
кримінальної справи.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої
інстанції не перевірив юрисдикцію
цього спору, не з'ясував, чи пов'язаний
арешт спірного майна правоохоронними
органами з підприємницькою діяльністю
ОСОБА_3

Крім того, у випадках, коли арешт майна
проводиться для забезпечення
конфіскації чи стягнення майна на
користь держави, як відповідач до
участі у справі у встановленому
законом порядку також залучаються
відповідні територіальні органи
Міністерства доходів і зборів України.

У постанові Верховного Суду України
від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13,
яка є обов'язковою для судів при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин
(ч. 2 ст. 214 ЦПК України),
сформульована правова позиція, згідно
з якою вимоги особи, що ґрунтуються на
її праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту. У
порядку, передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством, коли
арешт на майно накладено при
провадженні у кримінальній справі,
розглядаються лише заяви боржників на
правильність арешту майна.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не врахував, що ПАТ АБ
«Укргазбанк» не є власником спірного
майна.

Не перевірив суд й дотримання
позивачем вимог ст. 257 ЦК України при
зверненні з позовом.

Так, законодавство встановлює строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
КБ «Укргазбанк» звернулося з даним
позовом у січні 2014 року, в той час як
арешт, накладений Першою одеською
державною нотаріальною конторою,
зареєстрований у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна 29 грудня 2008 року, Слідчим
управлінням ГУ МВС України в Одеській
області - 10 березня 2009 року,
прокуратурою Полтавської області - 04
вересня 2009 року, а виконавче
провадження відкрито 20 липня 2010 року.

Позовні вимоги банк мотивував даними
витягу з Державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 28 січня 2011 року.

Проте, розглядаючи справу через три
роки, суд не перевірив ці дані, не
з'ясував, чи триває слідство у згаданій
вище кримінальній справі.

Крім того, у матеріалах справи наявна
ухвала апеляційного суду Полтавської
області від 11 листопада 2013 року, якою
вже закрито провадження у справі за
позовом ПАТ КБ «Укргазбанк» до Першої
одеської державної нотаріальної
контори, Слідчого управління ГУ МВС
України в Одеській області,
прокуратури Полтавської області про
звільнення майна з-під арешту на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а.с.
47-48) й докази про те, що вона була
скасована в установленому законом
порядку, в матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд зазначені обставини
також не перевірив, погодився з
висновками місцевого суду та залишив
його рішення без змін.

Наведене свідчить, що як суд першої
інстанції, так і апеляційний суд не
встановили фактичні обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не
відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених судових рішень із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, у процесі якого
суду слід урахувати наведене та
залежно від установленого вирішити
спір.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокуратури
Полтавської області задовольнити
частково.

Заочне рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 05 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 14 травня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко