АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6814/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2035/14
Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дряниці Ю.В. Суддів:
Пилипчук Л.І.; Карнауха П.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 травня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання причини пропуску строку
звернення до суду поважною та
поновлення строку, визнання недійсним
(удаваним) доручення від 9 грудня 2003
року, визнання дійсним та укладеним 9
грудня 2003 року договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності на квартиру, визнання
фіктивним договору купівлі-продажу
квартири від 12 лютого 2004 року,
заслухавши доповідь судді-доповідача
Дряниці Ю.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 21 травня 2014
року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу квартири фіктивним
залишено без задоволення.

Додатковим рішенням цього ж суду
від 20.06.2014 року визнано поважними
причини пропуску ОСОБА_1 строку
позовної давності та поновлено строк
позовної давності.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання недійсним
(удаваним) доручення від 9 грудня 2003
року, визнання дійсним та укладеним 9
грудня 2003 року договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності на квартиру
відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 у державний
бюджет судовий збір у сумі 344 грн. 10 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в повному обсязі задовільнити
його позовні вимоги.

При цьому апелянт посилався на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Також апелянт зазначив, що судом
було застосовано закон, який не
поширюється на дані правовідносини, не
застосовано закон, який підлягав
застосуванню, що в свою чергу призвело
до неправильного вирішення справи.

В суд апеляційної інстанції
сторони не з'явились.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 9 грудня 2003р. ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 видали ОСОБА_1 нотаріально
посвідчене доручення, яким
уповноважили його продати, подарувати
або обміняти належну їм квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 10).

У той же день відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 видали ОСОБА_1 розписку,
належність якої їм вони визнають, про
те, що отримали від ОСОБА_1 за продану
квартиру 7900 доларів США і претензій до
покупця ОСОБА_1 не мають (а.с. 11).

12.02.2004р. між продавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
від імені яких на підставі доручення
від 19.02.2003р. діяв ОСОБА_1, та покупцем
ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу цієї квартири вартістю
28006 грн.

Договір зареєстровано в
Кременчуцькому міжміському БТІ 16.03.2004р.

18.05.2007р. власник квартири ОСОБА_4
уповноважила нотаріальною довіреністю
ОСОБА_1 розпоряджатись цією квартирою,
в зв'язку з чим 2.11.2007р. між ОСОБА_4, від
імені якої діяв ОСОБА_1, та ОСОБА_7 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2 за ціною 42649 грн.

12.12.2007р. ОСОБА_4 скасувала доручення на
ім'я ОСОБА_1 (а.с. 14).

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 1.04.2009р. було
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8,
застосована реституція шляхом
повернення сторін договору
купівлі-продажу в первісне положення.
Рішення набрало законної сили.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 18 лютого 2013
року ОСОБА_1 було відмовлено у
задоволенні його позову до ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
спірної квартири від 12 лютого 2004 року,
укладеного між продавцями ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з одного боку та покупцем
ОСОБА_4, з іншого боку, недійсним як
удаваний правочин. Це рішення суду
набрало законної сили.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів вважає, що при вирішенні
спору по суті місцевим судом
вищезазначені обставини було
встановлені вірно і їм дано належну
правову оцінку.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особи, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, місцевим судом було вірно
враховано те, що рішенням у цивільній
справі № 2- 698/12 від 18.02.2013р. було
встановлено, що висновок місцевого
суду про те, що фактичним покупцем
квартири є ОСОБА_1, не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права. 12.02.2004р. ОСОБА_1
діяв як представник продавця ОСОБА_2 на
підставі доручення від 9.12.2013р. і як
повірений не мав права укладати угоду
відносно себе особисто ( а.с. 50-53).

Врахувавши пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3
щодо змісту розписки від 9.12.2013р. та
обставин при яких вона видавалась
місцевий суд дійшов до вірного
висновку, що це доручення не є удаваною
угодою.

Встановивши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не
ухилялись від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
спірної квартири, а також відсутність
підстав для визнання укладеним
(дійсним) договору купівлі-продажу
спірної квартири, який ніби то був
прихований під дорученням, місцевий
суд вірно застосував положення ч. 2 ст. 47
ЦК УРСР (ред. 1963р.), а також ст. 234 ЦК
України, яка регулює питання, пов'язані
з визнанням правочину фіктивним, тобто
вчиненим без наміру створення правових
наслідків.

Місцевим судом проведено також вірний
аналіз дій ОСОБА_4, спрямованих на
захист своїх порушених прав та
зроблено вірний висновок, що договір
купівлі-продажу спірної квартири від
12.02.2004р. не є фіктивним правочином.

Враховуючи наведене, а також ту
обставину, що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
колегія суддів не знаходить підстав
для спростування рішення місцевого
суду, вважаючи його законним та
обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303; 308; 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Пилипчук Л.І.

(підпис)
Карнаух П.М.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.