Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4020/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Боєвої
В.В.,

Суддів Денисенко
Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк
К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Укрсоцбанк» на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 29 липня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Укрсоцбанк», ОСОБА_3
про визнання правовідносин за
договором поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ПАТ КБ «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_3 про визнання правовідносин за
договором поруки припиненим.

Позивач зазначала, що 07 грудня 2007
р. АКБСР «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3 був укладений Генеральний
договір про надання кредитних послуг
325/158 СМБ, за яким банк зобов'язується
відкрити позичальнику кредитну лінію в
сумі 2 020 000,00 гривень, що в еквіваленті
дорівнює 400 000 доларів США. В
забезпечення виконання умов кредитної
угоди між АКБСР «Укрсоцбанк», ОСОБА_3
та ОСОБА_2 був укладений договір
поруки №325/158 СМБ-П/1 від 07.12.2007 р. Позивач
вважає, що правовідносини за договором
поруки є припиненими, оскільки мала
місце зміна зобов'язання за кредитним
договором - без згоди поручителя та
збільшився обсяг її відповідальності.
Так, за кредитним договором було
встановлено рівень річної відсоткової
ставки - 13,5% на рік. Однак 01.07.2008 р. між
відповідачем ОСОБА_3 та АКБСР
«Укрсоцбанк» був укладений Договір про
внесення змін та доповнень до
Генерального договору. Зокрема,
кредитор та позичальник дійшли згоди
про зміну п. 1, виклавши його в новій
редакції, здійснивши таким чином
підвищення розміру відсоткової ставки
до 14,00% річних.

Позивач вказує, що результатом
підвищення процентної ставки за
кредитом є збільшення обсягу
відповідальності особи, що поручилася
за належне виконання умов кредитного
договору. Загальна вартість кредитних
ресурсів, яка підлягає поверненню,
збільшилась, а отже розмір
відповідальності поручителя
збільшився пропорційно зміні
відсоткової ставки за договором.
Оскільки її про укладення Договору про
внесення змін та доповнень до
Генерального договору не повідомляли,
а вона не згодна на зміну відсоткової
ставки, позивач просила визнати
припиненими правовідносини, що
випливають із договору поруки,
укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 07 грудня 2007 р. № 325/158
СМБ-П/1 в забезпечення виконання умов
Генерального договору про надання
кредитних послуг 325/158 СМБ від 07.12.2007 р.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 липня 2014 року позов
задоволено.

Визнано припиненими правовідносини, що
випливають із договору поруки,
укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 07 грудня 2007 р. № 325/158
СМБ-П/1 в забезпечення виконання умов
Генерального договору про надання
кредитних послуг 325/158 СМБ від 07.12.2007
року.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Укрсоцбанк», посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції вірно посилався на
положення частини 1 статті 559 ЦК
України, якою передбачено, що порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Також судом враховано правові
позиції Верховного Суду України за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судових рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, викладених у
постановах від 18 червня 2012 р. у справі
№ 6-73 цс 12 та від 20 лютого 2013 р. у справі
№ 6-172цс12, які відповідно до частини 1
статті 360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх
судів України, з яких вбачається
наступне: За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної
ставки в бік збільшення тощо. У
зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки, здійснене за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на поручителя
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Задовольнивши позовні вимоги
ОСОБА_2, суд, посилаючись на
відсутність доказів того, що банком
вжиті заходи щодо повідомлення
поручителя про підвищення розміру
процентної ставки за користування
кредитом, вважав доведеним, що
збільшення відповідачами відсоткової
ставки за основним зобов'язанням
призвело до збільшення обсягу
відповідальності позивача (поручителя)
без згоди поручителя за Договором
поруки № 325/158 СБ-П/1 від 07.12.2007 року, що є
підставою для припинення поруки.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами судом
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального
законів при розгляді справи судом не
порушені і застосовані вірно.

Основні доводи апеляційної скарги ПАТ
КБ «Укрсоцбанк» полягають в тому, що
судом першої інстанції не враховано
заяву банку про відмову в позові в
зв'язку зі спливом позовної давності,
бо на думку апелянта, позивач ОСОБА_2
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав раніше, оскільки ОСОБА_2
повинна була у 2010 році отримати
позовну заяву банка до третейського
суду та рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 16.02.2010 р.

Такі доводи спростовуються наступним.
З мотивувальної частини оскаржуваного
судового рішення видно, що суд першої
інстанції надав відповідну правову
оцінку заяві ПАТ КБ «Укрсоцбанк» про
застосування наслідків спливу
позовної давності, застосував
положення частини 1 статті 257 та
частини 1 статті 261 ЦК України, якими
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки, а перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Суд вказав на те, що
зі змісту рішення таких фактів не
вбачається, так як позивач не був
присутнім під час розгляду справи в
третейському суді (а. с. 70).

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник апелянта, посилаючись на
регламент роботи Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків, пояснив суду, що
всі сторони повинні були
повідомляться про час і місце розгляду
справи в третейському суді та про
наявність зазначеного судового
рішення.

Проте, будь-яких доказів стосовно того,
що позивач була повідомлена про час і
місце розгляду справи та про її
обізнаність зі змістом рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 16.02.2010
р. суду не надано.

Зі змісту рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 16.02.2010 р.
вбачається, що справу за позовною
заявою Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з залученням
третьої особи ОСОБА_3 про стягнення
боргу у розмірі 2966845, 64 грн. вбачається,
що розгляд цієї справи відбувся за
відсутності відповідачів. В цьому
рішенні зазначено, що від відповідачів
надійшли заяви в яких вони клопотали
про відмову у розгляді позову банку у
третейському суді. Але це не є доказом
того, що ОСОБА_2 знала про те, що
розгляд справи все ж таки відбувся та
було постановлено відповідне рішення
і вона була обізнана з його змістом
(а. с. 29-33).

Заперечуючи проти доводів апелянта,
представник позивача пояснив суду, що
ОСОБА_2 стало відомо про порушення її
прав лише в ході виконавчого
провадження - у 2014 році.

Зазначене підтверджено тим, що в
матеріалах справи є копія ухвали
Дніпровського районного суду м. Київа
від 25.04.2014 року якою суд постановив
видати виконавчі листи на виконання
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 16.02.2010 р. та копія виконавчого листа,
виданого 21.05.2014 року Дніпровським
районним судом м. Київа на виконання
вказаного рішення, в якому
відповідачем (боржником) зазначена
ОСОБА_2 (а. с. 46-47; 35-36)

Із апеляційної скарги вбачається, що
інші доводи не мають належного
обґрунтування у чому полягає порушення
вимог матеріального і процесуального
права, а тому не дають підстав для
висновку щодо незаконності чи
неправильності оскаржуваного
судового рішення, відтак апеляційна
скарга ПАТ КБ «Укрсоцбанк» має бути
відхилена.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: