У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., за участю , розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Рівненського районного суду від 20
червня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до правонаступника ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В
И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду
від 20 червня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_2 до правонаступника ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя -
задоволено частково.

Визначено частку ОСОБА_2 у праві
спільної сумісної власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в
розмірі 1/2.

Проведено розподіл житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1, що є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Виділено ОСОБА_2 відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 30.11.2012 року № 281
(нумерація приміщень згідно з
технічним паспортом): 1-1 коридор
(веранда), площею 7,5 кв.м., вартістю 6522
грн., 1-7 житлова, площею 24,0 кв.м.,
вартістю 29549 грн., „а нижній індекс 3"
сходи, площею 1,4 кв.м., вартістю 554 грн.,
„Б" сарай, площею 28,8 кв.м., вартістю 11189
грн., „б" сарай, площею 9,5 кв.м., вартістю
1414 грн., „Пг/Б" Погріб, площею 6,5 кв.м.,

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1647/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Гнатущенко Ю.В.

Доповідач :
Григоренко М.П.

вартістю 1570 грн., „В" льох, площею 27,4
кв.м., вартістю 9096 грн., 1/2 частину
огорожі, площею 90 кв.м., вартістю 2246 грн.,
№2 ворота, площею 6 кв.м., вартістю 850
грн., всього разом вартістю 62990 грн., що
становить 48/100 частини від усього
будинку з надвірними будівлями.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
48/100 частин житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, що складається з 1-1
коридор (веранда), 1-7 житлова, „а нижній
індекс 3" сходи, „Б" сарай, „б" сарай,
„Пг/Б" погріб, „В" льох, 1/2 частину №1
огорожі, №2 ворота.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2257
грн. компенсації.

Зобов'язано ОСОБА_2 виконати наступні
роботи по переобладнанню житлового
будинку (будівельно-технічні роботи):

- закласти дверні прорізи №1, №2,
влаштувати вхід з приміщення 1-1 в 1-7;
влаштувати кухню в існуючих
приміщеннях (відділивши частину
приміщення 1-7 під кухню), або провести
добудову; влаштувати автономні системи
опалення, водопостачання, каналізації,
газопостачання та електричних мереж.

Право спільної сумісної власності
припинено.

Визнано за ОСОБА_2 згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 26.05.2014 року право
власності на частину земельної
ділянки, яка зайнята 48/100 частинами
житлового будинку, які їй виділено, та
на частину земельної ділянки, яка
необхідна для обслуговування цієї
частини, площею 520 кв.м. (0,0520 га) згідно
Плану розподілу земельної ділянки, яка
має такі межі (по периметру), починаючи
з фасадної: 10,99; 11,83; 6,21; 1,81; 7,47; 29,35; 9,29; 24,75;
4,05; 3,39; 4,43; 1,31; 2,31; 0,31; 7,05; 9,06 (м).

У задоволенні решти позовних вимог
щодо скасування державного акту на
право власності на земельну ділянку,
виданого ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 700
грн. витрат за проведення судової
експертизи, 141,74 грн. судового збору, 120
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_1 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що оскільки позивачка з вимогою
про визначення частки у майні
колишнього подружжя в розмірі 1/2
частини житлового будинку звернулася
лише 20 травня 2013 року, тобто, після
спливу 5 років після розірвання шлюбу
(20.05.2008), а її заява не є уточненням
позовних вимог, а по суті є окремою
вимогою, так як лише питання про виділ
частки можна ставити лише після
визначення її розміру, тому суд першої
інстанції мав відмовити позивачу у
задоволенні позову у зв'язку із
пропуском строку позовної давності.

Також судом не враховано, що фактично
між колишнім подружжям вже відбувся
розподіл земельних ділянок, оскільки
за її покійним батьком (відповідачем)
обліковувалась земельна ділянка
площею 0,2 га, від якої він відмовився на
користь позивача, що підтверджується
довідкою Великожитинської сільської
ради від 20.03.2008 року.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи
представник ОСОБА_1 підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити.

Позивач просила апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Залишаючи без задоволення клопотання
відповідача ОСОБА_1 про застосування
позовної давності до позовних вимог
ОСОБА_2 щодо визначення частки
останньої у спільній сумісній
власності, суд першої інстанції вказав,
що позивач не пропустила строк
позовної давності, так як фактично ця
частка вже була визначена рішенням
Рівненського районного суду від 04
лютого 2010 року, яке набрало законної
сили.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
висновку, що строк позовної давності до
вимог позивача має обраховуватись не з
часу розірвання шлюбу між позивачем та
померлим ОСОБА_3, а з часу коли у ОСОБА_2
виникли підстави вважати, що її право у
спільній сумісній власності
колишнього подружжя порушується.

Дані висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги також не
спростовують правильності висновків
оскаржуваного рішення, оскільки
відповідно до частини 1 статті 68 СК
України розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу.

Частиною 2 статті 72 України
передбачено, що до вимоги про поділ
майна, заявленої після розірвання
шлюбу, застосовується позовна давність
у три роки.

Позовна давність обчислюється від дня
коли один із співвласників дізнався
або міг дізнатися про порушення свого
права власності.

По справі встановлено, що частки у
спірному майні колишнього подружжя
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, без виділення цих
часток в натурі, було визначено
рішенням Рівненського міського суду
від 04 лютого 2010 року, а з позовом ОСОБА_2
звернулась 19 квітня 2011 року, тобто в
межах строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення Рівненського районного суду
від 20 червня 2014 року підлягає
залишенню без змін, як ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
від 20 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.