Справа № 152/1138/14-ц
23 липня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області в
головуючого судді - Гаврищука А.В.
з участю секретаря - Вішньової А.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 (далі - позивач) 1 липня 2014 року
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, в якому
зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
12 березня 2008 року. Від даного шлюбу вона
та відповідач мають двох неповнолітніх
дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося через різні
характери та різні погляди на сімейне
життя, у зв'язку з чим між ними часто
виникають непорозуміння та суперечки.
Позивач вважає, що подальшого сенсу
підтримувати сімейні відносини немає,
оскільки вони з відповідачем більше
трьох років проживають окремо, спільне
господарство не ведуть. На примирення з
відповідачем вона не згодна.
У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з мотивів та підстав
викладених у позовній заяві.
Відповідач проти задоволення позову не
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 12
Зазначені обставини, що встановлені
судом, підтверджуються свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).
Від шлюбу позивач та відповідач мають
двох неповнолітніх дітей: доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4,
Вказані обставини, що встановлені
судом, підтверджуються свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_2 та серії
НОМЕР_3 (а.с. 5, 6).
Позивач на примирення не згодна має
стійке волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин та
Причиною розладу в сім'ї стали
непорозуміння та суперечки між
подружжям через різні характери та
погляди на сімейне життя, внаслідок
чого позивач та відповідач перестали
проживати однією сім'єю.
Судом встановлено, що розлад в сім'ї
позивача носить не тимчасовий, а
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливе і
суперечить інтересам позивача,
оскільки відносини, які склалися між
подружжям, а саме: непорозуміння та
сварки, суперечать інтересам позивача,
а також суперечать інтересам
неповнолітніх дітей.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною
національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Кожен із подружжя має рівні
права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання. Ця
стаття не перешкоджає державам вживати
таких заходів, що є необхідними в
Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивач наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивача, що
мають істотне значення, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.
Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК
України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Шаргородського районного
управління юстиції Вінницької області
12 березня 2008 року за актовим записом
№17.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на
оплату судового збору у розмірі 243 грн.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Вінницького
апеляційного суду через Шаргородський
районний суд протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: