Справа № 0541/7203/2012
Провадженя№ 2/266/81/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м.
Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді
Шишиліна О.Г.,

при секретарі
Зіберовій К.О.,

позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3,

представника третьої особи
Приморська Балюри Р.С., Солохи І.Г.

представника третьої особи
Жовтнева Левтерова Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 третя особа Орган опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації м. Маріуполя, Орган опіки
та піклування Жовтневої районної
адміністрації м. Маріуполя, Головне
управління державної міграційної
служби України в Донецькій області та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визначення місця проживання
дитини.

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дитини, та встановлення
режиму спілкування. В подальшому
змінив предмет позову просив
встановити місце проживання доньки з
ним, визнати право, надання тимчасового
дозволу, оформлення документів на
виїзд за межі України малолітньої
ОСОБА_8 та судові витрати. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що ОСОБА_2 зловживає
алкогольними напоями та її стан
здоров'я має ознаки психіатричного
захворювання з цього приводу вона
зверталася за психіатричною допомогою,
окрім того після розірвання шлюбу
остання мешкає в буд. АДРЕСА_1 разом з
дитиною та невідомим чоловіком який
образливо ставиться до дитини. Крім
того мати здійснює насилля над дитиною
у вигляді психологічного тиску,
залякуючи дитину появою нової доньки.
Ставлячи свої особисті амбіції вище за
стан здоров'я дитини мати
відмовляється надавати довіреність на
виїзд дитини за кордон для
оздоровлення. Вона створює перешкоди у
спілкуванні з дитиною, заважаючи
доньці спілкуватися з ним по телефону
або через мережу Інтернет. Вона на свій
розсуд не зважаючи на домовленість
згідно до якого по 3 доби на тиждень їх
спільна дитина проводить разом з
кожним із батьків не повертає доньку
йому, вивозить її за межі міста у
невідомому напрямку не узгоджуючи з
ним а ні місце, а ні термін вивозу
дитини. Також мати намагається змінити
місце навчання дитини в супереч її
бажання, а саме перевести доньку з
другого класу Маріупольської
загальноосвітньої приватної школи
«Лінгва XXI століття» де вона навчається
до першого класу загальноосвітньої
школи № 15.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася із
зустрічним позовом в якому зазначила,
що від шлюбу між нею та ОСОБА_1 який було
розірвано мають неповнолітню дитину
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з тим, що
між ними не має згоди відносно місця
проживання дитини вони змушені цей
спір вирішувати в суді. Зазначила, що
ОСОБА_8 проживає разом з нею, з літа 2012
року знаходиться на її утриманні,
батько матеріальної допомоги не
здійснює, тільки оплачує навчання
доньки в приватній школі. ОСОБА_1 багато
працює, тому має можливість
забезпечити дитину матеріально, але не
має можливості надати достатньо уваги
дитині, спілкується тільки в короткі
вільні проміжки часу. Батько не має
навиків догляду за дітьми, він не може
організувати регулярне, здорове та
повноцінне харчування, виконання
гігієнічних процедур для дівчинки
тощо, тому дитина повинна проживати з
нею. Окрім того в період сумісного
проживання зі сторони ОСОБА_1 були
прояви насильства у сім'ї, він їй
спричинив тілесні ушкодження у зв'язку
з чим вона звернулася до
правоохоронних органів. Також
зазначила, що ОСОБА_1 під час шлюбу
зраджував її, вів безпорядне статеве
життя. Просила суд встановити місце
проживання ОСОБА_8 з матір'ю, а батьку
встановити режим спілкування з ОСОБА_8
згідно запропонованого нею графіку: в
будній день: вівторок, четвер - з 15:00 до
20:00, вихідний день: субота - з 10:00 до 20:00
щотижнево - у навчальний період часу;
осінні канікули протягом третьої і
четвертого тижня жовтня місяця -
закріпити за нею для спільного
відпочинку з дитиною; зимові канікули
протягом першого і другого тижня січня
місяця - закріпити за кожним із батьків
один тиждень спільного відпочинку
батька з дитиною; весняні канікули
протягом четвертого тижня березня
місяця - закріпити за батьком для
спільного відпочинку з дочкою; літні
канікули протягом шести тижнів
спільного відпочинку батька з дитиною -
в канікулярний період часу. Дозволити
перетинати кордон України ОСОБА_8 до
досягнення нею 18 років без письмового
дозволу батька в супроводі матері з
попередженням його через органи опіки
за 10 днів до вивозу дитини із держави і
конкретне місце перебування дитини.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги зміненого позову та
надав пояснення аналогічні викладеним
у позовній заяві. Зустрічний позов не
визнав.

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнали повністю,
підтримали зустрічний позов,
посилаючись на обставини викладені у
зустрічному позові.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що ОСОБА_1
приходиться їй племінником, ОСОБА_2 -
мати позивача, є її рідною сестрою,
ОСОБА_2 колишня дружина позивача. Вона
має педагогічну освіту, іншої освіти
вона немає. У літку, а саме в серпні 2012
року вона зі своєю донькою ОСОБА_10, якій
було на той час 28 років, онукою ОСОБА_11,
який було шість років, рідною сестрою
ОСОБА_2, та онукою сестри ОСОБА_8
відпочивала на Белосарайській Косі у
будинку якій належав ОСОБА_2, куди їх
відвіз друг її дочки. ЇЇ сестра свою
онуку, ОСОБА_8, взяла на відпочинок з
дозволу її матері. На той час батько
дитини, ОСОБА_1, був відсутній на
території України, він був у
відрядженні. Вони відпочивали з
п'ятниці та повинні були повернутися
додому у неділю 12.12.2012 року, але друг
доньки не зміг вчасно, а саме у неділю
за ними приїхати, тому вони вирішили
залишитися до понеділка на відпочинку.
ЇЇ сестра подзвонила своїй невістки
ОСОБА_2 та розповіла про те, що вони
залишаються з ОСОБА_8 до ранку
понеділка у зв'язку з тим, що не мають
можливості виїхати. ОСОБА_2 кинула
слухавку. Вони разом залишилися,
відпочивали, гарно проводили час,
увечері сиділи на веранді грали в ігру.
Раптом з'явилася невістка сестри, очі у
неї були перелякані, вона сказала, щоб
ОСОБА_8 збиралася додому. ОСОБА_8
звернулася до бабусі з питанням, чому ж
вона обіцяла їй ще залишитися на
відпочинку, а приїхала мама та забирає
її. Розпочався скандал між ОСОБА_2 та її
сестрою, ОСОБА_2 кричала, ображала
сестру, висловлювалася в її адресу
нецензурною бранкою, в присутності
дітей її онуки ОСОБА_11 та онуки сестри
ОСОБА_8. ОСОБА_8, кричала, плакала. ОСОБА_2
питала, що її сестра робить з дитиною,
що вона не хоче йти до матері. Вона
сказала, що якщо у бабусі не має
можливості повернутися з дитиною
додому то вона знайшла таку можливість
та приїхала за ОСОБА_8 на таксі. Після
цього вона забрала дитину та поїхала.
Сестра повернулася в будинок, вона
плакала з цього приводу. Вона працює
вихователем у дитячому садку, досвід
роботи 18 років. Коли мати дитини
приїхала у збудженому стані, вчинила
сварку, ОСОБА_8 дуже злякалася. Раніше
ОСОБА_8 була дуже життєрадісною
дитиною. На даний час дитина стала
скритною, вона боїться щось сказати,
немає життєвого блиску в очах дитини.
Зі слів сестри вона знає, що та
намагалася поговорити з онукою, що
сталося з нею, чому вона налякана, чому
не хоче розмовляти. ОСОБА_8 на питання
бабусі відповідала, що вона боїться
брати її за руку у зв'язку з тим, що мати
буде сваритися з цього приводу. Окрім
того показала, що з моменту як вона
дала згоду свідчити у суді, зі сторони
відповідача на її сторінки в
соціальній мережі в сеті Інтернет
з'явилися негативні коментарі, як і на
сторінці її сестри. Вона, як людина
маюча педологічну освіту вважає, що
сварки між батьками мають негативний
вплив на дітей. У ОСОБА_8 дуже теплі
стосунки з батьком, він ніколи не
висловлюється при дитині грубими
словами. ОСОБА_8 знає, що батько її
кохає, піклується про неї, тому у його
присутності відчуває себе повільно. Їй
нічого не відомо про особисті, інтимні
стосунки між позивачем та
відповідачем. Їй відомо, що 27 жовтня 2013
року її племінник, ОСОБА_1 святкував
свій день народження на
Белосарайській косі разом з її
доньками, онукою, своєю донькою та зі
своєю співмешканкою, а також з іншими
гостями. Діти під час святкування
знаходилися окремо від дорослих на
другому поверсі будинку. По закінченню
святкування діти разом з дорослими
повернулися додому. Їй не відомо чи
мешкали разом, однією сім'єю 12.08.2012 року
ОСОБА_12 та ОСОБА_2. Раніше до 12.08.2012 року
ОСОБА_2 приїздила на Белосарайську Косу
у той час коли вони там відпочивали,
переодягалася, йшла на море, а дитина
була разом з бабусею. Все було гарно,
подібних конфліктних ситуацій не було.
В наступний час три, чотири разів на
місяць ОСОБА_8 приїздить до них та
спілкується з її онукою. Скільки часу
племінник спілкується зі своєю
донькою їй не відомо. Вона спілкується
зі своїм племінником досить часто,
спілкуються по телефону та він
приїздить до неї в гості. Вони дуже
близько спілкуються зі своєю сестрою, і
їй відомо зі слів сестри, що з початку
того як ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2
остання досить часто вела себе
неадекватно, це проявлялося у
розриванні ланцюжків, різання курток,
викидання речей з вікна. Коли ОСОБА_1
мешкав з ОСОБА_2 на Кіпрі, викликали
сестру з причини того, що ОСОБА_2
прийшлося виводити зі стану
алкогольного сп'яніння. Сестра досить
часто розказувала, що була свідком
неадекватної поведінки своєї невістки
у присутності дитини.

Свідок ОСОБА_2 суду показала : ОСОБА_1 є
її рідним сином, ОСОБА_2 колишня
дружина її сина. За часи сумісного
проживання сина та невістки у неї з
невісткою були нормальні, родинні
стосунки. Невістка зловживала
спиртними напоями. Перший раз вона
бачила свою невістку в стані
алкогольного сп'яніння на дні
народження її матері 7 березня 2005 року.
Вона не цікавилась особистим життям
подружжя. Другий раз вона побачила
невістку в неадекватному стані коли в
них вже була дитина. На той час ОСОБА_8
було 2 роки. 18 жовтня в 20:30 їй
зателефонував син та попросив
приїхати. Вона викликала таксі та
поїхала до сина. Син виніс дитину, та
сказав, що вони чекають міліції. Вона
забрала дитину яка була в збудженому
стані. Після того як вона забрала
дитину, поїхала додому. Коли
з'ясувалося, що дитину потрібно напоїти
молоком на ніч, вона зателефонувала
сину, щоб той привіз їй молоко. Син
погодився та приїхав до неї разом з
мамою дитини. Побачивши мати дитини,
вона вирішила залишити її у себе, а син
поїхав чекати міліцію. Після того як
вона напоїла дитину молоком і вже
хотіла укладати дитину спати, мати
вийшла на балкон та почала ридати.
Дитина почувши, що мати ридає сама
стала плакати. Вона запропонувала,
укласти дитину спати, а потім
побалакати з невісткою. Але невістка
стала вести себе неадекватно, ще більш
кричати. Дитина продовжувала плакати.
Коли вона вирішила зателефонувати
батькам невістки, та вихватила з її рук
слухавку та стала бити її ногами.
Дитина стала ще більш кричати. Вона
зателефонувала сину та попросила його
приїхати. Приїхав син з батьками
невістки та заспокоїв її, а дитину
уклали спати приблизно о 24 годині.
Другий раз неадекватна поведінка
проявилася у невістки коли їй
зателефонувала з Кіпра приблизно о 23:00
невістка з вимогами повернути дитину.
На питання, що сталося, вона пояснила,
що нетверезий батько увіз дитину. Син
потім пояснив, що в той момент вона
була п'яна. Коли на другий день вона
покликала батьків невістки щоб
з'ясувати, що сталося, то з телефонної
розмови їй стало відомо, що ОСОБА_2 було
погано і тому вона бажала щоб і їй було
погано. Потім син розповів, що ж таки
сталося, з'ясувалося що їх запросив
кум у ресторан, коли невістка
відмовилася їхати, то син взяв дочку та
поїхав до ресторану, а у зв'язку з тим,
що ОСОБА_2 була п'яна це викликало у неї
таку реакцію. Це був другий раз
неадекватної поведінки невістки. При
цій розмові були присутні як вони з
мужем так і батьки невістки, ОСОБА_2 не
заперечувала, що була в стані
алкогольного сп'яніння. В листопада 2011
р. син вирішив зробити подарунок та
запросив її в гості на Кіпр. Коли вона
приїхала, то спочатку було все добро, а
потім стала помічати, що поведінка
невістки неадекватна, вона була дуже
збуджена, руки тремтіли. Їй було
страшно з нею їхати в автомобілі. Вона
про це розповіла сину. Як вона
зрозуміла, це було викликано депресію
ускладненою алкоголем. Також трапився
такий випадок, після того, як вони
разом з сином та онукою повернулися
після прогулянки, коли увійшла додому
то побачили, що в будинку були відкрити
всі вікна, опалення включено на повну.
Вона стала роздягати дитину, у той час
невістка зайшла до ванної кімнати, а
коли вийшла то сказала, що знає що вона
їй викопала яму та про це вона вже
розповіла поліції. Потім вона закрила
двері та пішла. Вона була здивована
цією поведінкою, та звернулася до сина
з проханням щось робити. Коли вона
повернулася з Кіпру, то викликала до
себе батьків невістки та розповіла про
події які сталися на Кіпрі, та сказала,
що потрібно щось робити. Батько
вислухав та пішов. Після цього більше з
невісткою вона не спілкувалася, а
тільки спілкувалася по скайпу з сином
та онукою. Коли вона побачила, що
ОСОБА_2 схудла, вона спитала у сина, чому
це невістка так схудла. Син їй розповів,
що ОСОБА_2 не може їсти, вона йому
запропонувала звернутися до лікаря.
Син розповів, що вони зверталися до
психіатра, який назначив ОСОБА_2
лікування. У ОСОБА_2 почалася депресія.
Поліпшення від лікування не було хоча
ОСОБА_2 вже не вживала алкоголь. Вона
запропонувала звернутися до іншого
лікаря. Вони звернулися до іншого
спеціаліста. В квітні невістка
подзвонила їй та попросила допомоги,
розповіла що не може їсти, тому що
організм не сприймає їжу. Її запросили
приїхати на Кіпр, на що вона погодилася.
Вона приїхала 2 травня на Кіпр, пробула
там місяць. З невісткою у них були
гарні стосунки, вони розмовляли,
невістка їй розказувала, що у них з
сином стає питання про розлучення. Стан
здоров'я невістки за той час поки вона
була на Кіпрі поліпшився. Коли вона
повернулася з Кіпру додому, то через
два тижні її сповістили, що син та
невістка прийняли рішення про
розлучення. Син попросив зустріти
невістку та онуку. Вона поїхала в
Донецьк та зустріла ОСОБА_2 та онуку. У
них були після розлучення нормальні
стосунки, чому раптом стосунки
погіршилися їй не відомо. Вона разом з
матір'ю ОСОБА_2 допомагали по
господарству, готували їжу та інше.
Зараз ОСОБА_2 перешкоджає їй
спілкуванню з онукою. Онука в процесі
гри розповідає їй, що ОСОБА_2 говорить
про неї непристойні речі, звинувачує її
у крадіжці. У зв'язку з тим, що мати
перешкоджає спілкуватися їй як бабусі
та її чоловіку як дідусю з онукою, вони
звернулася с службу у справах дітей з
цього питання, але їм запропонували
звернутися для вирішення цього питання
до суду. ОСОБА_2 принижує її на даний час
у присутності інших людей. Стосовно
подій які відбулися 12.08.2012 р. на
Белосарайській Косі свідок надав
пояснення аналогічні свідку ОСОБА_9
Після того як вони дали згоду свідчити
в суді на її сторінки в соціальній
мережі в сеті Інтернет з'явилися
негативні коментарі, як і на сторінці
її сестри та друзів. В грудня 2013 року,
коли син був у відрядження він поросив
її забрати онуку зі школи та відвести
на танці. Вона забрала дитину, прийшли
до палацу піонерів, де дитина
займається танцями. Вони переодяглися,
наділи на ОСОБА_8 спеціальну юбку та
стали очікувати вчителя танців. Раптом
з'явилася ОСОБА_2, відвела в сторону
ОСОБА_8, переодягла її в свою юбку, а ту
юбку, що була на онуці кинула на підлогу
в присутності інших людей та онуки, та
запропонували їй піти. Вона не стала
загострювати увагу, та передала речі
дитини матері. На питання чому невістка
кинула юбку на підлогу, вона їй
відповіла що в неї відсутній смак.
Онука мешкає на даний час тиждень з
мамою, тиждень з батьком. Коли онука
знаходиться у батька, то вона мешкає у
сина, щоб йому допомагати. Коли два
рази на тиждень, вівторок та четвер у
них бальні танці то вони залишаються у
неї вдома. Дуже часто вони забирають
дитину від матері коли вона хворіє
різними простудними захворюваннями,
бували випадки коли дитина була не
доглянута, у неї були почервоніння та
таке інше. Батько дитини дуже
турботливий, він доглядає, піклується
про свою дитину. Із-за матері дитину не
можливо вивезти на оздоровлення за
кордон. Дитина прохала папу взяти з
собою на відпочинок, але мати не дає
згоду. Дитина в спілкуванні їй
розповідала, що в них мешкає мамин
ОСОБА_13, який спить в її кімнаті, а вона
спить на першому поверсі. Зараз ОСОБА_8
нічого ним не розповідає, а коли одного
разу вона обмовилася, то прохала її
нічого нікому не розповідати, бо мама
її вб'є. Дитина кохає батьків однаково,
тому вона дуже страждає. Батько при
розірванні шлюбу не заперечував проти
проживання дитини з матір'ю тому, що це
природно. Під час проживання на Кіпрі,
батько відвозив дитину до шкоди, в 14:00
мати забирала дитину зі школи, вони
були разом до 18:00, а потім батько
повертався до дому та сім'я проводила
час разом. Вихідні батько проводив час
з сім'єю. Їй відомо, що невістка
попадала в ДТП три рази. Сина
штрафували за перевищення швидкості на
Кіпрі. В серпні 2012 року відносно сина
була порушена кримінальна справа.
Стосовно звернення її сина до міліції
вона не може відповісти. Їй нічого
невідомо про зниклі золоті прикраси,
які належали невістки. Під час
розірвання шлюбу син мешкав по пров.
Щасливому. Чому за цією адресою не
мешкала колишня дружина сина їй не
відомо. Чи забирали ключі від
автомобілю та будинку у колишній
дружини сина їй не відомо. У неї не має
ключів від будинку в якому мешкає
колишня невістка. Влітку 2013 р. не було
такого, щоб онука ОСОБА_8 під час
знаходження у неї просила щоб її
забрала мати. Після повернення сина з
відпочинку з Карпат 06.01.2013 р. ОСОБА_2
приходила до неї додому, тоді коли син
привіз дитину до неї додому. Син ніколи
не проявляє будь яке насилля по
відношенню до своєї доньки ОСОБА_8. По
відношенню до неї син також ставиться з
повагою. ЇЇ чоловік звертався до служби
у справах дітей для встановлення днів в
які вони зможуть спілкуватися з
дитиною. ЇЇ чоловік ходить в рейси тому
рідко спілкується з онукою. Вона має
вищу освіту, яку отримала в 1998 року.
Вона цікавиться станом здоров'я свого
сина, що стосується інтимних стосунків
між сином та колишньою дружиною їй
нічого не відомо, це питання не
цікавило її. Їй відомо про те, що дитина
завжди коли у папи, то ночує в квартирі
батька. Дитина спить разом з батьком.
Перед тим як батько забирає дитину на
тиждень до себе, вона приїздить до
нього, прибирає в квартирі, міняє
постільну білизну. Вона обробляє тіло
дитини маселком, молочком, присипкою,
та не застосовує медичних препаратів
для обробки тіла дитини. Вона
підтримувала бажання сина навчати
дочку з 5 років. ОСОБА_8. Вона навчається
в приватній школі. Дитина має взуття.
Коли прийшов тиждень коли батько
забирає дитину до себе, батько ще не
повернувся з відрядження, тому він
попросив її забрати дитину зі школи. Це
було один раз. Син повинен було
приїхати в той же день о 21.00. Але дитину
забрала мати. Під час карантину на
минулому тижні, дитина знаходилася з
ним. Під час знаходження дитини у
батька він не дозволяє дитині
спілкуватися по телефону з мамою, у
зв'язку з тим, що мати в свою чергу не
дозволяє йому спілкуватися під час
коли вона знаходиться з мамою. Батько
не відвідує дочку коли та знаходиться з
мамою щоб не травмувати дитину. Під час
знаходження дитини у батька дитина
завжди ночує з ним. Про той факт, що на
дні народження батька, дочка спала в
автомобілі їй не відомо. Їй нічого не
відомо про особисті відношення між її
сином та колишньою невісткою.
Зовнішньо стосунки між колишнім
подружжям були нормальні. Вони до
укладення шлюбу ще зустрічалися 3 роки,
в шлюбі прожили 15 років. Під час шлюбу
син з невісткою приїжджали до них один
раз на тиждень, вони нормально
проводили час. ЇЇ син вживає спиртні
напої іноді під час свят. Коли ОСОБА_2
отримала права на керування
автомобілем ОСОБА_8 було 1 рік.
Автомобіль було придбано за
ініціативою ОСОБА_2. Їй не відомо чи
зверталася ОСОБА_2 за медичною
допомогою на Україні. Але батько ОСОБА_2
разом з нею шукали лікаря в психічному
відділенню для ОСОБА_2 щоб вивести її зі
стану алкоголізму. Вона має економічну
освіту, медичної освіти у неї немає.
Свою онуку вона бачить через тиждень.
Син їздить у відрядження. Раніше це
було частіше, зараз ріже. Їй не відомо
про хронічні захворювання які має її
син. У них близькі стосунки з сином.
Вона не потребує матеріальної
допомоги. Вона оказує матеріальну
допомогу сину. Їй не відомо чи
зловживає спиртними напоями колишня
невістка після повернення з Кіпру.
Вона знаходилася з дитиною у себе
вдома, мати забирала дитину від неї
після того як та поверталася додому
після 17 годин. ОСОБА_2 проявляла
агресію в цей час, але запаху алкоголю
від неї не було. Після 2012 року вона не
бачила невістку у стані алкогольного
сп'яніння, та не бачила з її боку
будь-якої аморальної поведінки. Раніше
дідусь спілкувався з онукою.

Суд вислухав сторони, допитавши
свідків, дослідивши письмові матеріали
справи приходе до висновку, що в
задоволенні позову позивача слід
відмовити повністю, а вимоги
відповідача задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст..10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Згідно ст..61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Судом встановлено, та не заперечується
сторонами що вони від спільного браку
мають доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та між
ними не досягнуто згоди стосовно
участі у вихованні дитини.

Відповідно до ст..161 СК України під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Як вбачається з характеристики
учениці 2 класу школи «Лингва 21 вік»
донька ОСОБА_8 характеризується з
позитивної сторони, розвинута та
навчається добре, доброзична, батьки
приділять багато уваги розвитку та
вихованню доньки, цікавляться успіхами
дитини, також надають їй допомогу в
домашніх завданнях, консультуються з
класним керівником з питань навчання
та виховання. (т. 2 а.с. 31).

З довідки КЗ Маріупольської міської
ради «Центр первинної
медико-санітарної допомоги» №4 м.
Маріуполя №172 від 13.03.2014 р. ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на диспансерному обліку не
перебуває, протягом 2013 р. декілька
разів перенесла гострі респературні
захворювання. У всіх випадках до лікаря
з дитиною зверталася мати, ОСОБА_2 ( т. 2
а.с. 38).

З амбулаторної карти ОСОБА_8
вбачається, що тяжкими захворюваннями
вона не хворіє (а.с.198-208).

З висновку психологічного дослідження
ОСОБА_8 від 29.05.2014р. вбачається, що
дитина розвинута відповідно до свого
віку. Може робити правильний вибір на
користь одного з батьків, але такий
вибір не робить. До батька та матері
відноситься з однаковим ступенем
комфорту (т.2 а.с.75-82).

Таких саме висновків дійшов Міський
центр практичної психології і
соціальної роботи управління освіти
Маріупольської міської ради від 16.05.2014
р. №02-177, але рекомендував більш
доцільним постійне проживання
дівчинки з мамою. (т. 2 а.с. 84-85).

Опитана в судовому засіданні в
присутності представника органу опіки
та піклування Солохи І.Г., що має вищу
педагогічну освіту ОСОБА_8 вказала, що
їй сім років, навчається гарно,
однаково любить як батька, так і матір
та вибір між батьками робити не хоче,
хоча розуміє, що батьки не можуть
спільно проживати.

З акту обстеження житлових умов
позивача від 12.02.2014р. вбачається, що
дитині створені всі необхідні умови
для проживання та розвитку, а саме є
окрема кімната, окреме спальне місце,
дитячий комплект меблів, маються
книжки, іграшки. Санітарні умови
квартири відмінні.(т.2 а.с.42).

Висновком органу опіки за місцем
проживання позивача від 16.05.2014р.
враховані всі створені останнім умови
для проживання дитини, але питання про
визначення місця проживання дитини
залишено на розсуд суду, оскільки
Декларацією про права дитини 1959р.
встановлено принцип за яким дитина
може бути розлучена з матір'ю лише у
винятковій ситуації, тобто перевага
надається матері (т.2 а.с.66-67).

Згідно довідок №13/405 від 16.09.2013р., №13/392
від 01.07.2013 р., №13/395 від 03.07.2013р. позивач
працює у ТОВ «Морське консультаційне
агентство» з 01.02.2007 р. на посаді
директора з посадовим окладом 1147,00
гривень, та заробітна плата за останні 6
місяців склала 11762,74 грн., а також
отримана ним орендна плата за
приміщення в сумі 12000 грн.( т. 1 а.с. 130, 180,
230, 231).

З акту обстеження житлових умов
відповідача від 07.09.2012р. вбачається, що
будинок складається з двох поверхів та
знаходиться в доброму санітарному
стані, обладнаний сучасними меблями
для дитини виділена окрема кімната. (т.1
а.с.21). З акту обстеження від 01.10.2013р.
вбачається, що умови для проживання не
змінилися (т.1 а.с.225).

Висновком органу опіки за місцем
проживання відповідача від 22.04.2014р.
враховані всі створені останнім умови
для проживання дитини, та
рекомендовано доцільним визначити
місце проживання ОСОБА_8 разом з матір'ю
ОСОБА_2(т.2 а.с.40).

Як вбачається з довідок про стан
здоров'я за місцем проживання
відповідача, остання на обліку у
психіатра та наркології не перебуває.
(т.1 а.с.167, 168, 217), тяжкими захворюваннями
не страдає.(а.с.228, 229).

Згідно довідок №182 від 09.04.2014р. та №2502
від 06.05.2014р. відповідач працює
бібліотекарем в школі (т.2 а.с.46) та має
заробітну плату в розмирі 1082,68 грн. (т.2
а.с. 69).

Таким чином, з наведеного вбачається,
що позивач та відповідач в рівній мірі
належно ставляться до виконання своїх
батьківських обов'язків, а їхня донька
яка досягла 7 літнього віку має
нормальний розвиток та задовільний
стан здоров'я, може робити вибір та
висновки, щодо свого місця проживання
або з батьком, або з матір'ю, однак до
них в однаковій мірі ставиться до
кожного і такий вибір на користь одного
з батьків свідомо робити не хоче. Інших
обставин, що істотно могли б вплинути
на вибір місця проживання дитини
сторонами доказів суду не надано, та
судом не встановлено.

З показань свідків ОСОБА_2, ОСОБА_9, не
вбачається, що відповідач своєю
поведінкою може створює загрозу для
нормального психічного та фізичного
розвитку дитини, а свідчить лише про
неприязні стосунки між батьками, що не
впливає на вищезазначений предмет
позовної вимоги. Не містять таких
відомостей і оглянуті в судовому
засіданні матеріали ЖЕУ №16098 від
30.09.2013р та ЖРЗСП №3575 від 18.10.2009р.
Твердження позивача, що до зловживання
відповідачем алкогольними напоями та
стражданням на психічну хворобу не
підтверджені належними та допустимими
доказами і навпаки спростовуються
довідками наданими відповідачем, що
він в наркології та психіатрії на
обліку не перебуває (т.1 а.с.167, 168, 217), а
також показаннями свідка ОСОБА_2, яка
вказала, що після 2012 року вона не бачила
відповідача у стані алкогольного
сп'яніння, та не бачила з її боку
будь-якої аморальної поведінки.

Надані суду талон повідомлення №55 від
01.08.2013р., №4 від 30.09.2013р. (т.1 а.с.18-19, 142, 223),
висновок експерта №1366/361 від 19.09.2012р. (т.1
а.с.22-23, 148-149) не впливають на висновки
суду з зазначених підстав, та
спростовуються постановою про
закриття кримінального переслідування
від 22.10.2012р. з підстав ст..6 п.2, 27 КПК
України 1960р.. (т.1 а.с. 18-19, 146-146).

Суд не приймає до уваги як неналежний
та допустимий доказ довідки лікаря
психіатра (т.1 а.с.136, 209, 219, 220) оскільки
вони видані лікарем іноземної держави,
їхня легалізація не проведена у
встановленому законодавством України
порядку та відомості які були надані за
запитом позивача містять
конфіденційну інформацію щодо стану
здоров'я іншої особи без її дозволу.
Крім того, факт такого звернення
заперечується відповідачем. Довідка та
нотаріально посвідчені пояснення
лікаря про інфекційну хворобу (т.1 а.с.170,
218) не містить відомостей, щодо предмету
позову, і на висновки суду не впливають.

Згідно принципу 6 Декларації про права
дитини від 20 листопада 1959 р. малолітня
дитина не повинна крім випадків, коли є
виключні обставини, бути розлученою з
матір'ю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спори між батьками,
які проживають окремо (в тому числі в
одній квартирі), про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Відповідно до ст..19 СК України орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. Суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Оскільки висновки органу опіки та
піклування за місцем проживання
позивача містять посилання на принцип 6
Декларації, тобто дитина не може бути
розлучена з матір'ю за винятків випадку
встановлення судом виняткової
ситуації, а орган опіки за місцем
проживання відповідача вказав на
доцільність визначити місце
проживання дитини разом з матір'ю. Та за
відсутності доказів на встановлення
обставин недостатньо обґрунтованості
висновку або такий який суперечить
інтересам дитини висновку органу опіки
Приморської рай адміністрації м.
Маріуполя суд приходе до висновку, що
місце проживання ОСОБА_8 необхідно
визначити з матір'ю.

Що стосується вимог сторін як за
первісним та зустрічним позовом про
визнання права, надання тимчасового
дозволу, оформлення документів на
виїзд за межі України, перетину
державного кордону малолітньої ОСОБА_8,
за свою суттю стосується надання
дозволу на виїзд їхньої доньки ОСОБА_8
за межі України без дозволу та
супроводу одного із батьків.

Ч.3 ст.313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Рішенням органу опіки №11 від 23.01.2013р.
(т.1 а.с.226) встановлено порядок
спілкування позивача з його
малолітньою донькою ОСОБА_8 з правом
вивезення дитини за кордон в вільний
від занять час. За нотаріально
посвідченою довіреністю матері.

Як вбачається з пояснень відповідача в
судовому засіданні її вимоги
ґрунтуються на тому, що були випадки
коли відповідач забирав дитину зі
школи та відвозив до своїх батьків без
її відома та згоди, тому дуже
хвилюється з цього приводу і як мати
бажає знати де в який час і з ким
знаходиться її дитина.

Згідно зі ст..4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня1995р. №57 (57-95п) «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України» виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, і без згоди та супроводу другого з
батьків може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995р. № 57 (57-95-п) «Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України», встановлено, що
виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків,
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

Однак в судовому засіданні позивач, так
само і відповідач просили дати дозвіл
на виїзд дитини аж до досягнення
донькою повноліття та на невизначений
термін перебування, притому доказів на
виїзд до країни спрямування та
житлових умов в країні перебування
суду не надали, а також не надали
відомостей про час повернення дитини
до постійного місця проживання..

З їхніх пояснень вбачається, що метою
виїзду дитини за кордон, є відпочинок в
період канікул доньки, а виїзд
пов'язаний з багаторазовими виїздами
та в'їздами, що можливо відбудуться у
майбутньому до повноліття дитини, що
суперечить вищенаведеному
законодавству України.

За таких підстав вимоги сторін не
підлягають задоволенню.

Таких саме висновків дійшов і ВССУ у
справі №6-45490св12 від 27.02.2013р.

Що до вимог відповідача про
встановлення режиму спілкування з
батьком слід зазначити, що
законодавством України закріплено
обов'язок того із батьків, який
проживає окремо, брати участь у
вихованні дитини, окрім того,
законодавством зобов'язано батьків
вирішувати всі питання виховання
дитини спільно. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини (ст..157 СК
України). Ч.1 ст..159 СК України
встановлено, якщо той із батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Способи захисту
сімейних прав передбачені ч.2 ст..18 СК
України, зокрема припинення дій, які
порушують сімейні права.

Проте з зустрічної позовної заяви
відповідача вбачається, що відповідач
просить визначивши місце проживання
дитини з нею, хоче встановити порядок
спілкування батька з дитиною за
визначеним нею графіком.

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Сторони в судовому засіданні доказів
звернення до органу опіки та
піклування з вимогами про встановлення
режиму спілкування з дитиною суду не
надали. Та про таке рішення не було і
повідомлено представником органу
опіки та піклування.

Таким чином з наведеного вбачається, що
вимоги відповідача не відповідають
способу захисту сімейних прав
відповідача і пред'явлено вимогу до
позивача, яка не стосується захисту
його порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Крім того, рішення органу опіки та
піклування з цього питання не
приймалося.

Отже вищезазначена вимога відповідача
за таких підстав не ґрунтується на
законі тому не підлягає задоволенню.

Таких саме висновків дійшов ВССУ своєю
ухвалою від 24.07.2013р. при перегляді цієї
справи скасовуючи рішення суду першої
інстанції в попередньому складі суду
(т.1 а.с.125), вказавши, що лише у випадку
вчинення перешкод того з батьків, з ким
проживає дитина, тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий з
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Інші документи подані сторонами суд не
враховує як належний та допустимий
доказ, оскільки вони не стосуються
предмету позовів, та не впливають на
висновки суду.

Враховуючи, що позов позивача не
підлягає задоволенню повністю,
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України не
підлягають задоволенню і його вимоги
про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 213, 215,
367 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про
встановлення місця проживання з
батьком, визнання права, надання
тимчасового дозволу, оформлення
документів на виїзд за межі України
малолітньої ОСОБА_8 та судових витрат -
відмовити повністю.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 з
матір'ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про встановлення режиму
спілкування з батьком, та перетину
державного кордону без дозволу батька -
відмовити.

Матеріали ЖЕУ №16098 від 30.09.2013р.
повернути до Жовтневого РВ м.
Маріуполя.

Матеріали ЖРЗСП №3575 від 18.10.2009р.
повернути до Приморського РВ м.
Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі, через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, у разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.