Справа № 243/500/14-ц
Провадження № 2/243/596/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року

Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючої - судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Ляшко О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника ПАТ «Донбасенерго»
Кружиліна О.М.,

представника органу опіки та
піклування Калашнікової Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Слов'янську справу за
позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ПАТ
«Донбасенерго» про визнання наказу про
приватизацію частково недійсним,
визнання свідоцтва про право власності
частково недійсним,

В С Т
А Н О В И В:

24 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_6, ПАТ
«Донбасенерго» та просила визнати
наказ № 46 від 18 квітня 2006 року ВЕП
«Слов'янськкомуненерго» ВАТ
«Донбасенерго» в частині надання
дозволу ОСОБА_6 на приватизацію
житлового приміщення за адресою:
квартира АДРЕСА_1 - незаконним, визнати
свідоцтво про право власності на
житлове приміщення, розташоване за
адресою : АДРЕСА_1 від 25 квітня 2006 року,
виданого ОСОБА_1 та членам її родини
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ВЕП
«Слов'янськкомуненерго» ВАТ
«Донбасенерго» недійсним в частині
права власності на ? частку за ОСОБА_6. В
обгрунтування вимог зазначила, що
проживала у шлюбі із відповідачем
ОСОБА_6, який переїхав жити до неї у
квартиру АДРЕСА_1. Під час проведення
приватизації квартири, приватизація
була проведена і на відповідача ОСОБА_6
на частку, що припадала на нього, як на
особу, яка постійно проживала на час
приватизації житла. Разом з тим,
відповідач ОСОБА_6 у 2003 році вже
використав своє право на безоплатну
приватизацію житла, приватизувавши
цілу квартиру АДРЕСА_7 у 2003 році. Отже
вважає, що з наведених підстав її право
та право її дітей на приватизацію
порушено і просить позов задовольнити.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1
позов підтримала з підстав, наведених в
позовній заяві, пояснила, що на час
проведення приватизації у 2006 році їй
було відомо про те, що її чоловік вже
приватизував квартиру по АДРЕСА_7,
однак вона не повідомила про це
приватизаційний орган, оскільки не
була обізнана про те, що він не мав
право на приватизацію у її квартирі.
При цьому у приватизаційному органі їй
повідомили про те, щоб вона подала лише
довідку про склад сім'ї, а таки
відомості як первинна приватизація її
чоловіком іншого житла у неї не
вимагали, а також не роз'яснили, що
приватизація може бути проведена лише
один раз. Щодо пропущення строку
позовної давності, то заявила, що вона
до суду звертається не лише в своїх
інтересах, а і в інтересах
неповнолітніх дітей, отже звертаючись
в інтересах неповнолітніх дітей, вона
не пропустила строк позовної давності,
перебіг якого в даному випадку
починається лише з настанням
повноліття кожної дитини.

Представник ПАТ «Донбасенерго»
Кружилін О.М. в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечив та
пояснив, що суду не надано достовірних
доказів того, що при здійсненні
приватизації АДРЕСА_7 відповідач
ОСОБА_6 використав в повному обсязі
свій житловий чек, до того ж зазначив,
що суду не надано достовірних доказів
того, що відповідач ОСОБА_6, приймаючи
участь у приватизації квартири
АДРЕСА_1, здійснив її повторно, оскільки
він приймав участь у приватизації цієї
квартири лише як член родини позивачки,
а чинним законодавством не
передбачена заборона приватизації
вдруге як члена родини наймача. Вважає,
що приватизаційний орган при наданні
дозволу на приватизацію спірного житла
діяв у межах чинного законодавства, а
тому рішення щодо приватизації
квартири АДРЕСА_1 на всіх осіб, у тому
числі і на відповідача ОСОБА_6
відповідає нормам чинного
законодавства. До того ж, вказав, що у
разі, якщо суд дійде до висновку про
правомірність заявлених позивачем
вимог, позивач пропустила строк
позовної давності, оскільки як
достовірно встановлено у судовому
засіданні їй було відомо про
здійснення приватизації квартири
АДРЕСА_7 відповідачем на час проведення
приватизації спірного житлового
приміщення у квартирі АДРЕСА_1, а тому
просить застосувати строк позовної
давності, який на час звернення до суду
із вказаним позовом сплинув.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, причини неявки суду не
повідомив, хоч був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, заяву про розгляд справи за
його відсутності суду не подавав. З
огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки від відповідача
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, як то передбачає ст. 169
ЦПК України, з причин, які б могли бути
визнані судом поважними, у суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, а тому, суд зі згоди
позивача вирішує справу на підставі
наявних у справі доказів у
відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.

Представник органу опіки та піклування
Калашнікова Т.Л. у судовому засіданні
висловила думку про те, що позов
підлягає задоволенню, оскільки в
даному випадку будуть захищені
інтереси неповнолітніх дітей.

Суд, вислухавши пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, всебічно
та в повному обсязі проаналізувавши
всі обставини справи, належність та
допустимість доказів, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у
відповідності до приказу по ОСББ
«Автомобіліст» № 5 від 20 червня 2003 року,
на підставі ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду»,
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_7
передано у приватну власність ОСОБА_6,
який стає її повноправним володільцем.
Загальна площа квартири становить 49,9
кв.м при нормі безоплатної
приватизації - 31 кв.м, житлова площа
становить 33,7 кв.м. Згідно розрахунку
безоплатно приватизуємої квартири,
розмір загальної площі, яка підлягає
безоплатній приватизації становить 31
кв.м.(64-67).

За даними нотаріальної справи щодо
договору купівлі - продажу квартири від
06 листопада 2004 року, свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_7
видано ОСОБА_6 20 червня 2003 року.
Відповідач ОСОБА_6 своє право власності
на дану квартиру зареєстрував у
встановленому законом порядку. Згідно
із договором купівлі-продажу та даними
реєстраційної служби вказану квартиру
відповідачем ОСОБА_6 було продано
ОСОБА_7, яка зареєстрована власником
даної квартири (а.с.44-54, 59-62).

Згідно із наказом № 46 ВАТ
«Донбасенерго» від 18 квітня 2006 року, на
підставі ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду»,
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, було
передано у приватну спільну часткову
власність ОСОБА_1 та членам її сім'ї.
Загальна площа квартири становить 44,2
кв., при нормі безоплатної приватизації
4Х21+10=94 кв.м(а.с.70-72).Згідно із свідоцтвом
про право власності від 25 квітня 2006
року, свідоцтво видано на ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у рівних
частках(а.с.11).

Згідно даних реєстраційної служби,
право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за вказаними особами у
рівних частках (а.с.57-58)

У відповідності до ст.3 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду», приватизація здійснюється
шляхом безоплатної передачі
громадянам квартир(будинків), житлових
приміщень у гуртожитках з розрахунку
санітарної норми 21 квадратний метр
загальної площі на наймача і кожного
члена його сім'ї та додатково 10
квадратних метрів на сім'ю.

Згідно із п.5 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду», кожен
громадянин України має право
приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою один раз.

У відповідності до висновків
Конституційного Суду України,
викладених в Рішенні Конституційного
Суду України по справі № 1-38/2010 за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення
положення п.5 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19
червня 1992 року № 2482-ХІІ, згідно з яким
кожний громадянин України має право
приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чека або з
частковою доплатою один раз, необхідно
розуміти так, що право громадян України
на безоплатну приватизацію державного
житлового фонду вважається
реалізованим один раз, якщо:

Громадянин України повністю
використав житловий чек для
приватизації житла у державному
житловому фонді, і у його власність
безоплатно передано в одній чи кількох
квартирах(будинках) загальну площу з
розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;

У власність наймача і кожного члена
сім'ї передано загальну площу однієї
квартири(будинку), що перевищує
встановлену санітарну норму, з оплатою
вартості надлишкової загальної площі
приватизованого житла;

У власність наймача і кожного члена
його сім'ї передано загальну площу
житла, меншу ніж встановлена санітарна
норма, а залишок житлового чека
використано для приватизації частки
майна державних підприємств,
земельного фонду;

Весь житловий чек використано для
приватизації частки майна державних
підприємств, земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох
квартирах(будинках) державного
житлового фонду в межах встановленої
санітарної норми та номінальної
вартості житлового чека не є повторною.

Виходячи з аналізу наданих суду
документів в світі норм чинного
законодавства про приватизацію
житлового фонду, суд приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_6
здійснюючи приватизацію житла
квартири АДРЕСА_7, своє право на
приватизацію житла використав у
повному обсязі, оскільки як вбачається
із наданих суду наказу про
приватизацію, розрахунку безоплатної
приватизуємої площі квартири
вбачається, що відповідачу ОСОБА_6 у
безоплатну приватизацію було передано
загальну площу однієї
квартири(будинку), що перевищує
встановлену санітарну норму, з оплатою
вартості надлишкової загальної площі
приватизованого житла (а.с.65-66).

При цьому суд не приймає до уваги
доводи представника відповідача ПАТ
«Донбасенерго» в тій їх частині, що
суду не представлено доказів того, що
відповідач використав весь житловий
чек при здійсненні приватизації
квартири АДРЕСА_7, а також що у квартирі
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 здійснив повторну
приватизацію, виходячи з наступного.

Так, та обставина, що відповідачем
ОСОБА_6 було використане право на
приватизацію житла у повному обсязі
стверджується розрахунком безоплатної
приватизованої площі квартири, з якої
вбачається, що вона становить 31 кв.м, що
відповідає нормам ЗУ «Про приватизацію
житлового фонду», а також наказом про
передачу у приватизацію вказаної
квартири.

Доводи представника ПАТ
«Донбасенерго» в тій їх частині, що
відповідач ОСОБА_6 при участі
приватизації квартири АДРЕСА_1
здійснив своє право на приватизацію як
члена сім'ї, а тому таку приватизацію не
можна вважати повторною, і достовірних
доказів, що він взагалі приватизував у
даній квартирі житло суду не надано, не
відповідає нормам діючого
законодавства, а також спростовується
зібраними по справі доказами. Так, у
відповідності до чинного
законодавства, при здійсненні
приватизації у власність наймача та
кожного члена сім'ї наймача
передається безоплатно загальну площу
житлового приміщення з розрахунку
санітарної норми 21 квадратний метр
загальної площі на наймача і кожного
члена сім'ї та додатково 10 квадратних
метрів на сім'ю. Як вбачається із
наданих суду доказів, при здійсненні
приватизації житла у квартирі АДРЕСА_1,
загальна площа житла становила 44,2 кв.м.
при санітарній нормі на кожного з
мешканців включаючи відповідача
ОСОБА_6 - 94 кв.м.. З урахуванням
наведеного, оскільки позивач та члени
її родини не в повному обсязі
використали своє право на приватизацію
в межах санітарної норми та додаткових
квадратних метрів на сім'ю, позивачці
були видані житлові чеки на залишкову
житлову площу(а.с.72). Крім наведеного, та
обставина, що відповідач ОСОБА_6
безоплатно приватизував ? частку у
квартирі АДРЕСА_1 підтверджується
даними свідоцтва про право власності
та даними з державного реєстру
нерухомого майна, з яких вбачається, що
відповідач ОСОБА_6 зареєстрований як
власник ? частки квартири АДРЕСА_1(а.с.11,
57-58).

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_6 не мав
права на здійснення приватизації житла
у квартирі АДРЕСА_1, оскільки він
повністю використав своє право на
приватизацію житла у квартирі АДРЕСА_7
20 червня 2003 року.

Отже вимоги ОСОБА_1 щодо визнання
частково незаконним наказу про
приватизацію житла № 46 та визнання
частково недійсним свідоцтва про право
власності від 25 квітня 2006 року є
правомірними.

Зважаючи на заяву представника
відповідача ПАТ «Донбасенерго» в тій
їх частині, що в позові слід також
відмовити, оскільки позивач пропустила
строк позовної давності, суд приходить
до наступного висновку.

У відповідності до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено у судовому засіданні
позивачці ОСОБА_1 при здійсненні
приватизації житла у 2006 році було
достовірно відомо про здійснення
приватизації житла відповідачем
ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_7, будь-яких
доказів того, що позивачка не мала
можливості звернутися із позовом до
суду щодо оспорення приватизації
частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6,
позивачка суду не надала, отже суд
приходить до висновку, що позивачка,
діючи у своїх інтересах, пропустила
строк позовної давності у вказаному
спорі.

Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст. 261
ЦК України, у разі порушення права або
інтересу неповнолітньої особи позовна
давність починається від дня
досягнення нею повноліття.

З огляду на викладене, з врахуванням
того, що позивачка звернулась до суду
із позовом діючи як в своїх інтересах
так і в інтересах неповнолітніх дітей,
то в частині звернення до суду в
інтересах неповнолітніх дітей початок
перебігу строку позовної давності ще
не розпочався.

З врахуванням наведеного, а також
оскільки позовні вимоги носять
солідарний характер, суд вважає, що в
даному випадку строк позовної давності
позивачкою не пропущений, а тому
підстав відмови у задоволенні позову у
зв'язку із пропущенням строку позовної
давності судом не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
ст. 4, 15, 15-1, 30,61, 62, 209, 212-215ЦПК України, ст.
ЗУ «Про приватизацію житлового фонду»,
Рішенням Конституційного Суду України
по справі № 1-38/2010 від 10 червня 2010 року,
суд, -

Р І Ш И В
:

Позов задовольнити.

Визнати Наказ № 46 від 18 квітня 2006 року
ВЕП "Слов'янськкомуненерго" ВАТ
"Донбасенерго" в частині дачі дозволу
ОСОБА_6 на приватизацію житлового
приміщення за адресою: квартира
АДРЕСА_1 - не законним.

Визнати свідоцтво про право
власності на житлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 від 25
квітня 2006 року, виданого, ОСОБА_1 та
членам родини ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5
ВЕП "Слов'янськкомуненерго" ВАТ
"Донбасенерго" в частині встановлення
права власності 1/4 частки в квартирі
АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 на праві спільної
часткової власності - недійсним.

До суду відповідачем може бути подана
заява про перегляд заочного рішення
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

На рішення суду позивачем може
бути подана апеляційна скарга до
Донецького апеляційного суду через
Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а відповідачем, в такий
же строк з дня залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення складено в нарадчій
кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду
виготовлений 11 серпня 2014 року.

Головуюча -суддя:

О.В.Ільяшевич