Ухвала

іменем україни

25 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
який діє в інтересах непрацездатного
ОСОБА_2, до Першої Тернопільської
державної нотаріальної контори, треті
особи: ОСОБА_3, Орган опіки та
піклування Тернопільської міської
ради, про визнання особи спадкоємцем,
встановлення обов'язкової частки у
спадковому майні та визнання свідоцтва
про право на спадщину недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1, який діє в інтересах
непрацездатного ОСОБА_2, звернувся до
суду з позовом до Першої
Тернопільської державної нотаріальної
контори, треті особи: ОСОБА_3, Орган
опіки та піклування Тернопільської
міської ради, про визнання особи
спадкоємцем, встановлення обов'язкової
частки у спадковому майні та визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним, посилаючись на те, що 24
червня 2013 року Першою Тернопільською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 860 видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом,
відповідно до якого спадкоємцем за
заповітом майна після смерті ОСОБА_4, а
саме: квартири АДРЕСА_1 є її син ОСОБА_3

Зазначав, що, оскільки ОСОБА_2 є
повнолітнім непрацездатним, інвалідом
першої групи, тому він має право на
обов'язкову частку у спадковому майні.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 травня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 26 червня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1,
який діє в інтересах непрацездатного
ОСОБА_2, просить зазначені судові
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4
померла ОСОБА_5, яка заповіла усе своє
майно синові ОСОБА_3

24 червня 2013 року ОСОБА_3 отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_5, зокрема
на квартиру по АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 18 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 18 лютого
2014 року, визнано недієздатним ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично проживає зі
своїм братом ОСОБА_3 Цим же рішенням
ОСОБА_3 визнаний опікуном
недієздатного ОСОБА_2, який хворіє
хронічним психічним розладом у вигляді
важкої розумової відсталості (синдром
Дауна), не розуміє значення своїх дій і
не може керувати ними.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 ще до смерті матері ОСОБА_5
проживав і до сьогодні проживає
АДРЕСА_3 разом із своїм братом ОСОБА_3

Згідно з даними про реєстрацію ОСОБА_2
на час смерті матері ОСОБА_5 був
зареєстрований у АДРЕСА_3, а останнє
місце реєстрації ОСОБА_5 - АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Представник
ОСОБА_2 не звертався до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

За таких обставинах суд дійшов
обрунтованого висновку про те, що
державний нотаріус підставно видав
ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину
за заповітом.

Суд також правильно зазначав, що ОСОБА_2
як повнолітній непрацездатний син
ОСОБА_5 є її спадкоємцем згідно з
вимогами закону, спадщину не прийняв.
Представник ОСОБА_2 вправі звернутись
до суду з вимогою про встановлення
додаткового строку для прийняття
спадщини та отримання свідоцтва про
право на спадкове майно.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах непрацездатного ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 26 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель