Справа 303/6021/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного
А.М.

при секретарі Штець І.І.

за участі представника заявника
ОСОБА_1

представника

ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мукачево
скаргу ОСОБА_4 на дії державного
виконавця районного відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_5 при
винесенні постанови про відкриття
виконавчого провадження та постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою
на дії державного виконавця районного
відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_5 при винесенні постанови про
відкриття виконавчого провадження та
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження, в
якій просила визнати неправомірними
дії державного виконавця щодо
винесення постанов про відкриття
виконавчого провадження і арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, визнати незаконними та
скасувати постанови про відкриття
виконавчого провадження і арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження від 15.08.2014 року. Скаргу
обґрунтовує тим, що 26.06.2013 року
апеляційним судом Закарпатської
області ухвалено рішення, яким
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
житловий будинок, який знаходиться за
адресою с. Н.Коропець, вул. Миру, 99 і
належить їй на праві приватної
власності шляхом проведення прилюдних
торгів в межах процедури виконавчого
провадження. Рішення набрало законної
сили 26.06.2013 року. На підставі
зазначеного рішення суду Мукачівським
міськрайонним судом Закарпатської
області 01.08.2013 року видано виконавчий
лист № 2/0707/2059/2012. Також зазначає, що
тільки 13.08.2014 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»
звернулося до районного відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції з заявою про
відкриття виконавчого провадження.
15.08.2014 року державний виконавець
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_5 виніс постанову ВП № 44422234 про
відкриття виконавчого провадження.
Цього ж дня в межах виконавчого
провадження державний виконавець
також виніс постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою наклав арешт на
все майно, що їй як боржнику в межах
суми звернення стягнення 239427,19 грн. та
заборонив відчуження будь-якого майна,
яке належить боржнику в межах суми
боргу. Однак як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавчі документи
(виконавчі листи на підставі рішення
суду) можуть бути пред’явлені до
виконання протягом року. Таким чином,
враховуючи те, що рішення апеляційного
суду Закарпатської області набрало
законної сили 26.06.2013 року, строк
пред’явлення виконавчого листа
визначено до 26.06.2014 року, вважає, що
державним виконавцем прийнято
виконавчий лист до виконання, строк
пред’явлення якого до виконання минув.
Також зазначає, що оскільки є майновим
поручителем і несе відповідальність
перед іпотекодержателем виключно в
межах вартості предмета іпотеки,
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
від 15.08.2014 року всупереч вимог ст. 11, ч. 8
ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 7 Закону України
«Про іпотеку» накладено арешт на все її
майно. Таким чином вважає дії
державного виконавця незаконними, у
зв’язку з чим просить задовольнити
заяву.

Представник заявника в судовому
засіданні скаргу підтримала із
наведених у ній мотивів, просила скаргу
задовольнити.

Представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» проти
задоволення скарги заперечив, вказав,
що державний виконавець діяв
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Державний виконавець в судове
засідання не з’явився, повідомлений
належним чином про дату, час та місце
проведення судового розгляду.

Суд, заслухавши представника заявника
та ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», перевіривши та
вивчивши матеріали справи, приходить
до переконання, що скаргу слід
задовольнити частково, виходячи із
наступного.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов’язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Виконання рішень судів здійснюється
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що
26.06.2013 року апеляційним судом
Закарпатської області ухвалено
рішення, яким звернуто стягнення на
предмет іпотеки, житловий будинок, який
знаходиться за адресою с. Н.Коропець,
вул. Миру, 99 і належить їй на праві
приватної власності шляхом проведення
прилюдних торгів в межах процедури
виконавчого провадження. Рішення
набрало законної сили 26.06.2013 року. На
підставі зазначеного рішення суду
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області 01.08.2013 року
видано виконавчий лист № 2/0707/2059/2012.
15.08.2014 року державним виконавцем
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_5 винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
15.08.2014 року державним виконавцем також
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження.

Відповідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п’ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов’язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з виконавчого листа,
виданого Мукачівським міськрайонним
судом Закарпатської області 01.08.2013
року, строк пред’явлення його до
виконання визначено до 26.06.2014 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчі документи (виконавчі листи
на підставі рішення суду) можуть бути
пред’явлені до виконання протягом
року.

Дійсно, як встановлено в судовому
засіданні, у постанові про відкриття
виконавчого провадження від 15.08.2014 року
зазначено, що заява про примусове
виконання рішення суду була подана до
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
13.08.2014 року, тобто після закінчення
строку пред’явлення виконавчого
документу до виконання.

У зв’язку з цим, слід зазначити
наступне. Як повідомив у судовому
засідання представник ПАТ «ОСОБА_2
Аваль» та на підтвердження зазначеного
наддав відповідні докази, заява про
відкриття виконавчого провадження та
виконавчий лист було відправлено до
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління 23.06.2014 року,
тобто у визначений Законом України
«Про виконавче провадження» та
виконавчим документом строк. Зазначене
підтверджується заявою про відкриття
виконавчого провадження від 23.06.2014
року, описом вкладення до цінного листа
та квитанцією про поштове
відправлення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про виконавче провадження» строки
пред’явлення виконавчого документа до
виконання перериваються
пред’явленням виконавчого документа
до виконання.

Таким чином, судом встановлено, що
стягувач ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» пред’явив
виконавчий документ до виконання в
строк, визначений Законом України «Про
виконавче провадження» та виконавчим
документом, а відтак оскаржувані
рішення та дії державного виконавця з
приводу відкриття виконавчого
провадження були прийняті та вчинені
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження», в межах
повноважень державного виконавця.

Крім того, також з метою забезпечення
належного та своєчасного виконання
рішення суду державним виконавцем
15.08.2014 року винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, якою
накладено арешт на все майно боржника в
межах суми звернення стягнення 239427,19
грн. та заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику в межах суми боргу.

Разом з тим, згідно з ч. 8 ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов’язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. При цьому, арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов’язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

На підставі зазначеного та враховуючи
ті обставини, що майновий поручитель
несе відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов’язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки, суд приходить висновку, що
державним виконавцем було
неправомірно накладено на все майно
боржника, а не тільки на предмет
іпотеки у межах суми заборгованості.
При цьому, за вказаних обставин,
заборона здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
заявнику, є взагалі прямим порушенням
прав особи, гарантованих, зокрема, ст. 41
Конституції України.

Також суд звертає увагу, що відповідно
до постанови про відкриття виконавчого
провадження від 15.08.2014 року, жодних
відомостей про стягнення з боржника
судових витрат чи витрат пов’язаних із
виконанням рішення суду немає, у
зв’язку з чим міг бути накладений
арешт на все майно боржника.

При цьому, при визначенні способу
накладення арешту на майно боржника
саме шляхом винесення постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, державним
виконавцем не враховано, що згідно з
вимог ст. 4 Закону України «Про іпотеку»
обтяження нерухомого майна іпотекою
підлягає державній реєстрації
відповідно до закону, а відтак
накладення арешту у вказаний спосіб є
нічим іншим як подвійним обтяження на
нерухоме майно.

З огляду на зазначене, суд прийшов до
висновку, що скарга про визнання дій
державного виконавця протиправними та
скасування постанов державного
виконавця районного відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_5 в частині
накладення арешту майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 210, 386, 387 ЦПК України,
ст.ст. 11, 22, 23, 25, 54 Закону України «Про
виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця районного відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_5 щодо
винесення 15.08.2014 року постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, винесеної
у виконавчому провадженні ВП № 44422234
при примусовому виконанні виконавчого
листа № 2/0707/2059/2012, виданого 01.08.2013 року
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_5 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 15.08.2014 року, винесеної у виконавчому
провадженні ВП № 44422234 при примусовому
виконанні виконавчого листа №
2/0707/2059/2012, виданого 01.08.2013 року
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
А.М.Заболотний