Справа № 204/3401/14-ц
Провадження № 2/204/1694/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПІВДЕНКОМБАНК» філія банку
(підрозділ) «ПІВДЕНКОМБАНК» про
розірвання договору, стягнення
заборгованості, стягнення пені,
відшкодування збитків завданих
невиконанням зобов'язання та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

15 травня 2014 року представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 звернулася до суду з
вищевказаним позовом. В обґрунтування
заявлених вимог посилається на те, що
31.03.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ
«ПІВДЕНКОМБАНК», було укладено договір
банківського вкладу. Відповідно до
вказаного договору вклад є строковим.
Дата повернення вкладу 30 квітня 2014
року. 31.03.2014 року ОСОБА_1, здійснила
вклад на депозитний рахунок у розмірі
8000 доларів США, що еквівалентно 94080 грн.
00 коп. ОСОБА_1, за 5 днів (25.04.2014 року) до
закінчення строку дії договору
банківського вкладу, згідно пункту 2.3.4,
звернулася письмово з вимогою
припинити дію вищевказаного договору
(депозитного вкладу) після закінчення
терміну дії договору та повернути всі
грошові кошти у законом встановлені
строки. Відповідач надав відповідь
несвоєчасно, а саме 06.05.2014 року та у
відповіді було неправомірно
відмовлено у наданні інформації за
запитом. 30.04.2014 року під час особистого
прийому від керуючої (директора)
відділення банку ПАТ КБ
«ПІВДЕНКОМБАНК» було повідомлено
інформацію, що банк пролонгував дію
договору депозитного вкладу,
незважаючи на письмові вимоги ОСОБА_1
не робити цього, що є грубим порушенням
законодавства. Таким чином зі сторони
банку ПАТ КБ «ПІВДЕНКОМБАНК»
вбачаються дії щодо неправомірної
відмови у видачі грошових коштів за
депозитним вкладом, шляхом
неправомірної пролонгації дії
договору депозитного вкладу. Оскільки
відповідач, починаючи с 30.04.2014 року не
видає (віддає) вклад за письмовою
вимогою ОСОБА_1, сума пені за
прострочення зобов'язання з 30.04.2014 року
по 15.05.2014 року складає 10 дол. США, сума
неустойки за несвоєчасну виплату
грошових коштів за депозитним вкладом
з 30.04.2014 року по 15.05.2014 року в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ 19 %
річних (звичайна ставка НБУ становить
9,5% річних), отже за вищевказаний строк
прострочення неустойка складає 63 дол. 33
цен. США. Просила: розірвати договір
банківського вкладу з ПАТ КБ
«ПІВДЕНКОМБАНК» № 25768 Д - 14Ф, від 31.03.2014
року, який неправомірно був
пролонгований; зобов'язати ПАТ КБ
«ПІВДЕНКОМБАНК» негайно видати
(сплатити) грошові кошти ОСОБА_1, що
знаходяться на депозитному рахунку
НОМЕР_1 у розмірі 8000 дол. США, що
еквівалентні на сьогоднішній день 94080
грн. 00 коп. та не чинити дії, що
унеможливлюють виконання умов
договору та рішення суду; зобов'язати
ПАТ КБ «ПІДЕНКОМБАНК» сплатити
неустойку та пеню за прострочення
виплати грошових коштів за вкладом в
розмірі: 73 дол. США 33 цен., що
еквіваленті на сьогоднішній день 862
грн. 36 коп.; зобов'язати ПАТ КБ
«ПІВДЕНКОМБАНК» сплатити витрати на
правову допомогу в розмірі 500 грн. 00 коп.

У судове засідання представник
позивачки не з'явився, надав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги підтримав,
проти розгляду справи у заочному
порядку не заперечував.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився. Справа
розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України.

В зв'язку з неявкою осіб, які приймають
участь у справі, суд розглядає справу у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, 31
березня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ
«ПІВДЕНКОМБАНК» укладено договір
банківського вкладу № 25772 Д - 14 Ф ( а. с.
11-13). Відповідно до умов якого вклад є
строковим, а саме строк вкладу складає
30 днів. Дата повернення вкладу 30 квітня
2014 року.

Зазначений договір підписаний обома
сторонами, отже сторони узгодили усі
істотні умови договору та прийняли на
себе виконання зобов'язання.

31 березня 2014 року ОСОБА_1, здійснила
вклад на депозитний рахунок (№ рахунку
НОМЕР_1) згідно п.1.1 договору
банківського вкладу від 31.03.2014 року ПАТ
КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» у розмірі 8000
доларів США (а. с. 7).

Згідно умов депозитного вкладу
процента ставка по вкладу складає 7,9%
річних, отже сума нарахувань, за один
місяць складає 50 дол. 21 цен. США, що
підтверджується копією виписки з
депозитного рахунку за період з 01.04.2014
року по 29.04.2014 року (а. с. 8).

За договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

ОСОБА_1, за 5 днів (24.04.2014 року) до
закінчення строку дії вкладу (договору
банківського вкладу), згідно умови
договору банківського вкладу, а саме
пункту 2.3.4, звернулася письмово з
вимогою припинити дію вищевказаного
договору (депозитного вкладу) після
закінчення терміну дії договору та
повернути всі грошові кошти у законом
встановлені строки (а. с. 20).

Банк, починаючи з 30.04.2014 року не
повернув позивачці вклад за письмовою
вимогою ОСОБА_1, у зв'язку з чим сума
пені за прострочення зобов'язання з
30.04.2014 року по 15.05.2014 року складає: 10 дол.
00 цент США, неустойка за несвоєчасну
виплату грошових коштів за депозитним
вкладом з 30.04.2014 року по 15.05.2014 року
складає в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ 19% річних (звичайна ставка
НБУ становить 9,5% річних) 63 дол. 33 цен.
США.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень вказаного
вище кредитного договору, врегульовані
нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов`язковим для
виконання сторонами. Згідно із ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов`язання повинні виконуватися
належним чином згідно із умовами
договору та вимогами діючого
законодавства.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Відповідно до ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що відповідачем не
представлено суду доказів виконання
грошового зобов'язання за договором
банківського вкладу з повернення
вкладу та сплати відсотків за його
користування, розмір яких обумовлений
договорам, суд вважає доведеним факт
порушення майнових прав та інтересів
позивача, що витікають з укладеним
договору № 25772 Д - 14 Ф від 31.03.2014.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладанні
договору.

Крім того, оскільки термін дії договору
банківського вкладу № 25772 Д - 14 Ф від
31.03.2014 року сторонами визначений
вимогою про повернення вкладу, яка
подана позивачем 24.04.2014 року, проте
залишена без реагування відповідачем,
суд вважає вимоги позивачки про
розірвання цього договору
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Розв'язуючі позовні вимоги про
стягнення суми банківського вкладу за
договором банківського вкладу № 25772 Д -
14 Ф від 31.03.2014 року у розмірі 8000 доларів
США, суд вважає їх доведеними в
належний спосіб, а саме випискою
відповідача по рахунку, де визначено
вихідним залишком саме зазначену суму
боргу перед позивачем.

З огляду на те, що термін дії договору №
25772 Д - 14 Ф від 31.03.2014 року скінчився
30.04.2014 року, при цьому відповідачем не
сплачено згідно умов договору відсотки
за користування вкладом за період дії
договору, суд розраховує належні до
сплати відсотки в наступний спосіб:
відсоткова ставка 7,9% * 8000 доларів США
(розмір депозиту) / 30 (кількість
банківських днів) = 50,21 доларів США.

Згідно п.3.3. глави 3 «Порядок повернення
банками грошових коштів і банківських
металів та сплата процентів за
договорами банківського вкладу
(депозиту)» Постанови Національного
банку України № 516 від 03.12.2003 р. «Про
затвердження Положення про порядок
здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і
фізичними особами», за договором
банківського вкладу (депозиту)
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, розміщених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 56 Закону
України «Про Національний Банк
України», нормативно-правові акти
Національного банку видаються у формі
постанов Правління Національного
банку, а також інструкцій, положень,
правил, що затверджуються постановами
Правління Національного банку. Вони не
можуть суперечити законам України та
іншим законодавчим актам України і не
мають зворотної сили, крім випадків,
коли вони згідно з законом пом'якшують
або скасовують відповідальність.
Нормативно-правові акти Національного
банку підлягають обов'язковій
державній реєстрації в Міністерстві
юстиції України та набирають чинності
відповідно до законодавства України.

Стосовно обраного позивачем способу
захисту права, суд враховує, що
законодавчі обмеження
матеріально-правових способів захисту
цивільного права чи інтересу
підлягають застосуванню з дотриманням
положень статей 55, 124 Конституції
України та ст. 13 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
відповідно до яких кожна особа має
право на ефективний засіб правового
захисту, не заборонений законом.

Тому, суд вважає за необхідне позовні
вимоги задовольнити частково,
розірвати договір банківського вкладу
№ 25772 Д - 14 Ф від 31.03.2014 року, укладений
між Публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» та
ОСОБА_1; стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Південкомбанк» на користь ОСОБА_1
грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку НОМЕР_1 у розмірі
8000 доларів США, суму пені та неустойки у
розмірі 73,33 доларів США, а всього 8073,33
доларів США.

Вирішуючи питання щодо стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 витрат
на правову допомогу, суд відповідно до
ст. 89 ЦПК України вважає за необхідне
відмовити в даній частині заявлених
позовних вимог, оскільки дані вимоги не
підтверджені доказами.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір у сумі 243 грн. 60 коп. (станом на
01.05.2014 р., тобто на час звернення
позивачки до суду курс долара до гривні
складав 11 грн. 40 коп.), оскільки при
пред'явленні позову до суду позивач
звільнений від сплати судового збору у
відповідності до Закону України "Про
захист прав споживачів".

В задоволені решти позовних вимог слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 321, 509, 526, 611, 625, 627, 629, 651, 1058, 1060 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 209, 212, 214-216,
218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» філія
банку (підрозділ) «ПІВДЕНКОМБАНК» про
розірвання договору, стягнення
заборгованості, стягнення пені,
відшкодування збитків завданих
невиконанням зобов'язання та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Розірвати договір банківського вкладу
№ 25772 Д - 14 Ф від 31.03.2014 року, укладений
між Публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» та
ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Південкомбанк» на користь
ОСОБА_1 грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку НОМЕР_1 у розмірі
8000 доларів США, суму неустойки та пені у
розмірі 73,33 доларів США, а всього 8073,33
доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Південкомбанк» на користь
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

В задоволені решти позовних вимог
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідачів, котра може бути
подана протягом десяти днів із дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя
О. В. Нізік