АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1766/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 53 Михальченко Ю.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Гончар Н. І. УХВАЛА
07 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоГончар Н. І.суддівЮвшина В.
І. , Пономаренка В. В. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 22 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до комунальної
установи «Черкаське обласне бюро
судово - медичної експертизи» про
визнання наказу незаконним, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
в с т а н о в и л а :
В грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася в
суд з позовом до комунальної установи
«Черкаське обласне бюро судово -
медичної експертизи» про визнання
наказу незаконним, поновлення на
роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
Свій позов обґрунтовує тим, що з
відповідачем КП «Черкаське обласне
бюро судово-медичної експертизи»
перебувала в трудових відносинах,
згідно наказу №48-к від 02.09.2013р на посаді
секретаря друкарки з випробувальним
терміном 2 місяці. Наказом відповідача
№58-к від 01.10.2013р звільнена з роботи в
зв'язку з незадовільними результатами
роботи на підставі ст.28 КЗпП України.
Вважає, що наказ про звільнення
являється незаконним і підлягає до
З 26.08. 2013 року по 2.09.2013 року за вказівкою
відповідача проходила стажування у
попереднього працівника ОСОБА_7, що
займала посаду секретаря друкарки,
відповідач був задоволений її роботою,
оскільки вона має вищу освіту по
спеціальності документознавство та
інформаційна діяльність і могла
виконувати поручену роботу. Вона
подала заяву про прийняття на роботу,
де керівник ОСОБА_8 наложив резолюцію
прийняти з випробувальним терміном 1
місяць. З наказом про прийняття на
роботу її особисто ніхто не
ознайомлював і 3.09.2013 року приступила до
роботи. До роботи відносилася сумлінно
працювала щоденно до 19 год. вечора,
оскільки ОСОБА_8 пред'явив їй вимоги, що
вся вхідна і вихідна документація
повинна бути зареєстрована,
відправлена поштова кореспонденція
щоденна і тільки тоді в неї
закінчується робочий час. При
прийнятті на роботу відповідач не
ознайомив її з посадовими обов'язками,
інструкції як такої не було і останній
надав їй інструкцію Хмельницького бюро
СМЕ і запропонував на цій основі
розробити інструкцію про посадові
обов'язки секретаря друкарки для
Черкаського бюро СМЕ, що було нею
В другій декаді вересня відповідач
доручив їй вести реєстрацію
документації по трупному відділенню,
оскільки відповідальний працівник за
реєстрацію цієї документації був
відсутній, але ця робота не входила в
коло її обов'язків. При реєстрації цієї
документації вона неправильно
поставила код, оскільки її відповідач
не ознайомив, як правильно це робити. З
приводу цього відповідач зажадав від
неї написати пояснення, що вона і
30.09.2013 року вона себе погано почувала і
попросила дозволу керівника ОСОБА_8
звернутися до лікаря, останній
дозволив і вона після відвідування
лікаря з'явилася на роботу о 14 год. При
перегляді електронної пошти побачила
листа на ім'я керівника та запитала
працівника, який її підміняв, ОСОБА_7, чи
повідомила вона керівника про даний
лист, остання ствердила, що повідомила.
01.10.2013 року приблизно об 11 год. її
покликав керівник ОСОБА_8 і звинуватив
втому що, вона 30.09. року не повідомила
його про електронний лист. Вона
пояснила, що ОСОБА_7 повідомила, що
керівник уже знає про цей лист. З
приводу цього ОСОБА_8 запропонував
написати пояснення, що мов би через
великий обсяг роботи не змогла
роздрукувати цей лист та надати йому.
В ніч на 2.10.2013 року стан її здоров'я
погіршився у зв'язку з ускладненням
вагітності і вона ранком
зателефонувала на телефон керівника
повідомила, що їде в лікарню і ранком
завезла ключ від сейфа передала
особисто ОСОБА_8, а сама поїхала в
лікарню і її госпіталізували.
Перебувала на стаціонарному лікуванні
з 2.10.2013 по 11.10.2013 рік включно, в цей же
день її виписали з лікарні і вона
з'явилася на роботу, щоб здати листок
непрацездатності, та повідомила
керівника про те, що продовжує хворіти
і з 14.10.2013 року її госпіталізують в
гінекологічне відділення.
Листок непрацездатності не здала, так
як на ньому була відсутня гербова
Перебуваючи на стаціонарному
лікуванні вона 31.10.2013 року
зателефонувала у відділ кадрів ОСОБА_10
чи оплатили листок непрацездатності,
нащо остання повідомила її, що вона
звільнена з роботи це викликало
моральне страждання, стан здоров'я
погіршився і її перевели в патологічне
відділення. На стацлікуванні
перебувала включно по 13.11.2013 року і в
цей же день з'явилась на роботу, щоб
з'ясувати чи дійсно вона звільнена з
роботи та з яких підстав. Звільнення
підтвердив керівник ОСОБА_8. Вона
попросила надати наказ для
ознайомлення останній відмовив. В цей
же день вона звернулася з заявою в
територіальну державну інспекцію з
питань праці Черкаській області для
вжиття заходів у зв'язку з
порушенням відповідачем трудового
22.11.2013 року повторно звернулася з
письмовою заявою про видачу їй наказів
про прийняття та звільнення з роботи і
інших документів, але їй не видали та
сказали, що її повідомлять про
отримання документів, або направлять
поштовою кореспонденцією. На
повідомлення відповідача 02.12.2013 року
вона отримала накази з якими
ознайомилася та була шокована, такою
зухвалістю керівника ОСОБА_8, який
умисно зловживаючи своїм посадовим
становищем фальсифікації документів.
В наказі № 48-к від 2.09.2013 року про
прийняття на роботу вказано, що
прийняти її на роботу з іспитовим
терміном - 2 місяці, коли на заяві про
прийняття на роботу було вказано -1
місяць і був наказ про випробувальний
термін - один місяць.Наказ про
звільнення з роботи вважає незаконним
та посилання відповідача на
невитримання випробувального строку
не відповідають дійсності і
спростовується наведеними доводами і
підстав для розірвання трудового
Вважає, що відповідачем при розірванні
з нею трудового договору були грубо
порушені вимоги трудового
законодавства, що призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагало від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя. Моральну шкоду оцінює в 3
Просила визнати незаконним наказ про
її звільнення, поновити її на роботі,
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 22 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає із наступних
підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно наказу № 48-к від 02.09.2013 року,
ОСОБА_6 з 03.09.2013 року була прийнята на
посаду секретаря-друкарки з окладом
згідно штатного розкладу з
випробувальним терміном 2 місяця, на
підставі заяви позивача від 02.09.2013 року,
на якій зазначена резолюція з
випробувальним терміном 2 місяці. З
наказом № 48-к від 02.09.2013 року позивач
ознайомлена, про що свідчить її
особистий підпис.

Наказом № 58-к від 01.10.2013 року ОСОБА_6
було звільнено 01.10.2013 року з посади
секретаря-друкарки, як таку, що не
витримала випробувального терміну, в
зв'язку з незадовільними результатами
роботи (ст.28 КЗпП України). Висновок про
незадовільний результат випробування
підтверджується службовою розпискою,
яка написана власноручно ОСОБА_6 від
18.09.2013 року, в якій зазначено, що
причиною невірного оформлення
вихідної кореспонденції у журналі була
її неуважність /а.с.43/. В пояснюючій від
01.10.2013року ОСОБА_6 зазначає, що вона
випадково не роздрукувала лист, який
надійшов від Департаменту охорони
здоров'я 30.09.2013 року /а.с.44/..

01.10.2013 року позивач з наказом про
звільнення № 58-к була ознайомлена,
однак від підпису відмовилася,
підтвердженням цього є акт від 01.10.2013
року, який складений в присутності в.о.
начальника КП «Черкаське обласне бюро
судово-медичної експертизи» ОСОБА_8 та
свідків ОСОБА_12 ОСОБА_13

ОСОБА_6 письмово повідомлялася про те,
що їй необхідно з'явитись до КП
«Черкаське обласне бюро
судово-медичної експертизи» до
відповідального за кадрову роботу
ОСОБА_10, щоб отримати трудову книжку,
доказом є листи, поштове повідомлення
та акти про повідомлення про
можливість отримання трудової книжки,
запис в журналах відправлення вихідної
кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КЗпП України при
укладенні трудового договору може бути
обумовлене угодою сторін випробування
з метою перевірки відповідності
працівника роботі, яка йому
доручається. Тобто під час
випробування працівник вважається
прийнятим на роботу, але з умовою що
укладений з ним трудовий договір буде
розірвано, якщо він не витримає
випробування. Згідно ст.27 КЗпП України
строк випробування при прийнятті на
роботу не може перевищувати 3 місяців.

Згідно зі ст. 28 КЗпП України розірвання
трудового договору з працівником під
час терміну

випробування не можна визнати таким, що
провадиться з ініціативи власника або
уповноваженого органу, оскільки
працівник при прийнятті на роботу,
даючи згоду на випробування, фактично
дає згоду і на можливість розірвання з
ним трудового договору, якщо протягом
строку випробування буде встановлено
невідповідність його роботі, на яку
його прийнято.

Звільнення за результатами
випробування оформляється наказом
власника або уповноваженого ним
органу. При цьому в наказі й трудовій
книжці дається посилання на статтю
28КЗпП України, а підстава звільнення
формулюється як "за результатами
випробування". Таким чином,
роботодавець наділений повноваженнями
самостійно визначати чинники
непридатності, що унеможливлюють
продовження дії трудових
правовідносин із працівником, через
перевірку відповідності професійних,
моральних та інших якостей працівника
вимогам, які пред'являються до
виконання дорученої роботи.

Ст. 47 КЗпП України передбачено, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу,
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення, копія наказу видається на
вимогу працівника.

Колегія суддів критично оцінює
посилання апелянта на те, що її було
прийнято на роботу без
випробувального терміну, оскільки
дані доводи спростовуються
матеріалами справи, так як
відповідачем в законному порядку
внесена умова про випробування в
наказі про прийняття на роботу та
накладена резолюція на заяві.
Посилання апелянта на запис в книзі
наказів /а.с. 126/ про її прийом на роботу,
як на доказ прийняття на роботу без
випробувального терміну, колегія
суддів розцінює критично, оскільки це є
лише журнал реєстрації наказів, який не
утримує повного змісту наказів.

Твердження апелянта про відсутність
підстав для звільнення як такої що не
пройшла випробування спростовується
наявними в матеріалах справи особисто
нею написаними службовою запискою та
поясненням.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
при зверненні до суду з позовом та в
суді першої інстанції позивачка
наполягала на тому, що на роботу вона
була прийнята з випробувальним
терміном строком в 1 місяць, а в ході
розгляду справи апеляційним судом
взагалі наявність випробувального
терміну при її прийнятті на роботу
заперечувала.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги твердження апелянта про те, що
вона не підлягала звільненню з роботи в
зв»зку з вагітністю, оскільки на момент
її звільнення така інформація у
відповідача була відсутня, і даний факт
доводиться довідкою про проходження
медогляду при прийнятті на роботу, до
того ж сам факт відсутності такої
інформації у відповідача на час
звільнення позивачка не заперечує.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
позивачем не надано жодних належних та
допустимих доказів завдання
відповідачем моральної шкоди, тому
вимога щодо відшкодування моральної
шкоди також не підлягає до задоволення.
Оскільки, відповідно до ст.237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв»язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи із викладеного, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються, були
предметом розгляду суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 22 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до
комунальної установи «Черкаське
обласне бюро судово - медичної
експертизи» про визнання наказу
незаконним, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після
проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :