АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2797/14
Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю представника третьої особи
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк"

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 липня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із вказаним позовом
та просило в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№PLAWGK08103310 від 6 травня 2004 року звернути
стягнення на квартиру загальною площею
57,10 кв.м., яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки з укладанням від
імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації, проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах та організаціях, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселити ОСОБА_3 та інших осіб, які
проживають у квартирі за адресою
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_3 понесені судові
витрати.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало, що між ними та ОСОБА_1 був
укладений договір № PLAWGK08103310 від 06.05.2004
року, згідно якого останній отримав
кредитні кошти 8300 доларів США
зі сплатою відсотків у розмірі 14, 40 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 06.05.2014 року строком на 24
місяці.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між ОСОБА_3 та
банком було укладено договір іпотеки
№ PLAWGK08103310. Предметом іпотеки є
квартира за адресою АДРЕСА_1.

Оскільки належним чином не
виконувались умови кредитного
договору, то станом на 03.09.2013 року
ОСОБА_3 має заборгованість в розмірі
13624, 05 доларів США.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк» та
просило скасувати його та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1
був укладений договір № PLAWGK08103310 від
06.05.2004 року, згідно якого останній
отримав кредитні кошти 8300 доларів
США зі сплатою відсотків у розмірі 14,
40 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 06.05.2014 року строком
на 24 місяці.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не
виконував умови кредитного договору,
то станом на 03.09.2014 року утворилась
заборгованість в розмірі 13624, 05 доларів
США, що складається з: 5262, 45 доларів США -
борг по кредиту; 3951, 36 доларів США - борг
по процентах; 647, 40 доларів США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 3762, 84 доларів
США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

06.05.2004 року для забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
ОСОБА_3 та банком було укладено договір
іпотеки №PLAWGK08103310. Предметом іпотеки є
квартира АДРЕСА_1 загальною площею 57,1
кв.м.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до норм ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» звернення стягнення на вказане
нерухоме майно є неможливим.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» № 1304 - УІІ від 3.06.2014р
протягом його дії не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно ст.4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно ст.5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника / майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника,
або майнового поручителя у власності
не знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв.м для квартири
та 250 кв.м для житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність застосування
вказаного Закону та необхідність
застосування до спірних правовідносин
ст. 1050 ч.2 ЦК України, ст.ст. 33 ч.1, 39 ЗУ
«Про іпотеку» не узгоджуються з
нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» протягом дії цього
Закону інші закони України з питань
майнового забезпечення кредитів діють
з урахуванням його норм.

Таким чином норми Закону № 1304 - УІІ є
спеціальними, а тому підлягають
першочерговому застосуванню при
вирішенні питань про звернення
стягнення на майно надане як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності та є постійним
місцем проживання ОСОБА_3, про що
свідчить інформація з реєстру прав
власності на нерухоме майно та
реєстрація її місця проживання,
здійснена Відділом внутрішніх справ
Октябрського району м. Полтави 3
листопада 2004 року (а.с. 115).

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
загальна площа квартири АДРЕСА_1
складає 57,1 кв.м.

У відповідності з матеріалами справи,
зокрема з витягів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно у
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 немає
іншого нерухомого житлового майна.

Таким чином, судом першої інстанції
правомірно застосовано до спірних
правовідносин норми ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» № 1304 - УІІ від 3.06.2014р.
та відмовлено у зверненні стягнення на
майно ОСОБА_3

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їм належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення місцевого суду, судовою
колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя:
О.Ю.
Кузнєцова

Судді:

Л.М. Хіль

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: