Справа №668/9136/14-ц
Пров. №2/668/2205/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2014 року Суворовський районний суд
м. Херсона у складі:

головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Саранді О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 12.03.2014 року між сторонами була
домовленість про продаж, належного
відповідачу будинку. Зазначає, що в
наведену дату відповідачу з боку
позивача було передано 700 доларів США,
про що складено розписку. Також позивач
зазначає, що ним проведено ряд робіт, а
саме роботу електромонтера в будинку,
який мав намір купити. За наведені
роботи сплачено 753грн. 38 коп. З
урахуванням заяви про зміну підстав
позову, зменшення позовних вимог,
просить стягнути з відповідача на його
користь 9327грн. 16 коп. заборгованості, з
яких сума авансу в розмірі 9065грн. 42коп.,
що еквівалентна сумі 700доларів США
відповідно до офіційного курсу гривні
до долара США станом на 25.09.2014 року;
183грн. 44коп. - розмір інфляційного
збільшення заборгованості, 78грн. 30коп. -
три відсотки річних за весь період
прострочення; фактичні витрати у
розмірі 753грн. 38коп.; судові витрати у
тому числі витрати на правову допомогу
у сумі 3600грн. 00коп.

Позивач, представник позивача в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги з підстав, зазначених в позовній
заяві, просили їх задовольнити. В своїх
поясненнях вони стверджують, що
позивачем передано відповідачу
700,00доларів США, а не іншу грошову
одиницю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог. Не заперечував факту
написання розписки відповідачем, але
зазначив, що в розписці зазначено, що
відповідачем отримано 700,00 умовних
одиниць (у.о.), стверджував, що під
умовними одинцями слід розуміти
грошову одиницю України - гривні, і, що
відповідачем отримано від позивача
саме 700грн. 00коп.

Заслухавши осіб, що беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
судом встановлено наступне.

У розписці від 12.03.2014 року зазначено, що
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 700 у.о. як
завдаток від ціни будинку, ціна будинку
7000 у.о.

Сторони не заперечували факту не
укладення договору купівлі-продажу
відповідно до умов усної домовленості.

Таким чином встановлено, що грошова
одиниця у даній розписці не визначена.

Враховуючи, що представником
відповідача заперечується факт
отримання відповідачем саме
700,00доларів США, то даний факт потребує
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх звернень та заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження факту передачі
відповідачу позивачем грошової суми у
розмірі 700доларів США суду не надано.

Відповідно до ст. 570 ч. 1 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. У ч. 2 даної норми права
зазначено, що якщо не буде встановлено,
що сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

З системного аналізу ст.ст. 202-209, 638-640, 657
ЦК України вбачається, що правочин,
пов'язаний із продажем або наміром
продажу (попередній договір) та
передачею у зв'язку із цим грошових сум
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню,
крім договорів купівлі-продажу майна,
що перебуває в податковій заставі.

Згідно із ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Таким чином належними та допустимими
доказами не підтверджено, що грошова
сума у розмірі 700у.о., яка зазначена в
розписці, є авансом відносно
купівлі-продажу нерухомого майна в
розумінні ст. 570 ЦК України.

Таким чином позовні вимоги про
стягнення суми авансу з відповідача у
розмірі 9065грн. 42коп., що еквівалентно
700,00доларів США (станом на 25.09.2014) є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Позовні вимоги про стягнення 183грн.
44коп. - розміру інфляційного збільшення
заборгованості, 78грн. 30коп. - трьох
відсотки річних за весь період
прострочення є похідними від вище
зазначених позовних вимог, тому є також
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення
фактичних витрат у розмірі 753грн. 38коп.,
то в долучених до матеріалів справи
рахунку фактурі від 12.03.2014 року,
20.03.2014року, чеках №149422, №150953, №150952,
№150951 платником зазначено ОСОБА_2 -
відповідача по справі.

Твердження позивача, що наведені
рахунки оплачені ним належними та
допустимими доказами не підтверджено,
тому зазначені позовні вимоги є також
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Таким чином суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими в
повному об'ємі та задоволенню не
підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, то
відповідно до ст. 88 ЦПК України не
підлягають стягненню з відповідача і
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 202, 207, 547, 570, 625 ЦК
України, ст.ст. 60, 61, 88, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

СуддяЗуб І. Ю.