Номер провадження: 22-ц/785/6546/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Комаровської Н.В.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 28 травня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів,-

встановила:

У січні 2014 року позивачка (уточнюючи
свої позовні вимоги) звернулася до суду
з зазначеним позовом та просила
стягнути з ОСОБА_4 на її користь
неустойку (пеню) у розмірі 94613,72 грн..

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 01 грудня 2006 року з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 були стягнути
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
23 жовтня 2006 року до повноліття дитини,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суворовським відділом ДВС РС ОМУЮ
відкрито виконавче провадження щодо
виконання виконавчого листа про
стягнення аліментів з відповідача.
Позивачка зазначила, що відповідач
сплачує аліменти нерегулярно, у зв'язку
з чим, виникла заборгованість по сплаті
аліментів. Так, згідно розрахунку
заборгованості по аліментам від 09.04.2014
року, який був здійснений державним
виконавцем, заборгованість по сплаті
аліментів з 01.07.2011 року по 01.04.2014 року
складає суму у розмірі 20498,26 грн..

На підставі ч. 1 ст. 196 СК України
позивачка просить стягнути з
відповідача на її користь неустойку
(пеню) у розмірі одного відсотка від
суми заборгованості за період з 01.07.2011
року по 01.04.2014 року включно, у розмірі
94613 гривень 72 копійок.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 28 травня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 10000 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подала до суду апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
змінити, зазначивши, що стягненню з
ОСОБА_4 підлягає неустойка (пеня) за
несплату аліментів у розмірі 94613,72 грн.,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржене,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та стягуючи неустойку за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 1000 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст.
196 СК України розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Однак колегія суддів повністю не може
погодитись з рішенням суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення суду є
порушення судом норм матеріального або
процесуального права.

Апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 01.12.2006 року з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 були стягнути аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5, 2000 року
народження, у розмірі 1/3 частини від
усіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 23.10.2006 року до досягнення
дитиною повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суворовським відділом ДВС РС ОМУЮ
відкрито виконавче провадження щодо
виконання виконавчого листа про
стягнення аліментів з відповідача.

Оскільки відповідач сплачує аліменти
не регулярно, то за період з 01.07.2011 року
по 01.04.2014 року виникла заборгованість
по сплаті аліментам у розмірі 20498,26 грн.,
що підтверджується розрахунком по
сплаті аліментам, що був складений
державним виконавцем 09.04.2014 року
(а.с.50-53).

З розрахунку, наданого позивачкою, з
яким погодився відповідач та суд,
вбачається, що розмір пені за несплату
аліментів з 01.07.2011 року по 01.04.2014 року
становить 94614,72 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, викладених у п. 22 постанови від
15 травня 2006 року за № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. На платника аліментів не
можна покладати таку відповідальність,
якщо заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. Розмір неустойки може бути
зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_4 у 2007 року одружився з
ОСОБА_6, та відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_1 від 02 серпня
2007 року, у них народилася дитина ОСОБА_8,
2007 року народження, тобто на даний час
на його утриманні знаходиться ще одна
малолітня дитина (а.с.35, 37).

Крім того, у судовому засіданні
оглядалася трудова книжка відповідача,
з якої видно, що ОСОБА_4 30.06.2011 року
звільнений з роботи та на даний час
ніде не працює.

Але відповідачем не було надано
доказів щодо неможливості
працевлаштування, та неможливості
сплачувати аліменти з незалежних від
нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір
неустойки може бути зменшений судом з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Приймаючи рішення про зменшення
розміру неустойки до 10000 грн., суд
першої інстанції в достатньої мірі не
врахував зазначені вимоги Закону та
обставини справи, а тому колегія суддів
дійшла висновку, про можливість
збільшення розміру неустойки за
прострочення сплати аліментів,
присудженого до сплати судом першої
інстанції, до 20000 грн..

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що представник позивачки - ОСОБА_7 у
судовому засіданні не заперечував
проти зменшення розміру неустойки з
94613,72 грн. до 20000 грн., однак наполягав на
тому, що розмір неустойки в 10000 грн. є
дуже малим.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
розміру неустойки за прострочення
сплати аліментів, яка підлягає
стягненню з відповідача, зі
збільшенням з 10000 грн. до 20000 грн..

Враховуючи, що апелянт при поданні
апеляційної скарги сплатила судовий
збір, та її позовні вимоги частково
задоволенні, колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121,80 грн..

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 79, 88, 303, 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п. 4, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 28 травня 2014 року змінити,
збільшивши розмір неустойки за
прострочення сплати аліментів,
підлягаючій стягненню з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3, до 20000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 121,80 грн..

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

Н.В. Комаровська

В.О. Суворов