Номер справи 220/908/14-ц
Номер провадження № 2/220/338/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року

Великоновосілківський районний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді
Дрюка П.М.

при секретарі
Сербіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Велика
Новосілка Донецької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Костянтинопільської сільської ради
Великоновосілківського району
Донецької області про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою з позовом про визнання
за ними права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, розташований по АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері, ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати,
ОСОБА_2Після її смерті відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями,
який складається: А-1 житлового будинку,
1957 року побудови, загальною площею 52,8
кв.м., житловою площею 24,1 кв.м.; а-1
коридор, 1957 року побудови; а*-ганок, 1977
року побудови; Б-1 літньої кухні з
сараєм, 1977 рокут побудови, площею 42,40
кв.м.; Г-1 гаражу, 1970 року побудови,
площею 25,40 кв.м.; Д-1 вбиральні, 2013 року
побудови, площею 1,90 кв.м.; П-1 погрібу, 1990
рокут побудови, площею 10,40 кв.м.; С-1
сараю, 1984 року побудови, площею 12,50 кв.м.;
1 свердловини, 2012 року побудови,20 м/п;N-2
воріт, 1970 року побудови, площею 8,10 кв.м.;
та земельної ділянки, загальною площею
0,422 га, із якої для будівництва,
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель-0,250 га,
кадастровий номер :06:002:0188, для
ведення особистого підсобного
господарства - 0,172 га, кадастровий номер
:06:002:0189, згідно державного акту на
право приватної власності на землю
серії 1-ДН № 160602, розташованих в
АДРЕСА_1. Вказаним майном мати володіла
на підставі угоди про розподіл
спадкового майна, посвідченого
Великоновосілківською державною
нотаріальною конторою 25 листопада 2003
року.., яку вона за життя втратила.

У встановлений законом строк він
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Однак,
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом з тих підстав, що відсутні
правовстановлюючі документи житловий
будинок та земельну ділянку. Зазначене
змушує його звернутися до суду.

В судове засідання позивач не
з'явилися, будучи належним чином
оповіщеними про день та час розгляду
справи. Подали заяви про розгляд справи
за їх відсутності. Позовні вимоги
підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився,
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи. Подав заяву про
розгляд справи за його відсутності.
Позовні вимоги визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають право
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно технічного паспорту,
виданого КП «Великоновосілківське
РБТІ» Донецької області 25.04.2014р.,
домоволодіння по АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_2 та
складається з А-1 житлового будинку, 1957
року побудови, загальною площею 52,8
кв.м., житловою площею 24,1 кв.м.; а-1
коридор, 1957 року побудови; а*-ганок, 1977
року побудови; Б-1 літньої кухні з
сараєм, 1977 рокут побудови, площею 42,40
кв.м.; Г-1 гаражу, 1970 року побудови,
площею 25,40 кв.м.; Д-1 вбиральні, 2013 року
побудови, площею 1,90 кв.м.; П-1 погрібу, 1990
рокут побудови, площею 10,40 кв.м.; С-1
сараю, 1984 року побудови, площею 12,50 кв.м.;
1 свердловини, 2012 року побудови,20 м/п;N-2
воріт, 1970 року побудови, площею 8,10 кв.м.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Улакли
Великоновосілківського району
Донецької області, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим виконкомом
Костянтинопільської сільської ради
Великоновосілківського району
Донецької області 01.06.2010 р.

Після його смерті відкрилась
спадщина у вигляді житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташований по АДРЕСА_1 та земельної
ділянки загальною площею 0,422 га.

Спадкоємцем першої черги за
законом після смерті ОСОБА_2 є її син -
ОСОБА_1, позивач у справі, що
підтверджується свідоцтвами про
народження НОМЕР_2.

Із оголошення в газеті « Сільсикй
край» вбачається, що угода про розподіл
спадкового майна від 25 листопада 2003
року на імя ОСОБА_2 із-за її втрати
вважається недійсною.

Право власності спадкоємця на
спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності (ст. 392
ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону
України від 1 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спору суд керується
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самих
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема
положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963
року, Законом України «Про власність».

Державна реєстрація права власності
на житлові будинки, споруди
регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема, такими як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про власність», яка передбачає
підстави виникнення права власності,
праця громадян є основою створення і
примноження їх власності. Громадянин
набуває право власності на майно,
одержане внаслідок спадкування або
укладення інших угод, не заборонених
законом.

Відповідно до п.1 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР, яка
діяла на час завершення будівництва
спірного майна, реєстрацію будинків з
обслуговуючими їх будівлями і
спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
провадили бюро технічної
інвентаризації.

Таким чином, право власності на
спірне домоволодіння набуте і
оформлене у передбаченому
законодавством, яке діяло на час
завершення будівництва, порядку, в
зв'язку з чим суд задовольняє позовні
вимоги в повному обсязі і визнає за
позивачем право власності на житловий
будинок з господарськими спорудами,
розташований по АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,422 га, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 174, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 1216-1220, 1226, 1261 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку в порядку
спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями,
який складається з: А-1 житлового
будинку, 1857 року побудови, загальною
площею 52,8 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м.;
а-1 коридора, 1957 року побудови; а*- ганку,
1977 року побудови; Б-1 літньої кухні з
сараєм, 1977 року побудови, площею 42,40
кв.м.; Г-1 гаражу, 1970 року побудови,
площею 25,40 кв.м.; С-1 сараю, 1984 року
побудови, площею 12,50 кв.м.;1 свердловини,
2012 року побудови, 20 м/п; N-2, воріт, 1970 року
побудови, площею 8,10 кв.м.; земельну
ділянку, загальною площею 0,422 га, із
якої: для будівництва, обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель- 0,250 га, кадастровий номер
:06:002:0188, для ведення особистого
підсобного господарства - 0,172 га,
кадастровий номер :06:002:0189, згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії 1-ДН № 160602,
розташованих в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Дрюк П.М.