Справа №592/6100/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Князєв В. Б.Номер
провадження 22-ц/788/1698/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Криворотенка
В. І.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 06 серпня 2014 року

у справі за позовом представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім.М.В.Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 06 серпня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім.
М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 7 500 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім.
М.В.Фрунзе» на користь держави судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
просить зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. При цьому
зазначає про недоведеність заподіяння
моральної шкоди, про відсутність
правових підстав для стягнення
моральної шкоди, оскільки при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди судом першої інстанції
не було враховано взаємного ступеню
вини сторін. Під час перебування в
трудових відносинах позивача під
розписку неодноразово було
проінформовано про умови праці та про
наявність на його робочому місці
шкідливих та небезпечних виробничих
факторів, які ще не усунуті та можливі
наслідки їх впливу на здоров'я позивача
та право на пільги та компенсації за
роботу. Незгода зі створеними умовами
праці давала право позивачу в порядку,
передбаченому КЗпП України розірвати
трудовий договір з підстав
невиконання роботодавцем
законодавства про охорону праці.
Погоджуючись на запропоновані умови
праці, ОСОБА_3 усвідомлював можливі
негативні наслідки для свого здоров'я,
а також у повній мірі повинен нести
солідарну відповідальність за їх
настання, однак суд при ухваленні
рішення вказані обставини не взяв до
уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» Журавльової М.В., яка
апеляційну скаргу підтримує, з мотивів
у ній викладених, перевіривши рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, місцевий суд виходив з
доведеності факту заподіяння
моральної шкоди та наявності підстав
для її задоволення.

Висновок суду є таким, що відповідає
зібраним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з 04 січня 1988 року по 05 листопада 2012 року
перебував у трудових відносинах у
ПАТ«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе».
Працював на посаді
електрозварювальника ручної зварки
п'ятого розряду на зварювальній
ділянці котельно - зварювального цеху.
Наказом № 2636/ок 17 квітня 2009 року
присвоєна суміжна професія
«електрозварювальник на автоматичних
та напівавтоматичних машинах другого
розряду».

05 листопада 2012 року згідно наказу
№7547/вк звільнений із займаної посади
за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з
виявленням невідповідності
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я та перешкоджають продовженню
даної роботи (а.с.5-7).

20 вересня 2012 року комісія з
представників Сумської міської CEC,
ПАТ«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе та
Управління ВД Фонду у м.Суми провела
розслідування випадку хронічного
професійного захворювання позивача, за
результатами якого склала акт
розслідування за формою П-4 відповідно
від 20 вересня 2012 року № 47, у якому
відзначила що захворювання позивача
виникло внаслідок недосконалості
технологій, неефективного
використання засобів індивідуального
захисту, тривалої роботи у шкідливих
умовах праці. Причина професійного
захворювання - проведення робіт в
умовах підвищеного рівня
загазованості та виробничого шуму.
Згідно цього ж акту позивачу
встановлений діагноз: (J 44.8) хронічне
обструктивне захворювання легень
токсичної етіології ІІ ступеня.
Захворювання професійне (вперше
встановлене ППЛЕК НДІ гігієни праці та
профзахворювань ХМНУ 05 вересня 2012
року). (J 31.0)Хронічний субатрофічний
ринофаринголарингіт. Захворювання
професійне, вперше встановлене в
клініці ППЛЕК НДІ гігієни праці та
профзахворювань ХМНУ 05 вересня 2012
року. (Н 83.3) Хронічна двобічна
сенсоневральна приглухуватість з
помірним ступенем зниження слуху (ІІІ
ступінь) - за класифікацією Остапкович
В.Є. та Пономарьової Н.І. Захворювання
професійне, вперше встановлене в
клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. (І.25.1) ІХС:
дифузний кардіосклероз. (І 11.0)
Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня СН І
ступеня (G 93.4) ДЕП (гіпертонічна +
атеросклеротична) І-ІІ ступеня з ХНМК,
переважно у вертебро- базилярному
басейні. (М 42.1) Розповсюджений
остеохондроз хребта з з
полірадикулярним синдромом.
Амбліопіяправого ока. (Н 52.0)
Гіперметропія слабкого ступеня лівого
ока. (Н 52.4) Пресбіопія. (Н 31.8)
Гіпертонічна ангіопатія сітківки
(а.с.8).

19 листопада 2012 року ОСОБА_3 пройшов
первинний огляд спеціалізованою
фтизіатричною МСЕК, за наслідками
якого йому встановлено 50 % стійкої
втрати професійної працездатності та
третю групу інвалідності строком на
один рік з датою чергового переогляду 19
листопада 2013 року (а.с.9, 15-18).

22 листопада 2013 року ОСОБА_3 пройшов
повторний переогляд спеціалізованою
МСЕК, за наслідками якого йому
встановлено 50% стійкої втрати
професійної працездатності та третю
групу інвалідності безтерміново (а.с.10,
19-22).

Вказані факти правильно і з достатньою
повнотою встановлені судом першої
інстанції та визнаються сторонами.

За таких обставин суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з професійним захворюванням,
отриманим за час роботи на ПАТ «Сумське
НВО ім. М.В.Фрунзе» в неналежних умовах
праці, які виникли з вини цього
відповідача, ОСОБА_3 зазнав немайнових
втрат, а тому правильно поклав
обов'язок їх відшкодування на даного
роботодавця.

При цьому суд правильно виходив, з того,
що у зв'язку із втратою 20 березня 2007
року чинності ст.ст.21, 28, 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються ст.ст.153, 237-1 КЗпП
України, а обов'язок по відшкодуванню
заподіяної працівнику моральної шкоди
внаслідок ушкодження здоров'я через
неналежні умови праці покладено на
роботодавця або уповноважений ним
орган.

Незважаючи на гарантоване державою
право вільного вибору виду діяльності,
яке передбачене ч.1 ст.43 Конституції
України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України,
роботодавець в силу ст.43 Конституції
України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та
ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону
праці» зобов'язаний створити
працівнику придатні для роботи
безпечні умови, які б відповідали
санітарно-гігієнічним та нормам
охорони праці.

Посилання апелянта на те, що позивач
був ознайомлений зі шкідливими умовами
праці та знав про можливі шкідливі
наслідки для свого здоров'я, не
спростовують факту наявності вини
роботодавця в неналежному
забезпеченні нешкідливих умов праці та
не є підставою для позбавлення
позивача права на отримання
відшкодування чи зменшення
визначеного судом до стягнення
відшкодування.

Не спростовують рішення суду доводи
апеляційної скарги про недоведеність
факту заподіяння моральної шкоди,
оскільки цей факт є очевидним,
оскільки позивач зазнає моральних
страждань через погіршення стану
здоров'я, порушення звичайного укладу
життя, частого лікування, позбавлення
можливості вести звичайний спосіб
життя, вести хатню роботу.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 06 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді