Справа № 450/2119/14-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Пустомити
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права користування
земельною ділянкою та визнання
незаконними рішень органу місцевого
самоврядування,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Звенигородської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, третіх осіб ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
користування земельною ділянкою та
визнання незаконними рішень
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області.

Свої вимоги мотивує тим, що її дідові та
бабці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була надана
земельна ділянка в урочищі «Вербівці»
с. Гринів на території Звенигородської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області площею 0,2945
га для ведення особистого селянського
господарства, яку вони, спочатку
спільно з бабо та дідом, а згодом з
матір'ю позивачки ОСОБА_8, постійно
обробляли. Стверджує, що оскаржуваними
рішеннями Звенигородської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області № 495 від 12.04.2013 року
«Про затвердження акту по вилученню та
передачі земельної ділянки в с. Гринів»
та № 526 від 27.06.2013 року «Про
затвердження акту по вилученню та
передачі земельних ділянок в с. Гринів»
незаконно вилучено з її користування
вказану земельну ділянку та передано
третім особам по справі. Вважає, що
оскільки вона успадкувала за заповітом
після померлої 14.05.2005 року ОСОБА_7
житловий будинок та продовжує
користуватись всіма земельними
ділянками, то до неї перейшло право
користування в тому числі і спірною
земельною ділянкою.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала повністю, дала
пояснення аналогічні викладеним в
позову, наполягає на задоволенні
такого. Вважає за необхідне допитати
свідків, однак відповідного клопотання
суду не заявляла, анкетних даних
свідків та відомостей, які вони можуть
пояснити суду не вказала.

Представник відповідача
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області в судове засідання не з'явився,
подав письмове заперечення проти
позову та заяву про слухання справи у
його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позову заперечила,
пояснила, що позовні вимоги позивача є
необгрунтованими та безпідставними.

Треті особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, хоча належним чином
неодноразово повідомлялась судом про
час і місце слухання справи, про
причини неявки суду не повідомила, а
тому у відповідності до ст. 169 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 та його представник
ОСОБА_9 в судове засідання не з'явились,
подали суду письмове заперечення проти
позову.

Заслухавши пояснення позивачки,
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову виходячи
з наступного.

Рішенням Звенигородської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області № 495 від 12.04.2013 року
«Про затвердження акту по вилученню та
передачі земельної ділянки в с. Гринів»
вилучено земельні ділянки, які
використовує ОСОБА_8 та передано
вищевказані земельні ділянки ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 В подальшому, рішенням
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області № 526 від 27.06.2013 року «Про
затвердження акту по вилученню та
передачі земельних ділянок в с. Гринів»
внесено зміни у рішення № 495 від 12.04.2013
року та припинено використання гр.
ОСОБА_1 земельною ділянкою орієновною
площею 0.,19 га, яка знаходиться в урочищі
Верівці с. Гринів Пустомитівського
району Львівської області, оскільки у
ОСОБА_1 та родичів відсутні право
спадкові документи та відомості в по
господарській книзі на дану земельні
ділянку, а також надано дозвіл на
розробку проекту відведення земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарства в урочищі
Вербівці ОСОБА_3 площе. 0,08 га, ОСОБА_5
площею 0,07 га, ОСОБА_4 площею 0,04 га із
земель запасу сільської ради.

Ухваленню вказаних рішень передував
комісійний акт, складений 28.03.2013 року,
яким встановлено, що ОСОБА_8 самовільно
використовує земельну ділянку, а тому
така підлягає вилученню.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності і право користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

П.4 Інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справі від 27.09.2012 року визначено
документом, що посвідчує право
користування земельною ділянкою є
запис в земельно-кадастровій
документації.

ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої 14.04.2005
року ОСОБА_7, що підтверджується
записом в по господарській книзі.
Згідно даних господарських книг за
2001-2005рр, 2006-2010 рр та 2011-2014рр., у
користуванні ОСОБА_7 були земельні
ділянки, загальною площею 0.96 га,, з яких
зокрема 0,23 га, знаходилось «присадибі»,
0,25 га - «біля ферми», 0,33 га - «Підліжні
батоги», 0,07 - «загумінки», 0,08 га «за
школою». Спірна ж земельна ділянка
розташована в урочищі «Вербівці» і
відсутність запису в по господарських
книгах про спірну земельну ділянку
свідчить про відсутність права
користування такою земельною
ділянкою..

В силу ст.15,16 ЦК України способами
захисту є в т.ч. і визнання права, яке не
визнається або заперечується. Оскільки
позивачем не подано доказів того, що
вона зверталась до органу місцевого
самоврядування з заявою про передачу
їй земельної ділянки у користування і
їй було відмовлено, тобто її право не
визнавалось компетентним органом або
заперечувалось, то правових підстав
для задоволення позовних вимог в цій
частині судом не вбачається.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно
даних проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_3 площею 0,08 га та
ОСОБА_5 площею 0,07 га, вказані земельні
ділянки ім. передавались рішенням
Звенигородської сільської ради № 725
від 30.07.2014 року, яке позивачкою не
оспорюється.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання незаконними рішень
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області № 495 від 12.04.2013 року «Про
затвердження акту по вилученню та
передачі земельної ділянки в с. Гринів»
та № 526 від 27.06.2013 року «Про
затвердження акту по вилученню та
передачі земельних ділянок в с.
Гринів», суд виходить з того, що за ст. 12
ЗК України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Ч.5 ст.116 ЗК України визначено, що
земельні ділянки, які перебувають у
власності чи користуванні громадян або
юридичних осіб, передаються у
власність чи користування за рішенням
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування лише після
припинення права власності чи
користування ними в порядку,
визначеному законом.

Враховуючи те, що судом не здобуто
доказів того, що спірна земельна
ділянка перебувала в користування
позиваки, то оскаржувані рішення
Звенигородської сільської ради
прийняті в межах закону.

Окрім того, ухвалою Пустомитівського
районного суду Львівської області від
04.08.2014 року було вжито заходів
забезпечення позову, шляхом заборони
Звенигородській сільській раді
Пустомитівського району Львівської
області передавати у користування чи у
власність земельну ділянку, призначену
для ведення особистого селянського
господарства, орієнтовною площею 0,1900
га, яка знаходиться в урочищі Вербівці
с.Гринів Звенигородської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, котра вилучена з
користування ОСОБА_1 на підставі
рішення Звенигородської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області №526 від 27.06.2013 року.

У відповідності із положеннями ст. 154
ЦПК України заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані судом, який
розглядає справу. Якщо у задоволенні
позову було відмовлено, провадження у
справі закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Беручи до уваги вказане вище, суд
вважає за необхідне ухвалу
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 04.08.2014 року про
забезпечення позову скасувати.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
10, 57, 60, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст.15,16
ЦК України, ст.ст.12,116 ЗК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Ухвалу Пустомитівського районного
суду Львівської області від 04.08.2014 року
про забезпечення позову - скасувати.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення або
отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський