печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Волкової С.Я.,

при секретарі - Горбатюк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної адміністрації залізничного
транспорту України, третя особа:
державне підприємство «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України», про припинення
порушення прав інтелектуальної
власності та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 30.07.2014 р. звернувся до
суду із вимогами до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України про заборону використання
винаходу «Спосіб резервування та
перевірки достовірності електронних
квитків за допомогою двовимірного
штрихового коду» за патентом України
НОМЕР_1 від 13.05.2013 р. шляхом використання
двовимірного штрихового коду під час
бронювання та реалізації залізничних
квитків, перевірки їх достовірності;
про заборону використання корисної
моделі «Спосіб кодування та
розпізнавання неконфіденційної
інформації за допомогою двовимірного
штрихового коду» за патентом України
НОМЕР_2 від 25.07.2012 р. шляхом використання
двовимірного штрихового коду під час
бронювання та реалізації залізничних
квитків, перевірки їх достовірності,
стягнення на його користь 16 780 000,00 грн. в
якості відшкодування збитків за
незаконне використання винаходу
«Спосіб резервування та перевірки
достовірності електронних квитків за
допомогою двовимірного штрихового
коду» за патентом України НОМЕР_1 від
13.05.2013 р. та корисної моделі «Спосіб
кодування та розпізнавання
неконфіденційної інформації за
допомогою двовимірного штрихового
коду» за патентом України НОМЕР_2 від
25.07.2012 р., посилаючись на те, що він є
власником зазначених патентів України
й у нього є всі підстави вважати, що
Державною адміністрацією залізничного
транспорту України здійснюється
незаконне використання винаходу за
патентом України НОМЕР_1 та корисної
моделі за патентом України НОМЕР_2, чим
порушено його права, йому завдано
збитків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
його представник ОСОБА_2 підтримали
позовні вимоги, просили їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача Державної адміністрації
залізничного транспорту України
Астрюхін К.А. заперечував проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
посилаючись на їх необґрунтованість.

В судовому засіданні представник
третьої особи: державного підприємства
«Головний інформаційно-обчислювальний
центр Державної адміністрації
залізничного транспорту України»
Мурзіна В.С. просила відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з
тих же підстав.

Суд, вислухавши учасників судового
розгляд, дослідивши письмові докази,
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником наступних патентів України:
НОМЕР_1 від 13.05.2013 р. на винахід«Спосіб
резервування та перевірки
достовірності електронних квитків за
допомогою двовимірного штрихового
коду», НОМЕР_2 від 25.07.2012 р. на корисну
модель «Спосіб кодування та
розпізнавання неконфіденційної
інформації за допомогою двовимірного
штрихового коду».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
залізничний транспорт» управління
залізницями та іншими підприємствами
залізничного транспорту, що належить
до загальнодержавної власності,
здійснюється органом управління
залізничним транспортом - Державною
адміністрацією залізничного
транспорту України, підпорядкованим
центральному органу виконавчої влади в
галузі транспорту.

Із пояснень в судовому засіданні
представника відповідача Астрюхіна
К.А. вбачається, що Державна
адміністрація залізничного транспорту
України є державною установою, на
підтвердження чого надав Витяг з
ЄДРПОУ №28/2-884 від 25.05.2014 р., і,
відповідно, не може здійснювати
господарську діяльність з перевезення
пасажирів, продажу квитків та їх
перевірки, на підтвердження чого
представник звернув увагу на коди
видів діяльності за КВЕД-2010 у витязі з
ЄДРПОУ, наголосив, що до компетенції
відповідача не входить здійснення
безпосереднього процесу перевезення
пасажирів і вантажів, а також продаж
квитків, перевірку достовірності
електронних квитків за допомогою
двовимірного штрихового коду.

Відповідно до п.1,3 Положення про
Державну адміністрацію залізничного
транспорту України, затвердженого
постановою КМ України 262 від 29.02.1996 р.,
Державна адміністрація залізничного
транспорту України є органом
управління залізничним транспортом
загального користування, підвідомчім
Мінтрансзв'язку. Основними завданнями
Державної адміністрації залізничного
транспорту України є: організація
злагодженої роботи залізниць і
підприємств з метою задоволення потреб
суспільного виробництва і населення в
перевезеннях; забезпечення ефективної
експлуатації залізничного рухомого
складу, його ремонту та оновлення;
розроблення концепцій розвитку
залізничного транспорту; вжиття
заходів для забезпечення безпеки
функціонування залізничного
транспорту та надійності його роботи.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду із
позовом до відповідача, просить
заборонити Державній адміністрації
залізничного транспорту України
використання винаходу «Спосіб
резервування та перевірки
достовірності електронних квитків за
допомогою двовимірного штрихового
коду» за патентом України НОМЕР_1 від
13.05.2013 р. шляхом використання
двовимірного штрихового коду під час
бронювання та реалізації залізничних
квитків, перевірки їх достовірності;
заборонити Державній адміністрації
залізничного транспорту України
використання корисної моделі «Спосіб
кодування та розпізнавання
неконфіденційної інформації за
допомогою двовимірного штрихового
коду» за патентом України НОМЕР_2 від
25.07.2012 р. шляхом використання
двовимірного штрихового коду під час
бронювання та реалізації залізничних
квитків, перевірки їх достовірності,
стягнути з Державної адміністрації
залізничного транспорту України 16 780
000,00 грн. в якості відшкодування збитків
за незаконне використання винаходу за
патентом України НОМЕР_1 від 13.05.2013 р. та
корисно моделі за патентом України
НОМЕР_2 від 25.07.2012 р., свої вимоги
обґрунтовує тим, що й у нього є всі
підстави вважати, що відповідачем
здійснюється незаконне використання
винаходу за патентом України НОМЕР_1 та
корисної моделі за патентом України
НОМЕР_2.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог.

Суд, враховуючи, що позивач ОСОБА_1,
звертаючись до суду до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України з даними вимогами, звернувся до
неналежного відповідача, в задоволенні
заявлених ним вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.16,22 ЦК України, ст.ст.34,35 Закону
України «Про охорону прав на винаходи
та користі моделі», ст.ст.
3,4,10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державної адміністрації залізничного
транспорту України, третя особа:
державне підприємство «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України», про припинення
порушення прав інтелектуальної
власності та відшкодування збитків -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ