Номер провадження 2/754/4679/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі : Маковецькій О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні шляхом
виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною
заявою, в якій просить суд зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкоди у
праві користування майном - квартирою
АДРЕСА_1; виселити відповідача із
вказаної квартири та стягнути з
відповідача витрати по сплаті судового
збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
їй відповідно до договору дарування
квартири від 08.10.2013р., посвідченого
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3,
належить на праві власності квартира
АДРЕСА_1. Право власності позивача на
квартиру підтверджується витягом з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності №10466414 від 08.10.2013р. Відповідно
до довідки ЖБК «Шовковик-8» від 02.10.2013р.
в спірній квартирі зареєстрована
ОСОБА_2, яка була зареєстрована в
квартирі колишнім власником.
Відповідач після зміни власника
залишається там проживати, добровільно
не бажає виселитися, чинить перешкоди
власнику тим, що не сплачує комунальні
платежі та порушує її права власника на
свій розсуд володіти, користуватись і
розпоряджатись належним їй майном.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання 04.08.2014
року та 23.09.2014 року не з'являлася, про
день та час розгляду справи була
повідомлена належним чином, причини
неявки не повідомила.

Враховуючи інтереси позивачки,
суд вважає, за можливим вирішити справу
на підставі наявних у ній матеріалів та
постановити заочне рішення, проти чого
не заперечує позивач, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши
обставини справи в їх сукупності,
оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді справи,
зібрані по справі докази, керуючись
законом, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2013 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений договір
дарування квартири, відповідно до
якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1
прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1.
(а.с.6)

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
08.10.2013р. №10466414, право власності на
кватиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за
ОСОБА_1 (а.с.7)

Згідно довідки ф.3 виданої ЖБК
«Шовковик-8» від 02.10.2013р. у спірній
квартирі зареєстрована дочка
колишнього власника ОСОБА_2 (а.с.5)

Відповідно до норм ст..317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст.. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ст. 346 ЦК України право власності
припиняється у разі відчуження
власником свого майна.

Відповідно ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Вищевикладені обставини свідчать про
те, що відповідач проживає у квартирі,
чим порушує права власника на свій
розсуд володіти, користуватись і
розпоряджатись належним їй майном, а
отже є підстави для виселення її з
квартири.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Протягом судового розгляду
стороною позивача не було подано
доказів на підтвердження чинення
відповідачем позивачу перешкод у праві
користування спірною квартирою, не
зазначено також якими саме діями
відповідач чинить такі перешкоди.

На підставі ст.88 ЦПК України стягненню
з відповідача на користь позивача
підлягає судовий збір у розмірі 121
гривень 80 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 60, 88, 224-226 ЦПК
України, ст. 317,346, 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121
гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: