Справа №475/1174/13-ц 29.07.2014 29.07.2014 29.07.2014
Справа № 22-ц/784/1598/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Данилової О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2
,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Доманівського районного суду
Миколаївської області від 11 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Меліоратор - Агро -
Юг» (далі ТОВ «Меліоратор - Агро - Юг»),
Миколаївської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» про
визнання недійсною додаткової угоди до
договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Меліоратор - Агро
- Юг», Миколаївської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» про
визнання недійсною додаткової угоди
від 12 серпня 2009 року до договору оренди
земельної ділянки від 04 квітня 2005 року
та зобов'язання усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Позивач вказував, що 04 квітня 2005 року
між ним та ТОВ «Меліоратор - Агро - Юг»
був укладений договір оренди земельної
ділянки. Даний договір був
зареєстрований у Доманівському
реєстраційному окрузі, про що у
Державному реєстрі земель 08 грудня 2006
року вчинений запис №27. За
умовами цього договору позивач на 6
років, а саме до 31 грудня 2010 року
передав у платне користування
відповідачеві належні йому земельні
ділянки загальним розміром 8,11га,
кадастровий № :02:000:0705 та
№:01:000:0489, розташовані в межах
території Щасливської сільської ради
Доманівського району для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Як зазначив позивач,
протягом дії договору він неодноразово
повідомляв відповідача про небажання
після закінчення строку дії договору
продовжувати орендні відносини. Проте,
при зверненні до відповідача з приводу
припинення договору оренди у зв'язку з
закінченням строку його дії йому була
надана копія додаткової угоди від 12
серпня 2009 року до договору оренди
земельної ділянки від 4 квітня 2005 р.,
нібито підписана ним. За умовами цієї
угоди продовжений строк дії договору
на 5 років. Додаткова угода
зареєстрована у Доманівському відділі
Миколаївської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» 13
грудня 2010 р. за №23.

На думку позивача, оспорювана
додаткова угода є недійсною, оскільки
він її не укладав, не підписував та не
мав наміру на її підписання, відповідач
обманним шляхом її підробив.

Посилаючись на викладене та ч.3 ст. 203, ч.1
ст. 215, ст. 230 ЦК України, позивач просив
задовольнити його позов.

Ухвалою суду від 05 серпня 2013 року за
заявою представників позивача позовні
вимоги в частині зобов'язання усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою - залишені без розгляду.

Рішенням Доманівського районного суду
Миколаївської області від 11 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити його позов.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Висновком судової почеркознавчої
експертизи №2004 від 12 лютого 2014 року
встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3
у додатковій угоді від 12 серпня 2009 року,
зареєстрованій у Доманівському
відділі Миколаївської регіональної
філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» 13
грудня 2010 р. за №23, до договору
оренди земельної ділянки від 04 квітня
2005 року, укладеного між ТОВ «Меліоратор
- Агро - Юг» та ОСОБА_3, виконано не
позивачем, а іншою особою (а.с. 83-87).

Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення,
поставив під сумнів вказаний висновок
судової експертизи, посилаючись на
недостатність поданих експертові
об'єктів дослідження, які б за часом
були більш приближені до часу
підписання спірної угоди, та відмовив у
позові.

Проте, погодитись з цим не можна.

Частиною 6 ст. 147 ЦПК України
встановлено, що висновок експерта
оцінюється судом за правилами,
встановленими ст. 212 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Усупереч зазначеним процесуальним
нормам суд не прийняв як доказ
вищевказаний висновок судової
експертизи, не навівши переконливих
мотивів невідповідності висновку
дійсності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
для дослідження експерту були надані
вільні зразкі почерку та підпису
позивача за період з 2000р. по 2013р.,
умовно-вільні зразки його почерку (2013р.)
та експерементальні зразки. Клопотань
щодо надання додаткових зразків
почерку та підпису від експерта не
надходило. Висновок експерта є чітким і
беззастережним. Представником ТОВ
«Меліоратор - Агро - Юг» також не
заявлялось клопотань як про виклик
експерта у судове засідання для
роз'яснення висновку, так і про
призначення додаткової чи повторної
судової експертизи.

Згідно роз'яснень, викладених у п.11
постанови Верховного Суду України «Про
судове рішення у цивільній справі» N 14
від 18.12.2009р., встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

Висновок суду про те, що прийняття
позивачем орендної плати у 2011 і 2012
роках свідчить про вчинення ним дій,
спрямованих на прийняття спірного
договору до виконання та схвалення
позивачем укладеної від його імені
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки - є помилковим,
оскільки зібраними у справі доказами
доведена відсутність волевиявлення
позивача на укладання такої угоди. До
того ж матеріали справи не містять
доказів укладання спірного правочину
представником позивача який би мав
право на здійснення цього правочину
від імені ОСОБА_3 з підстав,
передбачених ч.3 ст. 237 ЦК України .

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що висновок проведеної у справі
судової почеркознавчої експертиза є
належним та допустимим доказом в
розумінні положень ст. ст. 57-59, 66 ЦПК
України, а тому вимоги позивача про
недійсність спірної угоди з підстав
недодержання при її укладанні вимог ч.3
ст. 203 ЦК України є доведеними, у зв'язку
з чим підлягають задоволенню.

Строк позовної давності на звернення
до суду з даним позовом ОСОБА_3 не
пропущено, оскільки про існування
спірної угоди він дізнався тільки по
закінченню встановленого строку дії
укладеного сторонами договору оренди
земельної ділянки від 4 квітня 2005 р.,
тобто в грудні 2010р.

Разом з тим висновок суду про
відсутність підстав для визнання
недійсною оспорюваної угоди з підстав,
передбачених ст. 230 ЦК України, є вірним.

Так, за положеннями 230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми закону,
такий позов може бути задоволено лише
на вимогу сторони, яка вчинила правочин
під впливом обману. Проте, судом
встановлено, що ОСОБА_3 спірний
правочин не вчиняв.

Також є правильним висновок суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог, заявлених до Миколаївської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру», оскільки не було
встановлено порушення прав позивача
діями цього відповідача та самостійних
позовних вимог до останнього не було
заявлено.

З огляду на викладене, рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог, заявлених до ТОВ «Меліоратор -
Агро - Юг», необхідно скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення -
про задоволення даних позовних вимог.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з ТОВ
«Меліоратор - Агро - Юг» на користь
ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню
витрати на оплату судового збору,
сплаченого за подання позовної заяви
та апеляційної скарги в загальній сумі
236грн. 50коп. (114грн.70коп. + 121грн.80коп.).

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Доманівського районного суду
Миколаївської області від 11 квітня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, заявлених до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Меліоратор - Агро -
Юг» - скасувати і ухвалити в цій частині
нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Меліоратор - Агро -
Юг» про визнання недійсною додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від
12 серпня 2009 року, зареєстровану у
Доманівському відділі Миколаївської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» 13 грудня 2010 р. за
№23, до договору оренди земельної
ділянки від 04 квітня 2005 року,
укладеного між товариством з обмеженою
відповідальністю «Меліоратор - Агро -
Юг» та ОСОБА_3.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Меліоратор - Агро -
Юг» на користь ОСОБА_3 відшкодування
витрат на оплату судового збору в сумі
236грн. 50коп. (двісті тридцять шість
гривень п'ятдесят копійок).

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: