Справа № 523/1906/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Одесі
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2
про стягнення коштів отриманих без
достатньої правової підстави, -

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро
України (далі МТСБУ) 05.02.2013р., звернулося
із зазначеним позовом та просило
стягнути з ОСОБА_1, кошти в розмірі 21 832,44
грн., отримані відповідачем без
достатньої правової підстави, 200 грн.,
витрачених на встановлення розміру
збитку та збору документів по справі, 2
000 грн., витрат на правову допомогу та
судовий збір. В обґрунтування вимог
представник позивача посилався на те,
що 27.05.2009р., відбулася
дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП)
за участю транспортних засобів «MITSUBISHI»
р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та
«SKODА» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1
Постановою суду від 16.06.2009р., винним у
вчиненні правопорушення, яке призвело
до пошкодження транспортних засобів
було визнано ОСОБА_2, який не укладав
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. За таких підстав, при
зверненні ОСОБА_1, до МТСБУ, останнє
здійснило регламентну виплату в
розмірі 21 632,44 грн., шляхом
перерахування коштів 27.10.2009р., на особу,
яка здійснила ремонт автомобіля.
20.01.2010р., МТСБУ звернулося до ОСОБА_2, із
листом про добровільну компенсацію ним
витрат пов'язаних з регламентною
виплатою, на що ОСОБА_2, відмовився
компенсувати витрати та надіслав копію
постанови апеляційного суду від
07.09.2009р., якою постанова суду першої
інстанції була скасована, а
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрито з підстав визначених ст. 247
КУпАП. Таким чином, МТСБУ вважає, що
підстава, на якій ОСОБА_1, набув кошти
відпала, а тому отримана регламентна
виплата є безпідставно набутим майном,
яке ОСОБА_1, зобов'язаний повернути
МТСБУ.

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи у його відсутність (а.с. 2
на звороті).

Відповідач вимоги позову не визнав,
представник відповідача в заперечення
позову пояснила, що ОСОБА_2, був згоден
із постановою суду про притягнення
його до адміністративної
відповідальності до тих пір поки не
отримав письмову претензію від МТСБУ, а
на час здійснення виплати постанова
суду першої інстанції була чинна. Також
зазначила, що суд першої інстанції
виніс постанову 16.06.2009р., а постанова
суду апеляційної інстанції датована
07.09.2008р., і позивачем не надано доказів
того, що дата винесення постанови судом
апеляційної інстанції є помилковою та
не вжив ніяких дій щодо виправлення
виявленої помилки. Крім того,
зазначила, що вина ОСОБА_2, повністю
підтверджується матеріалами справи
про адміністративне правопорушення №
3-5718/09 розглянутої Приморським районним
судом м. Одеси.

Крім того, представник відповідача, в
письмовій заяві, зазначила, що виплата
була здійснена МТСБУ 27.10.2009р., про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення МТСБУ
дізналося в січні 2010р., а із позовом
звернулося тільки 01.02.2013р., згідно до
штампу відділення зв'язку, отже
позивачем пропущено строк позовної
давності, який вона просила
застосувати та відмовити в позові (а.с.
140).

Відповідач та його представник подали
заяву про розгляд справи за їх
відсутності (а.с. 141).

Третя особа, залучена за ініціативи
суду, ОСОБА_2, (а.с. 29) в судове засідання
не з'явився, про місце та час розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується розпискою про
повернення судової повістки без
вручення (а.с. 125).

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 27.05.2009р., ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «MITSUBISHI» р/н НОМЕР_1
по Клубнічному провулку в м. Одесі,
здійснив зупинку транспортного засобу
біля буд. № 17в, висадив пасажира та в
порушення вимог п.п. 10.9 ПДР, здійснив
рух заднім ходом, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем «SKODА»
р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, (а.с.
10), який зупинився позаду автомобіля
«MITSUBISHI». Внаслідок зіткнення
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Встановлені судом
обставини підтверджуються протоколом
у справі про адміністративне
правопорушення (а.с. 127), письмовими
поясненнями ОСОБА_2, та ОСОБА_1, які були
надані ними на місці пригоди (а.с. 128, 129),
протоколом огляду місця ДТП, згідно до
якого встановлено, що сліди юзу,
залишеного автомобілем «SKODА»,
направлені в напрямку протилежному
руху автомобіля (назад), що свідчить про
те, що саме автомобіль «MITSUBISHI» рухався
заднім ходом, а водій автомобіля «SKODА»
тиснув на гальма та намагався
стримувати рух заднім ходом автомобіля
«MITSUBISHI» та свого автомобіля (а.с. 130-137), а
також схемою пригоди, підписаною
учасниками ДТП та понятими, на якій
чітко зображено напрямок руху
автомобіля «MITSUBISHI», а саме рух заднім
ходом. Постановою Приморського
районного суду м. Одеси від 16.06.2009р.,
ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП, а саме за порушення ПДР, що
спричинило пошкодження транспортних
засобів. Висновком спеціаліста авто
товарознавця № 06-029 від 25.06.2009р.,
визначено розмір матеріальної шкоди
заподіяної володільцю автомобіля
«SKODА», який становить 30 439,46 грн., (а.с. 8-9).
Також встановлено, що на час ДТП,
ОСОБА_2, не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. У зв'язку із цим, 04.08.2009р.,
ОСОБА_1, з метою отримання
відшкодування за заподіяну шкоду
особою, яка не застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність,
звернувся до МТСБУ із заявою про
здійснення належної виплати шляхом
перерахування коштів на рахунок ФОП
ОСОБА_3, видом діяльності якого є
технічне обслуговування та ремонт
автомобілів (а.с. 7). Після отриманої
заяви та інших документів (а.с. 5, 7-11)
МТСБУ, визнало ДТП страховим випадком
та на підставі вимог Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон 1961-ІV), 27.10.2009р.,
перерахувало кошти (страхове
відшкодування) в сумі 21 632,44 грн., на
рахунок ФОП ОСОБА_3, (а.с. 12). Після
здійсненої виплати, МТСБУ звернулося
до ОСОБА_2, (дата звернення не доведена
та судом не встановлена) з листом про
компенсацію витрат з проведення
регламентної виплати потерпілому
ОСОБА_1 У відповідь на лист, ОСОБА_2,
відмовився від добровільної виплати та
надіслав на адресу МТСБУ постанову
апеляційного суду Одеської області від
07.09.2008р., (а.с. 6), якою постанова суду
першої інстанції від 16.06.2009р., була
скасована, а провадження в справі про
адміністративне правопорушення
закрито у зв'язку із відсутністю події
і складу адміністративного
правопорушення (а.с. 6) - дата отримання
постанови позивачем не доведена та
судом не встановлена. В подальшому,
МТСБУ, направило лист ОСОБА_1, який він
отримав 26.05.2010р., та в якому
запропонувало повернути незаконно
отримані кошти в сумі 21 832,44 грн., в тому
числі: відшкодування завданої шкоди 21
632,44 грн., послуги аварійного комісара 200
грн., (а.с. 14).

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Частинами першою - другою статті 11 ЦПК
України визначено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана майну
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Частиною першою статті 1191 ЦК України,
визначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що дії ОСОБА_2, що виразилися в
порушенні Правил дорожнього руху, є
неправомірними, ці дії знаходиться в
безпосередньому причинному зв'язку з
спричиненням матеріальної шкоди майну
ОСОБА_1, а отже в силу вимог п.п. «а», п. 41,
ст. 41 Закону 1961-ІV, МТСБУ на достатній
правовій підставі здійснило
регламентну виплату потерпілому
ОСОБА_1, а отже за таких підстав позов
задоволенню не підлягає.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача, як на підставу яка згодом
відпала (ст. 1212 ЦК України) - скасування
постанови суду першої інстанції
апеляційним судом, про притягнення
ОСОБА_2, до адміністративної
відповідальності, оскільки для суду,
який розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову,
обов'язковим є питання - чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою, а
не висновок суду за наслідками
розгляду справи. Враховуючи те, що суд
апеляційної інстанції, скасовуючи
постанову Приморського районного суду,
звернув увагу тільки на порушення
порядку розгляду справи та взагалі не
встановив, які дії та якими особами
були вчинені, отже така постанова
(апеляційного суду), взагалі не може
бути підставою для звільнення від
доказування та не приймається до уваги
судом при розгляді цивільної справи (ч.4
ст. 61 ЦПК України). Також, в постанові
апеляційного суду, при закритті
провадження у справі за відсутності
складу адміністративного
правопорушення не зазначено, яка саме з
чотирьох ознак адміністративного
правопорушення відсутня - об'єкт,
об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна
сторона, адже, виключно за умови
відсутності хоча б однієї ознаки -
відсутній склад правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що
підставою здійснення страхового
відшкодування є не постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення, а -
дорожньо-транспортна пригода - подія,
що сталася під час руху транспортного
засобу, внаслідок якої загинули або
поранені люди чи завдані матеріальні
збитки (ст. 1.12 Закону 1961-ІV), та визнання
пригоди страховим випадком, який - є
дорожньо-транспортною пригодою, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого (ст. 6 Закону 1961-ІV).

Таким чином, враховуючи приписи ст. 41
Закону 1961-ІV, а саме те, що МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння: - транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі, суд приходить до
висновку про те, що підстава на якій
МТСБУ здійснило регламентну виплату
ОСОБА_1, не відпала, а отже позов
задоволенню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
позивачем пропущено строк для захисту
права за ст. ст. 256-268 ЦК України,
оскільки зазначеними нормами
визначено, що право на позов виникає з
дня коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Враховуючи те, що страхова виплата
здійснена 27.10.2009р., а із позовом МТСБУ
звернулося 01.02.2013р., (інше: дата
звернення до ОСОБА_2, дата отримання
відповіді та постанови апеляційного
суду, від нього) позивачем не доведені
та судом не встановлені, отже строк, для
захисту права, обчислюється з часу
здійснення виплати, а саме з 27.10.2009 року.
З заявою про поновлення позовної
давності МТСБУ не зверталося.
Посилання на повернення позову
пред'явленого 24.12.2012р., (а.с. 4), суд до
уваги не приймає, оскільки в силу ст. 265
ЦК України, така обставина не зупиняє
перебігу позовної давності.

Разом з тим, суд не застосовує наслідки
спливу позовної давності (відмова в
позові), про застосування якого заявила
представник відповідача (а.с. 140),
оскільки при розгляді справи
встановлено, що у позивача немає
суб'єктивного права, про захист якого
він просить та воно не порушувалося, а
тому суд відмовляє в позові МТСБУ за
безпідставністю матеріально-правової
вимоги.

За тих самих підстав не підлягає
задоволенню і вимога про стягнення з
відповідача 200 грн., сплачених МТСБУ за
послуги аварійного комісара (а.с. 13).

В силу ст. 88 ЦПК України, при відмові в
позові понесені позивачем судові
витрати (судовий збір, витрати на
правову допомогу), відповідачем не
відшкодовуються.

На підставі ст. 1166, 1188, 1191, 1212, 1213 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88,
212-215 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

В позові Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_2 про стягнення
коштів отриманих без достатньої
правової підстави - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: