АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/5321/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/2110/14-ц
Доповідач - Хорошевський О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р. Судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді -
Хорошевського О. М.

суддів - Зазулинської Т. П.,
Кругової С. С.,

при секретарі - Костюченко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
16 червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
користування жилим приміщенням,
вселення та усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області про усунення
перешкод власнику в користуванні та
розпорядженні житловим приміщенням,
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

в
с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом після
уточнення якого просив визнати за ним
право проживання та користування
житловим будинком АДРЕСА_1
Харківського району Харківської
області та зобов'язати ОСОБА_4 не чинити
йому перешкод у користуванні цим
будинком.

У обґрунтування позовних вимог
зазначив, що будинок АДРЕСА_1
Харківського району Харківської
області належить ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу від 27.05.2006
року.

У листопаді 2008 року сторони уклали
шлюб, який розірвано у лютому 2014 року.

До реєстрації шлюбу сторони проживали
однією сім'єю, були поєднані спільним
побутом та господарюванням з 2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син
ОСОБА_6, батьком якого зазначений
позивач.

У зв'язку з тим, що відповідачем
створені умови, які виключають
можливість користування цим будинком,
позивач з 02.12.2013 року позбавлений
доступу до місця проживання, де він і
зареєстрований.

Посилаючись на те, що оселився у
будинку, належному його колишній
дружині як член сім'ї власника житла,
просив позов задовольнити.

У зустрічному позові, після його
уточнення, ОСОБА_3 просить усунути
перешкоди у здійсненні її прав
користування та розпорядження
житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1
Харківського району Харківської
області, власником якого є вона, шляхом
зобов'язання управління міграційної
служби зняти ОСОБА_1 з
реєстрації місця проживання та визнати
ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
цією адресою.

Зазначала при цьому, що з жовтня 2012 року
стосунки між сторонами припинились і
вони стали проживати окремо.

ОСОБА_1 після цього приходив до будинку
під приводом спілкування з сином.

Оскільки ОСОБА_1 у будинку не проживає,
а його реєстрація у цьому будинку
перешкоджає реалізації її прав як
власника, просила позов задовольнити.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 16 червня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено. Позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1 Харківського району
Харківської області. У задоволенні
інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просить це рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, а у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Скарга містить посилання на те, що
судом неправильно визначено термін з
якого він припинив користування
спірним будинком.

Взявши до уваги рішення Харківського
районного суду Харківської області від
27.02.2014 року, яким шлюб між сторонами
розірвано, суд у оскаржуваному рішенні
посилався на встановлену дату
припинення шлюбних відносин. Окремо
проживати сторони почали з грудня 2013
року. 03.12.2013 року позивач був
позбавлений права користуватися
житлом, з приводом цього звертався до
правоохоронних органів.

ОСОБА_1 за місцем реєстрації знаходився
на квартирному обліку, має право на
отримання пільгового житла.

Суд неправильно застосував до спірних
правовідносин ст. 71 ЖК України.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні первинного
позову і задовольняючи зустрічний
позов суд першої інстанції виходив з
того, що власником спірного будинку є
ОСОБА_3 Рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
27.02.2014 року шлюб між сторонами
розірвано. Цим рішенням встановлено, що
сторони подружні стосунки не
підтримують з жовтня 2012 року.

Визнавши, що ОСОБА_1 саме з жовтня 2012
року не проживає за місцем реєстрації,
суд застосував до спірних
правовідносин правила ст. 71 ЖК України.

Однак, з таким висновком погодитись не
можна, оскільки він не відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Та обставина, що житловий будинок
АДРЕСА_1 Харківської області належить
на праві власності ОСОБА_3
підтверджується матеріалами справи і
сторонами не заперечується.

З пояснень сторін вбачається, що вони
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився
син ОСОБА_6 (а. с. 33).

ОСОБА_3 набула право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 Харківської
області на підставі договору
купівлі-продажу від 27 травня 2006 року (а.
с. 38).

Згідно відмітки у паспорті ОСОБА_1,
останній зареєстрований у цьому
будинку 23.11.2006 року (а. с. 6-7).

У шлюбі сторони перебували з 15.11.2008 року
по 27 лютого 2014 року.

З пояснень наданих сторонами
вбачається, що ОСОБА_1 оселився у
житловому будинку, належному ОСОБА_3, як
член сім'ї власника.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону і втрачають право на
користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним та власником
житла або законом.

Таким чином, члени сім'ї власника житла
втрачають право на користування ним у
разі відсутності у цьому житлі понад
один рік і причини такої відсутності не
можна визнати поважними.

У рішенні Харківського районного суду
Харківської області від 27.02.2014 року, суд
виклав доводи позивача про те, що
сторони з жовтня 2012 року подружні
стосунки не підтримують (а. с. 85).

Висновки про те, що сторони проживають
окремо із зазначенням дати, вказане
рішення не містить.

З повідомлення про вчинення
кримінального правопорушення, з яким
ОСОБА_1 звертався до Харківської
міжрайонної прокуратури, за якою
проводилась перевірка, вбачається, що
саме 03.12.2013 року позивач позбавлений
можливості проживати за місцем
реєстрації (а. с. 10).

Оскільки висновки суду не відповідають
обаставинам справи, а норми
матеріального права застосовані не
правильно, оскаржуване рішення
підлягає скасуванню на підставі п. п. 4
ч. 1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 302, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 16 червня
2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий звір в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили

Головуючий:

Судді: