Справа № 171/761/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"19" вересня 2014 р.
м. Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

- головуючого судді - Марченко
Н.В.,

при секретарі -
Ровній Н.А.,

за участі - позивача - ОСОБА_1,

- відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
власністю та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
сумісною власністю та вселення. Позов
обґрунтовано тим, що він з
відповідачкою ОСОБА_2 перебував у
шлюбі, від шлюбу мають двох дітей
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Під час перебування у
шлюбі вони отримали свідоцтво про
право власності на житло - квартиру
АДРЕСА_1. У 2000 році їх шлюб було
розірвано і з 2005 року він у спірній
квартирі не проживав, знімав інше
житло, власного житла не придбав. На
даний час йому нема де жити,
відповідачі заперечують проти його
вселення, не надають ключів, тому
просив суд усунути перешкоди з боку
відповідачів у користуванні власністю
та зобов'язати їх надати йому ключі в
квартиру та вселити у квартиру.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
проти позову заперечувала, пояснивши
що дійсно вона отримала квартиру,
приватизована квартира на всіх членів
сім'ї, проте, позивач пішов з сім'ї, в
порядку поділу забрав машину, квартиру
залишив їй, на даний час відповідач має
нову сім'ю, з відповідачем сумісне
проживання не можливе, проти його
вселення заперечують діти ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та всі мешканці будинку, вона
хворіє, їй не можна нервувати, тому він
не може бути вселений до квартири.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
проти позову заперечував, пояснивши що
сумісне проживання з позивачем не
можливе.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, згідно пояснень
відповідачки ОСОБА_2 проти позову
заперечує.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши докази, надані сторонами,
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
перебували у шлюбі, який 08.08.2000 року
розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх діти.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 19.12.1994 року квартира за
адресою АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності гр..
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх дітям ОСОБА_3,
ОСОБА_4.

Згідно технічного паспорту це
двокімнатна квартира, загальною площею
49,22 м.2.

ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 зареєстровані у вказаній
квартирі, що підтверджується довідкою
281 від 12.03.14 року.

Вказані обставини сторонами не
заперечувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст.. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Зміст права власності становлять три
складові (ст. 317 ЦК України): право
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Володіння
майном - це юридично закріплена
можливість фактично мати майно,
впливати на нього в будь-який момент,
здійснювати щодо такого майна свою
волю. Право користування полягає в
юридично закріпленій можливості
власника використовувати корисні
якості майна для себе, мати з цього
певний зиск та вигоду. Право
розпорядження - це можливість власника
установлювати, змінювати та припиняти
юридичне існування майна.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном згідно ст. 391 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що
домовленості щодо користування
квартирою, яка є спільною сумісною
власністю лише відповідачами сторони
не досягли. Належних доказів поділу
майна між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
згідно якої позивач отримав інше майно
в рахунок його частки у праві на
квартиру суду не надано. Право
спільної сумісної власності позивача
на квартиру не припинено у
встановленому законом порядку.

Тому позивач як співвласник квартири
має право на користування квартирою
спільно з відповідачами.

Однак позивач фактично не може в повній
мірі здійснити своє право володіння та
користування квартирою, що є у їх
спільній сумісній власності, оскільки
не має ключів від дверей квартири, а
тому його порушена право підлягає
захисту шляхом зобов'язання
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні спільною сумісною
власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом
надання йому дублікату ключів від
дверей квартири АДРЕСА_1.

Пояснення відповідачки ОСОБА_2 про те
що спільне проживання з позивачем не
можливе суд не приймає, оскільки
вказані обставини є підставою для
звернення до суду з позовом про
припинення права на частку у спільному
майні.

Згідно ст. 9 ч. 3 ЖК УРСР ніхто не може
бути виселений із займаного житлового
приміщення або обмежений у праві
користування ним інакше як з підстав і
в порядку передбачених законом.
Частина 4 ст. 9 ЖК УРСР визначає, що
житлові права громадян охороняються
законом.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин та відповідних
їм правовідносин, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про вселення
на підставі ст. 9, ЖК УРСР підлягають
задоволенню.

З відповідачів слід стягнути судовий
збір на користь позивача в рівних
частинах.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 214, 215, 218,
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні спільною сумісною
власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом
надання йому дублікату ключів від
дверей квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 за місцем реєстрації -
до квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 витрати понесені по
сплаті судового збору - 243,60 грн. - по 81,20
грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Марченко