Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Буцяка З.І., Демянчук С.В.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Сарненського
районного суду від 28 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
садовий (дачний) будинок, -

в с т а н
о в и л а :

ОСОБА_1 15 квітня 2014 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на садовий (дачний)
будинок.

Рішенням Сарненського районного суду
від 28 травня 2014 року в задоволенні
даного позову відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
через невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, ОСОБА_1
подала на нього апеляційну скаргу.

Вказує, що на звороті договору
купівлі-продажу спірного об"єкту
нерухомого майна зроблена відповідна
відмітка про реєстрацію нею даного
права власності на підставі укладеного
з відповідачем договору
купівлі-продажу в Рівненському ОБТІ.

Вважає, що набуте нею право власності
на даний об"єкт нерухомого майна
зареєстровано в установленому законом
порядку.

Зазначає також, що нею приватизована в
установленому законом порядку
земельна ділянка, на якій знаходиться
дачний будинок та проведена відповідна
реєстрація.

Вказує, що суть її позовних вимог
зводяться до визнання права власності
на дачний будинок у більшому розмірі,
ніж зазначено у договорі
купівлі-продажу.

Зауважує, що судом до правовідносин,
які виникли в 1997 році, застосовано
Закон України „Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004
року.

Крім того, відмічає, що судом порушено
вимоги ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки
відповідач повністю визнала позовні
вимоги.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відсутні підстави для
визнання права власності на нерухоме
майно, придбане на підставі договору
купівлі-продажу спірного майна від 05
липня 1997 року, який не є укладеним і не
створює прав та обов"язків для сторін.

Із таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду не погоджується виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05
липня 1997 року придбала у ОСОБА_2 садовий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1
згідно договору купівлі-продажу від 05
липня 1997 року, площа якого складає 20,3
кв.м. та зареєструвала на нього право
приватної власності у встановленому
законом порядку (а.с. 6).

Згідно довідки Сарненської міської
ради садовому будинку по АДРЕСА_1
присвоєно новий АДРЕСА_1 в садовому
масиві на підставі рішення
виконавчого комітету Сарненської
міської ради № 624 від 23 липня 2003 року.

Як вбачається з технічних паспортів КП
«Рівненського ОБТІ Рівненської
обласної ради» та ФОП ОСОБА_3 від 12.09.1994
року та 10.10.2013 року площа зазначеного
садового (дачного) будинку складає: 55,0
кв.м. - загальна, 20,3 кв. м. - основна, 34,7 кв.
м. - допоміжна (а.с., а.с. 9, 14-зворот).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Право власності може захищатися
пред"явленням позову про визнання
цього права. Такий позов може бути
пред"явлений до будь-якої особи, яка
словами чи діями заявила про свої
претензії на річ, яка перебуває у
власності іншої особи. Позивач,
пред"являючи такий позов, повинен
надати докази вчинення відповідачем
дій, у тому числі його висловлювань, які
можуть бути розцінені як невизнання чи
оспорювання права власності.

Враховуючи викладене, а також те, що на
момент укладення договору
купівлі-продажу від 05 липня 1997 року
ОСОБА_2 згідно технічного паспорту на
індивідуальну садову будівлю АДРЕСА_1
за 12 вересня 1994 року належав садовий
будинок, загальна площа якого 55,3 кв. м.,
в тому числі 20,3 кв. м. основна, 34,7 кв. м. -
допоміжна та те, що в договорі
купівлі-продажу від 05 липня 1997 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Сарненського районного нотаріального
округу ОСОБА_4, зазначена лише основна
площа будівлі 20,3 кв.м., то колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, а тому рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 328, 392 ЦК України,
ст. ст. 309, ст. 313, ст. 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Сарненського районного
суду від 28 травня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1
загальною площею 55,00 кв. м., в тому числі
20,3 кв. м. основної площі та 34,7 кв. м.
допоміжної площі.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
З.І. Буцяк

С.В. Демянчук