АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц790/4817/14
Головуючий 1 інст. - Гаврилюк С.М.
Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.

суддів колегії - Кіся
П.В.,Шаповал Н.М.,

при секретарі - Варюшечевій
А.С.,

розглянули у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
в інтересах малолітнього ОСОБА_4

на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 13 травня 2014 року

за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради, Жовтневого
районного відділу у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області, третя
особа: Служба у справах дітей
Жовтневого району Харківської міської
ради про визнання недійсними
розпорядження про приватизацію,
свідоцтва про право власності на житло,
витребування нерухомого майна з
незаконного володіння, поновлення
реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

04 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищезазначеним позовом в
інтересах малолітнього ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Управління комунального майна та
приватизації Харківської міської ради,
Жовтневого районного відділу у м.
Харкові ГУДМС України в Харківській
області, в якому з урахуванням
уточненого позову, просила визнати
незаконним та скасувати розпорядження
№ 1395-Ц2 від 19.10.2012 року про приватизацію
квартири, визнати недійсною
приватизацію квартири АДРЕСА_1,
недійсним свідоцтво про право
власності на житло р № 6-12-317309Ц2,
витребувати вказану квартиру з
незаконного володіння ОСОБА_8 та
поновити реєстрацію малолітнього
ОСОБА_4 в зазначеній квартирі.

В обґрунтування позову позивач
посилалася на те, що в квартирі АДРЕСА_1,
що належала до Державного житлового
Фонду були зареєстровані
відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
малолітній ОСОБА_4, який є спільним
сином позивача та відповідача ОСОБА_5 В
жовтні 2013 року позивачу стало відомо,
що малолітній ОСОБА_4 разом з
відповідачем ОСОБА_5 08.02.2012 року були
зняті з реєстраційного обліку за
вказаною адресою, після чого спірна
квартира на підставі розпорядження
відділу приватизації житлового фонду
управління комунального майна та
приватизації № 1395-Ц2 від 19.10.2012 року
була приватизована на ім'я
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
видано відповідне свідоцтво на їх ім'я
про право власності на спірне житло.
05.04.2012 року малолітній ОСОБА_4 разом з
відповідачем ОСОБА_5 були
зареєстровані в АДРЕСА_3, яка належить
на праві власності ОСОБА_9 . В свою
чергу відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7
06.03.2013 року продали спірну квартиру
АДРЕСА_1 - відповідачу ОСОБА_8.

Позивач вважає, що малолітнього сина
було знято з реєстраційного обліку в
спірній квартирі та зареєстровано
разом з батьком за іншою адресою з
порушенням вимог закону, оскільки
здійснено без її відома та згоди.
Таким чином, на думку позивача, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в порушення інтересів
малолітнього ОСОБА_4 навмисно не
включили його до складу учасників
приватизації спірної квартири та
позбавили його права на безоплатну
передачу у власність житлового
приміщення.

У зв'язку з тим, що передача квартири
АДРЕСА_1 у приватну власність
відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом
приватизації була проведена органом
приватизації незаконно з порушенням
прав малолітнього ОСОБА_4, позивач
вважає, що на час укладення 06.03.2013 року
договору купівлі продажу квартири з
ОСОБА_8, відповідачі не були законними
власниками спірної квартири , тому не
мали права на її відчуження.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 13 травня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_3, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_4 -
відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_3, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача ,відповідно до статті
303 ЦПК України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає що скарга
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої
інстанції забезпечив сторонам рівні
можливості щодо надання доказів, їх
дослідження та доведеності перед судом
їх переконливості, сприяв всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи і
вирішив справу на засадах
змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні дані та відповідні
їм правовідносини, розглянув справу в
межах заявлених позовних вимог і
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_3 , яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_4 у
задоволені позову, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
положень статей 64,65 Житлового кодексу
Української РСР; Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України»,зі змінами,
внесеними згідно із Законом № 2756-УІ від
02.12.2010 року ; Закону України « Про
приватизацію державного житлового
фонду»; статей 12, 202 - 205, 215, 388 ЦК
України,з врахуванням роз'яснень , які
містяться у постанові Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року « Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України»; у
постанові Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 2009 року «
Про судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними»; статей 10, 11, 57, 58, 60, 61 ЦПК
України, та тих обставин, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з дня народження постійно
проживав зі своєю матір'ю в будинку
АДРЕСА_4, а не за місцем його реєстрації
в квартирі АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 є
добросовісним набувачем спірної
квартири.

З таким висновком суду першої
інстанції, судова колегія
погоджується, вважає його правильним
,обґрунтованим, та таким , що
ґрунтується на достатньо повно
встановлених обставинах справи,
доказів які містяться в матеріалах
справи та відповідає вимогам статті 213
ЦПК України.

З огляду на викладене , судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1
ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України , судова
колегія судової палати, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 13 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді колегії -