АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3169/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2034/2-1636/11
Доповідач - Пилипчук
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Крилової Т.Г.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє
в інтересах ОСОБА_3

та за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 13 березня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Харківського відділення Державного
ощадного банку, треті особи -
Реєстраційна служба Харківського
районного управління юстиції,
Харківська районна державна
адміністрація, про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком і
будівлями,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа - Харківське
відділення Державного ощадного банку,
про визнання договору купівлі-продажу
недобудованого будинку недійсним та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те
що 27 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
був укладений та нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
недобудованого будинку готовністю 71 %
за адресою: АДРЕСА_1, продаж вчинено за
150000 грн., що на той час становило
еквівалент 30000 доларів США, гроші були
отримані відповідачем ще до підписання
та нотаріального посвідчення договору.
Вказаний договір було зареєстровано в
реєстрі правочинів, у зв'язку з чим
позивач набув право власності на
зазначене нерухоме майно. Із заявою про
реєстрацію права власності на спірний
будинок позивач звернувся наприкінці
січня 2008 року, а у лютому 2008 року йому
стало відомо, що право власності на
завершений будівництвом будинок
зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4
Підставою реєстрації права власності
за ОСОБА_4 стали акт введення будинку в
експлуатацію, затверджений
розпорядженням Харківської районної
державної адміністрації № 1557 від 27
липня 2007 року. Таким чином, позивач
вважає, що ОСОБА_4 свідомо порушила
право власності позивача на спірний
будинок, зареєструвавши право
власності на нього, чим позбавила
позивача можливості вільно володіти,
користуватись та розпоряджатись
належним йому на праві власності
майном. Крім того, після отримання
відповідачем ОСОБА_4 свідоцтва про
право власності на спірний будинок, між
нею та ВАТ «Державний Ощадбанк
України» був укладений договір
іпотеки, за умовами якого з метою
забезпечення кредитного договору
відповідач ОСОБА_4 передала в іпотеку
спірний житловий будинок. Позивач
вважає договір іпотеки недійсним,
оскільки предмет іпотеки на праві
власності належить ОСОБА_3, тому це
майно не може відчужуватися
відповідачем ОСОБА_4

Після уточнення позовних вимог
остаточно ОСОБА_3 просив усунути
перешкоди у користуванні житловим
будинком за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
виселення відповідача ОСОБА_4 та
визнання її такою, що втратила право
користування вказаним житловим
будинком, скасувати розпорядження
Харківської районної державної
адміністрації № 1557 від 27 липня 2007 року
про затвердження акту державної
приймальної комісії, скасувати
реєстрацію права власності на спірний
житловий будинок за відповідачем
ОСОБА_4, визнати за позивачем право
власності на спірний житловий будинок
та витребувати його з володіння ОСОБА_4,
визнати недійсним іпотечний договір №
259 від 03 жовтня 2007 року, укладений між
відповідачем ОСОБА_4 та ВАТ «Державний
Ощадбанк України».

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду
із зустрічним позовом, просила визнати
недійсним договір купівлі-продажу
недобудованого будинку, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 від 27 квітня 2007
року, стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду
в сумі 4000 грн. та понесені позивачем
судові витрати. В обґрунтування
зустрічних позовних вимог відповідач
ОСОБА_4 зазначила, що оспорюваний
правочин був посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_5, свідоцтво про право
на заняття приватною нотаріальною
діяльністю якого анульовано, крім того,
ОСОБА_3 не були виконані умови договору
купівлі-продажу недобудованого
будинку, оскільки вказаний договір не
пройшов державну реєстрацію, тобто є
неукладеним. У жовтні 2007 року
відповідачем ОСОБА_4 спірний будинок
був добудований та введений в
експлуатацію, після чого право
власності на нього було зареєстровано
з відповідачем ОСОБА_4 з дотриманням
вимог чинного законодавства.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 13 березня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3 та
зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, просить скасувати
вказане рішення суду в частині відмови
у задоволенні позову ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати вказане судове рішення в
частині відмови у задоволенні її
позовних вимог, вказує на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Апелянти посилаються на ті самі
обставини, якими обґрунтовували
заявлені ними позовні вимоги.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений
договір купівлі-продажу
недобудованого будинку, відповідно до
умов якого продавець - ОСОБА_4 продав, а
покупець - ОСОБА_3 купив недобудований
будинок в АДРЕСА_1.

Рішенням № 433 виконавчого комітету
Мереф'янської міської ради за
результатами розгляду заяви ОСОБА_4 та
висновку КП «Архітектурне бюро
Харківського району» ОСОБА_4 було
надано дозвіл на збереження
збудованого житлового будинку літ.
«А-1» на 1 поверх житловою площею 81,7
кв.м., загальною площею 177,9 кв.м. та
вирішено клопотати перед Харківською
райдержадміністрацією про прийняття в
експлуатацію житлового будинку,
збудованого з відхиленням від
проектно-технічної документації.

За заявою ОСОБА_4 розпорядженням № 1556
від 27 липня 2007 року було створено
державну приймальну комісію з
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом приватного житлового
будинку садибного типу за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно акту державної приймальної
комісії про прийняття закінченого
будівництвом об*єкта в експлуатацію,
який був затверджений розпорядженням
Харківської районної державної
адміністрації № 1557 від 27 липня 2007 року,
будівельно-монтажні роботи в будинку
АДРЕСА_1 виконані у відповідності з
державними будівельними нормами,
зазначений будинок вирішено прийняти в
експлуатацію.

03 серпня 2007 року ОСОБА_4 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га за
адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

На підставі вищезазначених документів
та рішення виконкому Мереф'янської
міської ради від 20.08.2007 року за № 9,
відповідачем ОСОБА_4 було отримано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане виконавчим
комітетом Мереф'янської міської ради
20.08.2007 року.

Право власності відповідача ОСОБА_4 на
спірний будинок було зареєстровано в
КП «Харківське районне бюро технічної
інвентаризації» за № 16008472 на підставі
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серії ЯЯЯ № 499456,
виданого виконавчим комітетом
Мереф'янської міської ради 20.08.2007 року.

Між відповідачами ОСОБА_4 та ПАТ
«Державний ощадний банк України» 03.10.2007
року був укладений іпотечний договір
кредиту, в забезпечення виконання
зобов*язань за яким між сторонами
укладений договір іпотеки, предметом
якого є житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій
він розташований.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 21 червня 2013
року звернуто стягнення на предмет
іпотеки - житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1
Харківського району Харківської
області, земельну ділянку площею 0,1000 га
за цією ж адресою в рахунок погашення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит в сумі 409969,47 гривень
на користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Харківське
обласне управління АТ «Ощадбанк».

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судова колегія вважає, що розглядаючи
справу в межах заявлених позовних
вимог, суд першої інстанції правильно
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог як ОСОБА_4
так і ОСОБА_3

Так, ОСОБА_4, з посиланням на ст. ст. 215, 216,
220, 657 ЦК України просила визнати
недійсним оспорюваний договір з тих
підстав, що правочин був посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5, свідоцтво
про право на заняття приватною
нотаріальною діяльністю якого
анульовано, крім того, ОСОБА_3 не було
виконано умови договору
купівлі-продажу недобудованого
будинку, оскільки вказаний договір не
пройшов державну реєстрацію, тобто є
неукладеним. Вимоги про визнання
договору недійсним з інших підстав
позивач не заявляла.

Суд першої інстанції дав правильну
оцінку обставинам, на які посилається
ОСОБА_4, правильно застосував норми
матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України,
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Вищезазначений договір був
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі правочинів за № 900.

З листа Головного управління юстиції у
Харківській області від 04.02.2011 року (том
1 а.с. 262-266), вбачається, що наказом
Харківського обласного управління
юстиції від 08.12.2005 року № 718/6 на
підставі результатів комплексної
перевірки приватна нотаріальна
діяльність ОСОБА_5 була призупинена до
розгляду Міністерством юстиції
України подання про анулювання
свідоцтва про право на зайняття
нотаріальною діяльністю. Наказом
Міністерства юстиції України від 31.03.2006
року за № 26/2 свідоцтво про право на
зайняття приватною нотаріальною
діяльністю ОСОБА_5 НОМЕР_1 було
анульовано. Проте, відповідно до
повідомлення Головного управління
юстиції у Харківській області від
23.08.2013 року № Д-108/01-41, вищевказані
накази були оскаржені ОСОБА_5 у
судовому порядку, на час розгляду
позовних вимог ОСОБА_5 дія наказів була
зупинена у порядку забезпечення позову
ухвалами Київського районного суду м.
Харкова від 12.12.2005 року та 04.05.2006 року.
Судовий розгляд позовних вимог ОСОБА_5
був закінчений 07.20.2009 року, з цього ж
часу скасовані ухвали про забезпечення
позову. Таким чином, під час вчинення
27.04.2007 року нотаріальної дії, колишній
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
здійснював свою діяльність на підставі
ухвал Київського районного суду м.
Харкова від 12.12.2005 року та 04.05.2006 року.

За таких обставинах, правильним є
висновок суду першої інстанції про те,
що при укладенні договору
купівлі-продажу недобудованого
будинку було дотримано вимоги про
нотаріальне посвідчення правочину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 210 ЦК України,
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації. Перелік органів, які
здійснюють державну реєстрацію,
порядок реєстрації, а також порядок
ведення відповідних реєстрів
встановлюються законом.

Згідно п. 1 Тимчасового порядку
державної реєстрації правочинів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 671 від 26 травня 2004
року, який діяв на момент укладення
договору купівлі-продажу
незавершеного будівництвом будинку
від 27.04.2007 року, державна реєстрація
правочинів проводиться відповідно до
вимог Цивільного кодексу України,
шляхом внесення відповідної
інформації до Державного реєстру
правочинів.

Згідно п. 2 Тимчасового порядку,
реєстратори - державні нотаріальні
контори, приватні нотаріуси (далі -
нотаріуси), які згідно з договорами,
укладеними з адміністратором Реєстру,
проводять державну реєстрацію
правочинів, змін, внесених до них,
відомостей про припинення їх дії,
приймають запити, видають завірені
витяги з Реєстру та виконують інші
функції, передбачені цим Порядком.
Витяг - документ, який свідчить про
внесення запису до Реєстру або про
відсутність такого запису.

Позивачем за первісним позовом було
надано суду витяг про реєстрацію в
Державному реєстрі правочинів № 3916188
від 27.04.2007 року, який свідчить про
дотримання вимоги щодо державної
реєстрації оспорюваного договору.

За таких обставинах, посилання
відповідача ОСОБА_4 на відсутність
державної реєстрації договору
купівлі-продажу незакінченого
будівництвом будинку від 27.04.2007 року є
безпідставними, тому позовні вимоги
про визнання вказаного договору
недійсним з цих підстав не підлягають
задоволенню.

Судова колегія вважає правильним
рішення суду першої інстанції також і в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3

Зокрема, ОСОБА_3 просив скасувати
розпорядження Харківської районної
державної адміністрації № 1557 від 27
липня 2007 року про затвердження акту
державної приймальної комісії,
скасувати реєстрацію права власності
на спірний житловий будинок за
відповідачем ОСОБА_4

Розпорядженням Харківської районної
державної адміністрації № 1557 від 27
липня 2007 року, яке просить скасувати
ОСОБА_3 був затверджений акт державної
приймальної комісії про прийняття
закінченого будівництвом об*єкта в
експлуатацію. Вказаним актом
встановлено, що будівельно-монтажні
роботи в будинку АДРЕСА_1 виконані у
відповідності з державними
будівельними нормами, зазначений
будинок вирішено прийняти в
експлуатацію.

Таким чином, у розпорядженні № 1557 від 27
липня 2007 року, та у затвердженому ним
акті державної приймальної комісії про
прийняття закінченого будівництвом
об*єкта в експлуатацію Харківською
районною державної адміністрації
питання про право власності ОСОБА_4 на
спірний будинок не вирішувалось;
вирішувалось лише питання про
відповідність будинку державним
будівельним нормам.

ОСОБА_3 просив скасувати розпорядження
Харківської районної державної
адміністрації № 1557 від 27 липня 2007 року
посилаючись на те, що на підставі
зазначеного розпорядження за ОСОБА_4
було зареєстровано право власності в
реєстрі прав власників на нерухоме
майно.

Однак, з матеріалів справи (том 1 а.с.194)
вбачається, що в реєстрі прав власників
на нерухоме майно право власності за
ОСОБА_4 було зареєстровано на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серії ЯЯЯ № 499456,
виданого виконавчим комітетом
Мереф'янської міської ради 20.08.2007 року.

Той факт, що будівництво спірного
будинку закінчено і
будівельно-монтажні роботи в ньому
виконані у відповідності з державними
будівельними нормами - позивачем не
спростований і фактично не
оспорюється.

За таких обставин, відсутні підстави
для скасування розпорядження
Харківської районної державної
адміністрації № 1557 від 27 липня 2007 року.

Рішення виконкому Мереф'янської
міської ради від 16.08.2007 року за № 9 та
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії ЯЯЯ № 499456, видане
виконавчим комітетом Мереф'янської
міської ради 20.08.2007 року ОСОБА_3 не
оспорює, відповідних позовних вимог
ним не заявлено.

Оскільки Рішення виконкому
Мереф'янської міської ради від 16.08.2007
року за № 9 та свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ
№ 499456, видане виконавчим комітетом
Мереф'янської міської ради 20.08.2007 року
на ім*я ОСОБА_4 незаконними не визнані,
тому на цей час відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
скасування реєстрації права власності
на спірний житловий будинок за ОСОБА_4,
визнання права власності на нього за
ОСОБА_3, витребування будинку з
володіння ОСОБА_4 Решта позовних вимог
ОСОБА_3 є похідними від зазначених
вимог, тому також не підлягають
задоволенню.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308,
313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 та апеляційну скаргу
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 13 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -