У х в а л а

26 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.
розглянувши заяву дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
третя особа - відділ Державного
комітету земельних ресурсів у
Новоазовському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визнати договір оренди земельної
ділянки недійсним.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19
грудня 2008 року йому було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 6,3026 га, яка
була передана в оренду дочірньому
підприємству «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі - ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський МК ім. Ілліча»).
Зазначав, що у 2011 році він дізнався про
те, що договір оренди, який було
підписано сторонами у 2009 році,
зареєстровано 5 травня 2010 року і він не
містить всіх істотних умов, які
передбачені ч.1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», а саме, умови про
передачу у заставу і внесення в
статутний фонд права оренди земельної
ділянки, що може бути використано
відповідачем у власних потребах та є
порушенням норм закону при вчиненні
правочину.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 28 січня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 8 квітня 2013 року, позов задоволено.

Визнано недійним договір № 289 оренди
земельної ділянки площею 6,3026 га, яка
належить ОСОБА_3 на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку, укладений між ОСОБА_3 та ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський МК ім. Ілліча»,
зареєстрований 5 травня 2010 року у
державному підприємстві «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 липня 2013 року
касаційну скаргу дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» відхилено,
рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 28 січня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 8 квітня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський МК ім. Ілліча» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали суду касаційної інстанції з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, зокрема ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Заявник, на підтвердження викладених у
заяві доводів, додав ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року та постанову
Верховного Суду України від 25 грудня 2013
року, постановлені за результатом
розгляду, на його думку, аналогічних
справ, де по-іншому застосовані ті самі
норми матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та наданої ним
копії ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
не вбачається наявних ознак, які згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 липня 2013 року
у зв'язку з неоднаковим застосуванням
судами ст. 15 Закону України «Про оренду
землі».

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є питанням процесуального права і
вони не є підставою для допуску до
провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Крім того, слід зазначити, що надана
заявником, як приклад, постанова
Верховного Суду України від 25 грудня 2013
року, ухвалена Верховним Судом України
в порядку глави 3 ЦПК України, тобто не
як судом касаційної інстанції, а тому
на неї не може здійснюватись посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
третя особа - відділ Державного
комітету земельних ресурсів у
Новоазовському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним за заявою
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 липня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко