Справа № 335/8707/14-ц 2/335/1956/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі

головуючого судді
Апаллонової Ю.В.

при секретарі
Франчук Г.В.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю та
встановлення порядку користування
квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
встановлення порядку користування
квартирою.

У позові зазначала, що в порядку
спадкування за заповітом квартира за
адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1 -
1/2 частка та ОСОБА_3 - 1/2 частка. Квартира
складається з трьох жилих кімнат, які
позначені в технічному паспорті на
квартиру, складеному ТОВ Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації 10.11.2011 р., наступним
чином: № 5 площею 18,61 м2, № 6 площею 10,49 м2,
№ 8 площею 12,53 м2, загальною жилою площею
41,63 м2, а також складається із службових
та підсобних приміщень: кухні, ванної
кімнати, вбиральні, коридора, комори,
балкона площею 0,81 м2 знаходиться в
кімнаті № 5 площею 18,61 м2. Підсобна площа
квартири складає 14,12 м2..

На час відкриття спадщини ОСОБА_3
постійно мешкала із спадкодавцем (
матір'ю) ОСОБА_5 в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрована в цій квартирі.
ОСОБА_3 продовжує постійно мешкати в
зазначеній квартирі, мешкає в ній одна.
Позивач неодноразово пропонувала
ОСОБА_3 продати квартиру і купити
кожному окреме житло. Також
пропонувала їй здійснити міну її
частки квартири на однокімнатну
квартиру рідні. Однак ОСОБА_3
відмовляється від продажу квартири і
претендує на володіння та користування
всією квартирою одноособово, без
присутності позивача в квартирі.
ОСОБА_3 своїм майном та речами зайняла
всю квартиру і позивач позбавлена
можливості завезти до квартири своє
майно, користуватись окремою кімнатою
в квартирі, самостійно сплачувати
платежі, без участі ОСОБА_3 володіти та
користуватись своєю часткою квартири.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3
перешкоджає позивачу користуватися
квартирою, фактично позбавила її
можливості проживати в квартирі, тобто
створила перешкоди у здійсненні та
реалізації мною свого права власності
на половину квартири, просила суд
усунути ці перешкоди шляхом покладення
обов'язку на ОСОБА_3 не чинити і не
створювати перешкод щодо проживання в
квартирі користування квартирою іншим
чином. Крім того, просила суд
встановити порядок користування
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, яка знаходиться у спільній
частковій власності ОСОБА_1 - 1/2 частка
та ОСОБА_3 - 1/2 частка.

Виділити у квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1:ОСОБА_1 на 1/2 частку
квартири - жилу кімнату № 6 площею 10,49
м2;ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири - жилу
кімнату № 8 площею 12,53 м2; залишити у
спільному користуванні співвласників
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жилу кімнату № 5
площею 18,61 м2 з балконом 0,81 м2; а також
службові та підсобні приміщення: кухню,
ванну кімнату, вбиральню, коридор,
комору та стягнути із ОСОБА_3 понесені
мною судові витрати по сплаті судового
збору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
наполягає на задоволенні позову,
зазначаючи, що відповідач є її сестрою
і проживає у спірній квартирі тривалий
час. Після смерті матері, відповідач
замінила замки на дверях, що позбавляє
позивача можливості потрапити у
квартиру. Протягом майже трьох років
йшлися тривалі перемовини з приводу
можливості продати квартиру чи
обміняти її, однак відповідач не
прийняла пропозицію, у зв'язку із чим
вона була змушена звернутися до суду за
захистом свого порушеного права, так як
вона має намір використовувати свою
власність за прямим призначенням, а
квартира повністю заставлена речами
відповідача.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
визнала позов в частині встановлення
порядку користування, в частині вимог
про усунення перешкод заперечила з тих
підстав, що ніколи позивачу перешкод у
користуванні власністю не чинила, вона
дійсно змінила замки, однак у позивача
є дублікат ключа.

Всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, надавши їм оцінку
у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Відповідно до ст.41 Конституції України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права або обмежений
у його здійсненні. Право власності є
непорушним.

Основоположні принципи здійснення
правомочностей власника сформульовані
у статті 1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 04 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України, відповідно до
якого закріплено принцип непорушності
права приватної власності, який
означає право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що в порядку
спадкування за заповітом квартира за
адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності двом
особам:

-ОСОБА_1 - 1/2 частка на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 27.12.2011 р. третьою
Запорізькою державною нотаріальною
конторою, зареєстрованому ТОВ
Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 16.01.2012 р.
за реєстраційним номером №4619478

-ОСОБА_3 - 1/2 частка на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого третьою
Запорізькою державною нотаріальною
конторою, зареєстрованому ТОВ
Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 19.04.2012 р.

Квартира перебуває у спільній
частковій власності двох осіб.

Відповідно до технічного паспорту на
квартиру, виданого ТОВ Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації від 10.11.2011 р. квартира
складається з трьох жилих кімнат, які
позначені в технічному паспорті на
квартиру, складеному ТОВ Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації 10.11.2011 р., наступним
чином: № 5 площею 18,61 м2, № 6 площею 10,49 м2,
№ 8 площею 12,53 м2, загальною жилою площею
41,63 м2, а також складається із службових
та підсобних приміщень: кухні, ванної
кімнати, вбиральні, коридору, комори,
балкона.

Балкон площею 0,81 м2 знаходиться в
кімнаті № 5 площею 18,61 м2.

Підсобна площа квартири складає 14,12 м2.

На час відкриття спадщини ОСОБА_3
постійно мешкала із спадкодавцем
(матір'ю) ОСОБА_5 в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрована в цій квартирі.
ОСОБА_3 продовжує постійно мешкати в
зазначеній квартирі, мешкає в ній одна,
що підтверджено у судовому засіданні
відповідачем.

ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає в
квартирі за адресою: АДРЕСА_2, яка
належить на праві власності іншій
особі, через що вона в будь-який час
може втратити право на проживання в цій
квартирі, отже ? частина спадкової
квартири за адресою: АДРЕСА_1- це єдине
власне житло позивача і з її слів у
судовому засіданні встановлено, що
вона має намір використовувати належну
їй на праві власності частку квартири
для особистого проживання, а також для
проживання членів моєї родини.

Окрім того, як встановлено у судовому
засіданні ОСОБА_1 неодноразово
пропонувала ОСОБА_3 продати квартиру і
купити кожному окреме житло. Також
пропонувала їй здійснити міну її
частки квартири на однокімнатну
квартиру її рідні, що підтверджено
відповідачем у судовому засіданні.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_3 майном та речами зайняла всю
квартиру у тому числі і частину
квартири, яка належить позивачу, що
позбавляє позивача можливості завезти
до квартири своє майно, користуватись
окремою кімнатою в квартирі,
самостійно сплачувати платежі, без
участі ОСОБА_3 володіти та
користуватись своєю часткою квартири.

Право на повагу до житла гарантує
ст. 8 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Відповідно до ст. 3 ЦК України
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно зі ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно ст. 150 ЖК України: громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією : продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.
Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

За ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 383 ч 1 ЦК України:Власник
житлового будинку, квартири мас право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
а ще при тій умові, що ці порушення були
поєднані з позбавленням володіння його
нерухомого майна. Способи захисту
права власності передбачені нормами
ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.ст. 16, 391, 386 ЦК
України власник вправі звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом зобов'язання
відповідача не чинити перешкод у
користуванні власністю у разі
порушення прав власника і неможливості
усунення цих порушень іншим способом.

Оскільки позивач є власником ? частини
житлового приміщення і відповідач без
законних підстав перешкоджає позивачу
у користуванні житловим приміщенням,
чим порушує права власника цього майна
та підлягає судовому захисту. Обраний
позивачем спосіб захисту його прав
відповідає вимогам закону.

Отже ці вимоги позивача є законними,
обґрунтованими і таким, що підлягають
задоволенню.

Щодо вимог про встановлення порядку
користування квартирою, то відповідно
до п. 14 постанови Пленуму Верховного
Суду України „Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності":...квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника ( учасників ) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов

Квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, поділити в натурі на дві
ізольовані квартири з самостійними
виходами неможливо, оскільки квартира
знаходиться на п'ятому поверсі
п'ятиповерхового багатоквартирного
житлового будинку(технічний паспорт на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1).

Користуватись співвласникам спільно
жилими приміщеннями у квартирі за
вищевказаних обставин є неможливим.

Зважаючи на те, що на час пред'явлення
позову добровільно співвласники
квартири не вирішили питання
встановлення порядку користування
квартирою, є підстави для його
встановлення у судовому порядку.

Відповідно до ст. 358 ч. З ЦК України
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, складається з трьох
ізольованих жилих кімнат- кімнати
№ 5 площею 18,61 м2, кімнати № 6 площею 10,49
м2,кімнати № 8 площею 12,53 м2, загальною
жилою площею 41,63 м2,а також складається
із службових та підсобних приміщень:
кухні, ванної кімнати, вбиральні,
коридору, комори, балкона.

На належну позивачу ? частку в квартирі
припадає 20,81 м2 жилої площі ( 41,63 м2: 2 = 20,81
м2). За вказаних обставин позивач
просила суд визначити порядок
користування квартирою у
відповідності з належними
співвласникам частками у квартирі
можливо наступним чином: передати
ОСОБА_1, у користування ізольовану жилу
кімнату № 6 площею 10,49 м2,передати
ОСОБА_3 у користування жилу кімнату № 8
площею 12,53 м2,залишити у спільному
користуванні співвласників кімнату № 5
площею 18,61 м2 з балконом0,81 м2. Службові
та підсобні приміщення, а саме: кухню,
ванну кімнату, вбиральню, коридор,
комору, балкон належить залишити у
спільному користуванні співвласників.

У судовому засіданні відповідачем
ОСОБА_3 визнано позовні вимоги у
частині встановлення порядку
користування квартирою за
запропонованим позивачем варіантом.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Визнання відповідачем позову
не суперечить закону і не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.
Встановлення порядку користування
квартирою у відповідності до
запропонованого варіанту, не
протирічить закону, не порушить права
іншого співвласника щодо користування
своєю часткою квартири, у зв'язку з чим
є прийнятним.

У зв'язку із наведеним, з урахуванням
вимог ч.4 ст.174 ЦПК, суд вважає що ці
позовні вимоги ґрунтуються на законі,
доведені належними доказами, визнані
відповідачем, отже вважає за необхідне
прийняти визнання відповідачем позову
в цій частині та задовольнити позовні
вимоги.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,4,10, 11,57-61, 174, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
встановлення порядку користування
квартирою, задовольнити.

Усунути ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1,
що зареєстрована АДРЕСА_2) перешкоди,
які створює ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН
НОМЕР_2, зареєстрована АДРЕСА_1) в
користуванні та володінні квартирою
№41 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН
НОМЕР_2, зареєстрована АДРЕСА_1) не
чинити перешкод ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1
ІПН НОМЕР_1, що зареєстрована АДРЕСА_2) у
проживанні та користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, яка знаходиться у спільній
частковій власності ОСОБА_1 - 1/2 частка
та ОСОБА_3 - 1/2 частка.

Виділити у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 на 1/2 частку
квартири- жилу кімнату № 6 площею 10,49
кв.м;

Виділити у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 на 1/2 частку
квартири - жилу кімнату № 8 площею 12,53
кв.м;

Залишити у спільному користуванні
співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жилу
кімнату № 5 площею 18,61 кв.м з балконом 0,81
кв.м.; а також службові та підсобні
приміщення: кухню, ванну кімнату,
вбиральню, коридор, комору.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН
НОМЕР_2, зареєстрована АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН
НОМЕР_1, що зареєстрована АДРЕСА_2)
витрати по сплаті судового збору 243, 60
грн. (двісті сорок три грн.. 60 коп)

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Апаллонова Ю.В.