АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/1485/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 214/7722/13-ц
Категорія 49 ( І )
Доповідач - Ляховська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року
м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

при секретарі - Васильєвій Є.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі в порядку
ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 12
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що перебуває
з відповідачем у шлюбі, який
зареєстровано 28 березня 2008 року у
Саксаганському відділі реєстрації
актів цивільного стану Криворізького
міського управління юстиції. Починаючи
з 2013 року, подружні стосунки між ними
припинені і подальше збереження шлюбу
не можливе, оскільки поновлювати
шлюбно-сімейні правовідносини і вести
спільне господарство він не має наміру,
тому просив розірвати шлюб, укладений
між ним та відповідачем.

Рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 12
травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про відмову в
позові, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Вважає, що суд неправомірно
розірвав шлюб, не надавши їм з
позивачем достатнього часу для
примирення, не взяв до уваги, що сторони
мають спільну малолітню доньку, яка
повинна виховуватись в повноцінній
родині. А також судом не враховано, що
між нею та відповідачем існує спір щодо
сумісно придбаного автомобілю та часу
припинення шлюбних відносин.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, який
зареєстрований 28 березня 2008 року
відділом реєстрації актів
громадського стану Саксаганського
районного управління юстиції м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, актовий запис № 115. Від шлюбу
мають малолітню доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції
керувався ст.ст. 110-113 Сімейного кодексу
України та дійшов висновку, що
спільне життя подружжя і збереження
сім'ї неможливе.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 56 СК
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
особисту свободу і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 111,112 СК
України суд вживає заходів щодо
примирення подружжя, якщо це не буде
суперечити моральним засадам
суспільства. З'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини - інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції, з
дотриманням норм ст..ст. 213, 214 ЦПК
України, з'ясував фактичні взаємини
подружжя, мотиви та причини розлучення
та прийшов до висновку, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
сім'ї стали неможливими.

Ураховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
відсутність у подружжя неповнолітніх
дітей, тривалість не підтримання ними
шлюбних стосунків, колегія суддів
вважає, що суд дійшов обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять
підстав для її задоволення.

Так, посилання відповідача на те, що суд
не надав достатнього часу для
примирення сторін та не врахував, що
сторони мають спільну доньку, яка
повинна виховуватись в повноцінній
родині, не спростовують висновок суду
про те, що збереження сім'ї неможливе,
оскільки сторонами за час находження
даної справи в провадженні суду -
протягом п'яти місяців жодних спроб до
примирення не здійснено. Крім того,
позивач категорично наполягає на
розірванні шлюбу, не бажає
підтримувати з відповідачем шлюбні
стосунки і вважає, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить його інтересам.

Також необґрунтовані доводи
апеляційної скарги про існування часу
щодо припинення шлюбних відносин,
оскільки суд першої інстанції зазначив
у своєму рішенні, що шлюбні відносини
сторонами припинені з 2013 року, а
відповідачем цей строк не спростовано
та не зазначений інший. Крім того, за
час знаходження справи у суді першої
інстанції та апеляційної інстанції
сторони так і не порозумілися та не
налагодили стосунки, що свідчить про
неможливість збереження шлюбу.

Факт наявності спору між сторонами
щодо сумісно придбаного автомобілю не
є підставою для скасування рішення
суду, оскільки відповідач має право в
порядку, встановленому Законодавством
України, окремо звернутись до суду за
вирішенням цього спору, шляхом подання
позовної заяви.

Вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 12 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова