АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2743/2014
інстанції: Гаврилов Д.В.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г. Радченка
С.В.При секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк» на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 липня 2014 року в справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк «Приват
Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх вимог Банк
зазначав, що 19 червня 2006 року між ним та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№ б/н, згідно умов якого Банк надав
відповідачу кредит в сумі 700,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Судовим наказом
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 12 листопада 2008 року з
відповідача на користь Банку було
стягнуто суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 5 315,89 грн.
У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_5 зобов'язань по поверненню
кредитних коштів, та з урахуванням
розміру заборгованості, яка стягнута з
останньої за судовим наказом, станом на
31 березня 2014 року утворилася
заборгованість за кредитним договором
в загальному розмірі 14 548,23 грн., яку
Банк просив стягнути з відповідача на
його користь та судові витрати.

Під час розгляду справи представник
Банку уточнив позовні вимоги. Зазначав,
що станом на 31 березня 2014 року
заборгованість за кредитним договором
від 19 червня 2006 року становить 20 129,92
грн., яка складається із:
заборгованість за кредитом - 3 619,22 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 15 075,94 грн.;
штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;
штраф (процентна складова) - 934,76 грн.
Просив суд стягнути на його користь
зазначену суму заборгованості, яка
виникла станом на 31 березня 2014 року, а
також судові витрати.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог Банку
відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, а також на
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати і ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, встановлений ст.257 ЦК України

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 19 червня 2006 року
між ЗАТ КБ ПриватБанк»,
правонаступником якого є Банк, та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№ б/н, згідно умов якого Банк надав
відповідачу кредит в сумі 700,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с.10,11-16).

Кредитний договір складається із заяви
позичальника, з якої вбачається, що
ОСОБА_5 було видано кредитну картку
НОМЕР_1, а також Умов і Правил надання
банківських послуг. Своїм підписом в
зазначеній заяві ОСОБА_5 підтвердила,
що вона ознайомлена і згодна з Умовами
і Правилами надання банківських
послуг, а також Тарифами Банку і згодна
з тим, що заява разом із Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
а також тарифами складає між нею та
Банком договір про надання банківських
послуг.

Внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_5 своїх зобов'язань по
своєчасному і повному погашенню коштів
за кредитним договором від 19 червня 2006
року виникла заборгованість, загальний
розмір якої станом на 31 березня 2014 року
становить 20 129,92 грн., яка складається
із: заборгованості за кредитом - 3 619,22
грн.; заборгованості по процентам за
користування кредитом - 15 075,94 грн.;
штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.;
штрафу (процентна складова) - 934,76 грн.

Строк дії платіжної картки сплинув у
червні 2008 року (а.с.61).

Відповідач по справі, під час розгляду
справи в суді першої інстанції, не
погоджувалася з зазначеним Банком
розміром заборгованості. Також,
зазначаючи, що Банк звернувся до суду з
позовом лише у квітні 2014 року, тобто з
пропуском строку, визначеного
законодавством, просила суд
застосувати до позовних вимог наслідки
спливу строку позовної давності
(а.с.32-34).

Згідно свідоцтва про шлюб та
паспортних даних прізвище відповідача
змінено на Барчукову (а.с.29-31).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлено спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно 3.1.1 Правил користування
платіжною карткою визначено, що строк
дії картки зазначений на лицьовій
стороні картки (місяць і рік). Картка
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця (а.с.15 зв.).

Згідно п. 5.4 Правил користування
платіжною карткою, строк погашення
кредиту в повному обсязі визначено
останнім днем місяця вказаного на
картці (поле MONTH), строк погашення
відсотків по кредиту - щомісячно за
попередній місяць (а.с.16).

Тарифами та порядком погашення по
кредиту передбачено розмір та строки
погашення щомісячних платежів за
кредитним договором (а.с.46).

Оскільки умовами договору між
сторонами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повертати борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку відповідно до Умов та Правил
надання банківських послуг, то право
кредитора слід вважати порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, у спірних правовідносинах
позовна давність до вимог про
повернення кредитних коштів та
відсотків за користування кредитом
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

З матеріалів справи вбачається, що
остання сплата боржником коштів за
кредитним договором здійсненна 16
лютого 2009 року, що підтверджується
наявною в матеріалах справи випискою з
особового рахунку та наданим Банком
відповідним розрахунком (а.с.41-45,65-66).
Тобто із зазначеної дати починається
перебіг строку позовної давності.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір дії
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін (а.с.15).

Встановивши, що після закінчення 12
місяців з моменту підписання договору,
сторонами не проінформовано про
припинення дії договору і він
автоматично продовжився до 19 червня 2009
року, та враховуючи, що письмово
укладеної домовленості щодо
збільшення встановленого ст.257 ЦК
України строку між сторонами не було,
додаткових угод щодо зміни терміну
виконання позичальником своїх
зобов'язань не укладалося й жодних дій,
які б свідчили про визнання
позичальником свого боргу в період з 19
червня 2009 року, останнім не вчинено, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
пред'явлені 05 травня 2014 року Банком
позовні вимоги до ОСОБА_5 задоволенню
не підлягають як такі, що заявлені
після спливу позовної давності, про
застосування наслідків якого в ході
розгляду справи було заявлено однією
із сторін.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються як такі,
що не ґрунтуються на вимогах закону, що
регулюють спірні правовідносини, не
підтверджені належними доказами та не
спростовують мотивованих висновків
суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду в частині,
що оскаржується, ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді