АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

10 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик О.Ф.,
Росік Т.В.

при секретарі: Шалапуді Н.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2

на рішення Печерського районного
суду м. Києва від 16 квітня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 16 .04.2014 року даний позов
задоволено частково. Усунуто перешкоди
ОСОБА_2 у здійсненні права користування
та розпорядження житловим приміщенням
АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3 з усіма
залежними від неї особами з
реєстраційного обліку за зазначеною
адресою. У задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 за довіреністю,
ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі. Апелянт зазначає, що
суд безпідставно не стягнув з
відповідачів 135 000 грн. упущеної вигоди
та не урахував, що ОСОБА_5 не виселявся з
квартири протягом більше ніж два роки,
вчиняв всіляки перешкоди позивачу у
здійсненні права власності внаслідок
чого позивач не отримав доходи, які він
міг би одержати від здачі квартири у
найм. Інших доводів апеляційна скарга
не містить.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився,
повідомлений належним чином.

ОСОБА_1, яка представляла інтереси
ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу , до
участі у справі не допущена у зв'язку із
закінченням 5-річного терміну дії
виданої їй останнім довіреності від
05.05.2009 року .

ОСОБА_6, який є представником ОСОБА_2
відповідно до договору про надання
правової допомоги від 31.03.2014 року та
ордеру серії АА № 141 566 ОСОБА_6, в судове
засідання не з'явився. У задоволенні
поданої ним 09.09.2014 року до відділу
прийому громадян письмової заяви про
залишення позову без розгляду, усною
ухвалою колегії суддів, занесенною до
журналу судового засідання,
відмовлено.

ОСОБА_7, який є представником ОСОБА_5
за довіреністю, вважав, що спір
вирішений судом правильно, рішення
суду є законним та обгрунтованим.
Просив апеляційну скаргу відхилити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
повідомлена належним чином, про що
свідчить зворотне поштове
повідомлення, долучене до справи.

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України
колегія суддів вважає повідомлення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним, а їх неявку
такою, що не перешкоджає судовому
розгляду.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в цій частині, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом спірна квартира
АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат
житловою площею 40,50 кв.м., загальною
площею 54,90 кв.м., розташована на
третьому поверсі п'ятиповерхового
будинку і належить позивачу на
підставі рішення Печерського
районного суду м. Києва від 13.01.2011 р.,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 16.06.2011 р.,
яке 14.11.2012 р. за реєстровим №4775
зареєстроване Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна й записано у
реєстрову книгу д. 1465-16.

У спірній квартирі зареєстровані
позивач, відповідачка ОСОБА_3 та її
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою Комунального
підприємства "Печерськжитло" від 17.07.2013
р. за №1010 ОСОБА_3 та неповнолітня
ОСОБА_4 поселилися та 03.08.2010 р. були
зареєстровані в спірній квартирі у
якості членів сім'ї власника майна,
яким був на той час ОСОБА_5

17.11.2008 р. Печерським РУ ГУ МВС України
порушено кримінальну справу №06-9817 за
фактом шахрайського заволодіння
невстановленими особами квартирою
ОСОБА_2 за ознаками злочину,
передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а
постановою слідчого Печерським РУ ГУ
МВС України від 4.11.2011 р. у кримінальній
справі ОСОБА_5 визнано потерпілим.

З червня 2010 р. у провадженні
Печерського районного суду м. Києва
перебувала цивільна справа №2-158/2011 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_5,
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, Публічне акціонерне
товариство «Сведбанк», ОСОБА_3, про
визнання договорів недійсними,
витребування майна, зобов'язання
вчинити дії, визнання права власності.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 13.01.2011 р., що набрало законної
сили, вказаний позов ОСОБА_2 задоволено
частково, визнано недійсним договір
купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладені
27.09.2007 р. між ним та ОСОБА_8, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
витребувано АДРЕСА_1 у ОСОБА_5, визнано
за ОСОБА_2 право власності на АДРЕСА_1.

В провадженні Печерського районного
суду м. Києва протягом грудня 2011 р. -
липня 2012 р. перебувала цивільна справа
№2-5526/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ГУ МВС
України Печерського району м. Києва,
служба у справах дітей Печерського
районної в м. Києві держадміністрації,
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, виселення, вселення та
зобов'язання вчинити дії.

Заперечуючи проти цього позову ОСОБА_5
зазначав, що він є добросовісним
набувачем (володільцем) квартири та
проживає в ній з дружиною та
малолітньою дитиною, у квартирі
зроблений ремонт та облаштування,
іншого місця проживання у них не має.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 18.04.2012 р., що набрало законної
сили, позов ОСОБА_2 задоволено частково,
його вселено у АДРЕСА_1, а ОСОБА_5
зобов'язано видати ОСОБА_2 ключі від
квартири. У задоволені решти позовних
вимог відмовлено.

При розгляді зазначеної справи,
задовольняючи частково позовні вимоги
суд зробив висновки про те, що
відповідачі вселилися у квартиру в той
момент, коли був дійсним правочин про
право власності ОСОБА_5 на квартиру, і
відповідно, його дружина та їх донька
зареєструвалися в ній на законних
підставах. Відмовляючи позивачу у
задоволенні вимог про виселення
відповідачів із спірної квартири, суд
виходив з того, що інститут виселення
особи з житлового приміщення
передбачений ст.ст.109-117 ЖК Української
РСР, а інститут визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, передбачений ст.72 ЖК
Української РСР, разом з тим, у вказаних
нормах законодавства не передбачений
порядок визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та виселення, який може
бути застосований до відповідачів, за
умови, що вони там проживають та
вселились на законним підставах.

На виконання рішення Печерського
районного суду м. Києва від 13.01.2011 р. у
цивільній справі №2-158/2011 11.07.2011 р. було
видано виконавчий лист №2-158/2011 р. про
витребування АДРЕСА_1 у ОСОБА_5

25.07.2012 р. державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Шиян О.В. було
відкрито виконавче провадження ВП
№33511975 з примусового виконання
виконавчого листа.

25.09.2012 р. між ОСОБА_5 та представниками
ОСОБА_2 було укладено угоду про наміри,
згідно якої сторони домовилися не
перешкоджати один одному проживати та
користуватися АДРЕСА_1, не змінювати
замки від вхідних дверей квартири.

30.04.2013 р. державним виконавцем Шиян О.В.
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, було виселено
із квартири.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про відшкодування упущеної
вигоди, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що ОСОБА_5 є
добросовісним набувачем, вселився та
проживав у квартирі, набувши право
власності на неї на підставі
цивільно-правової угоди і йому не було
та не могло бути відомо про вибуття
квартири із володіння ОСОБА_2 поза його
волею, тому проживання відповідачів у
спірній квартирі до вирішення спорів у
суді та набрання чинності судових
рішень, не можна вважати протиправним
та такими, що спричинило матеріальні
збитки позивачу.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає необгрунтованими.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м. Києва від 16 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757 / 27398 /13 -ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 7705
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Волкова С.Я.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.