У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_2
на рішення Здолбунівського районного
суду від 9 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, витребування майна з
чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 9 липня 2014 року позов
задоволено частково:

Стягнуто з відповідача (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) 576, 78 гривень
у рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, завданої незаконним приєднанням
до внутрішньо будинкової мережі
електричної проводки, 2 000 гривень
моральної шкоди та 351, 20 гривень
судового збору.

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути позивачу
холодильник Snaige RF 360-1801F, плиту газову
настільну ПГЗ-Н, прихожу "Кварц", шафу
тридверну зі спального гарнітуру
"Дробета", кухню і мийку.

Зобов'язано ОСОБА_1 демонтувати
водонапірний бак, що знаходиться на
спільному горищі будинків НОМЕР_3 і
НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог позивачу
відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі через свого представника -
адвоката ОСОБА_3 позивач, а також ОСОБА_1
у своїй апеляційній скарзі
покликаються на його незаконність та
необґрунтованість.

На її обґрунтування зазначала про свою
незгоду із рішенням суду, яким
відмовлено в позові про відшкодування
збитків, завданих затопленням частини
будинку. Вважала, що її вимоги повністю
підтверджені показаннями свідків,
фотокартками, відеозаписами,
матеріалами справ щодо звернень до
органів внутрішніх справ і висновком
спеціаліста. Судом не було враховано
те, що з вини відповідача 28 грудня 2011
року, 28 квітня 2012 року, 12 травня 2012 року
та 14 вересня 2012 року відбулося
затоплення належного їй будинку,
внаслідок чого заподіяно збитків
розміром у 18 998 гривень та сплачено 1 000
гривень за проведення спеціалістом
свого дослідження. Моральну шкоду
оцінювала у 10 000 гривень, з яких 2 000
гривень судом стягнуто на її користь.
Тому вважала, що необхідно стягнути із
ОСОБА_1 решту - 8 000 гривень.

З наведених підстав просить
оскаржуване рішення змінити, ухваливши
нове, яким додатково стягнути з
відповідача на ї користь 19 998 гривень
матеріальної шкоди і 8 000 гривень
моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу,
відповідач посилався на
безпідставність висновків суду щодо
підключення до електромережі в
належному позивачу гаражі, в
результаті чого останній завдано
матеріальної шкоди. Вважав, що ці дії
могла імітувати сама ОСОБА_2. Не
погоджувався з рішенням суду про
відшкодування на користь позивача
моральної шкоди. Щодо витребування
спірного майна, то його наявність суд
не встановлював. Натомість це майно
передав його власнику - ОСОБА_4, що
стверджено постановою органу дізнання
про відмову в порушенні кримінальної
справи.

Просив скасувати рішення
Здолбунівського районного суду від 9
липня 2014 року і ухвалити нове - про
відмову ОСОБА_2 в задоволенні вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи і доводи
сторін, колегія суддів прийшла до
висновку про відхилення апеляційних
скарг.

Частково задовольняючи вимоги
позивача, суд першої інстанції
правильно виходив з доведеності та
обґрунтованості позову про
відшкодування 576, 78 гривень завданої
відповідачем в зв'язку із незаконним
приєднанням до внутрібудинкової
електромережі матеріальної шкоди, 2 000
гривень моральної шкоди, а також щодо
віндикаційних вимог ОСОБА_2 і щодо
зобов'язання відповідача демонтувати
водонапірний бак.

У задоволенні позову в частині
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої затопленням, вірно відмовлено
через те, що спірна шкода виникла з вини
обох сторін, оскільки належне
функціонування бака є їхнім спільним
обов'язком, а тому і за наслідки його
несправності в разі встановлення
взаємної вини у порушенні роботи
відповідальність повинні нести також
спільну.

Матеріалами справи встановлено, і ці
обставини сторонами не оспорюються, що
у власності ОСОБА_2 знаходиться
житловий будинок АДРЕСА_2, де вона й
мешкає. Відповідач проживає у
належному йому на праві власності
житловому будинку АДРЕСА_3 у тому
самому населеному пункті. Зазначені
будинки мають спільну стіну і дах.

Повно і правильно з'ясувавши обставини
справи та застосувавши до спірних
відносин норми матеріального права,
які підлягали застосуванню, районний
суд обґрунтовано задовольнив позов про
стягнення 576, 78 гривень матеріальної
шкоди, завданої незаконним приєднанням
до внутрібудинкової системи
електромережі, 2 000 гривень моральної
шкоди та зобов'язав відповідача
повернути ОСОБА_2 спірні холодильник
Snaige RF 360-1801F, плиту газову настільну
ПГЗ-Н, прихожу "Кварц", шафу тридверну зі
спального гарнітуру "Дробета", кухню і
мийку, а також зобов'язав його
демонтувати спірний водонапірний бак,
що розташований на спільному горищі
обох будинків.

Не заперечується сторонами те, що на
час виникнення спірних відносин у 2010-2012
роках вони користувалися однією
системою водопостачання, яка
функціонувала через встановлений на
спільному горищі водонапірний бак.
Решта комунікацій були відокремлені за
кожним з будинків.

Як правильно з'ясовано судом першої
інстанції, внаслідок неправомірного
приєднання до внутрібудинкової
електромережі (електричної проводки
всередині будинку позивача) через
спільну стіну струмоприймачів ОСОБА_1
останнім було заподіяно матеріальної
шкоди шляхом незаконного використання
електричної енергії ОСОБА_2 на 1 493 кВт,
що складає 479, 63 гривень. Ці факти
підтверджуються листами ПАТ
"Рівнеобленерго" від 28.12.2012 року №332 (а.с.
18), від 06.05.2014 року №255 (а.с. 158), від 04.06.2014
року №347 (а.с. 177). За розпломбування,
повірку, опломбування, транспортні
послуги позивач сплатила на користь
ПАТ "Рівнеобленерго" 97, 15 гривень, про що
свідчить авансовий рахунок №0 від
23.02.2012 року (а.с. 17). Тобто сума у 576, 78
гривень (479, 63 гривень+97, 15 гривень) є
матеріальною шкодою, яка підлягає
відшкодуванню відповідачем.

Вірно встановлено наявність моральної
шкоди і обґрунтовано визначено її
розмір, що слід стягнути із її
заподіювача - відповідача у справі на
користь ОСОБА_2.

Так, моральна шкода полягала у
порушенні ОСОБА_1 законних прав
позивача, що призвело до її нервового
потрясіння, моральних страждань за
втрату нормальних життєвих зв'язків,
вимушеності змін в організації свого
життя та її двох дітей, вжитих в зв'язку
з цим додаткових зусиль та факту
протиправності дій відповідача, а тому
її розмір з урахуванням обставин
справи та вимог розумності і
справедливості повинен складати 2 000
гривень, з чим погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
необґрунтованість відмови у її позові
про відшкодування 18 998 гривень збитків,
заподіяних затопленням будинку, і 1 000
гривень витрат не заслуговують на
увагу.

Так, частина 2 ст. 1166 ЦК України
передбачає, що особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Норми ч. 1 ст. 369 ЦК України вказують про
спільне володіння і користування
співвласників майна, що є у спільній
власності, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Обов'язок по належному утриманню і
використанню водонапірного бака
покладався на обох сторін, а тому вина
(у формі необережності) в затопленні
обох будинків є взаємною і спільною,
ступінь якої кожної зі сторін
визначити неможливо, а тому судом
обґрунтовано враховано зазначені
обставини і з цих міркувань правильно
відмовлено в задоволенні позову про
відшкодування 18 998 гривень збитків і 1 000
гривень витрат за проведення
спеціалістом дослідження.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність у
нього спірних речей, а саме
холодильника Snaige RF 360-1801F, плити газової
настільної ПГЗ-Н, прихожої "Кварц", шафи
тридверної зі спального гарнітуру
"Дробета", кухні і мийки, то в засіданні
суду першої інстанції свідок ОСОБА_4
обґрунтовано їх спростувала,
пославшись на те, що апелянт спірних
речей їй не передавав.

Важливою обставиною для пред'явлення
віндикаційного позову є те, що
індивідуально визначене майно має
зберегтися в натурі. Власник може
вимагати повернення саме своєї речі -
остання повинна мати індивідуальні
ознаки, які дозволили б установити, що
це саме та річ, яка належала власнику, й
останній відповідно до принципів
цивільного судочинства повинен це
довести.

При пред'явленні такого позову власник
управі вимагати повернення лише свого
майна, яке збереглося в натурі. Тому
такий позов не може бути задоволений,
коли у відповідача речі вже немає.

Отже, позивач у таких спорах згідно з
вимогами ст.ст. 10 і 60 ЦПК України
зобов'язаний довести ще й реальну
наявність зазначеної речі у
відповідача. В протилежному випадку
мова повинна йти не про витребування
майна, а про відшкодування заподіяних
збитків (ст. 1166 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст.ст. 387 і 392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається, а також має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Тому судом обґрунтовано задоволено
віндикаційний позов.

Обґрунтованим є і присудження судом
обов'язку відповідача демонтувати
водонапірний бак, який знаходиться на
спільному горищі будинків НОМЕР_3 і
НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.

Решта доводів апеляційних скарг - про
хибну оцінку доказів у справі
спростовуються правильністю висновків
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
додержання судом першої інстанції
вимог закону при ухваленні свого
рішення є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1
відхилити, а рішення Здолбунівського
районного суду від 9 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: