Справа № 203/4790/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 вересня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась позивач із вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
послалась на те, що з 01 березня 1997 року
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають спільну дитину -
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору з
приводу спільного майна між сторонами
немає. З літа 2012 року подружжя проживає
окремо, спільного господарства не веде
і шлюбні відносини між ними фактично
припинені, причиною чого є зникнення у
подружжя взаєморозуміння, різні
життєві погляди, що унеможливлює
спільне подружнє життя. Спільна дитина
сторін проживає разом з позивачем, яка
вважає, що родина розпалася остаточно і
не може бути відновлена.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, наполягала
на їх задоволенні, просила суд після
розірвання шлюбу її прізвище не
змінювати, а судові витрати покласти на
відповідача.

Відповідач, в судове засідання вдруге
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, в зв'язку із чим суд вважає за
можливе на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК
України здійснити розгляд даної
цивільної справи в заочному порядку
відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
України.

Вислухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 01
березня 1997 року між сторонами у справі
було укладено шлюб, зареєстрований
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Кіровської районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська за
актовим записом №77 (а.с.4).

Також ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін
народилась дитина - дочка ОСОБА_3, про що
в книзі записів актів громадянського
стану про народження 26 лютого 1997 року
зроблено відповідний актовий запис за
№71 (а.с.5).

Крім того, судом в ході розгляду справи
встановлено, що шлюбні відносини між
позивачем та відповідачем фактично
припинені з літа 2012 року і більше не
відновлювались, подружжя не підтримує
тісних стосунків, проживає окремо з
того ж часу, спільного господарства не
веде, а спір про поділ спільного майна
між подружжям відсутній. Причиною
припинення шлюбних відносин стала
відсутність в родині взаєморозуміння,
різні погляди на стосунки подружжя в
сім'ї, що негативно впливало на шлюбні
відносини. Після розірвання шлюбу
спільна дитина сторін - дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжить проживати з
позивачем. (а.с.7, 20, 21)

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами СК
України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен
учасник сімейних відносин, який досяг
чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.
Способом захисту сімейних прав та
інтересів зокрема є припинення
правовідношення.

Згідно ст.104 СК України підставою для
припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України
така форма припинення шлюбу у випадку
наявності у подружжя спільних
неповнолітніх дітей, небажання
подружжя за обопільною згодою подати
до суду заяви про розірвання шлюбу -
можлива за позовною заявою одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.115 СК України рішення
суду, яким задоволено позов про
розірвання шлюбу і яке набрало
законної сили, засвідчує факт
розірвання шлюбу.

У відповідності до норми ст.112 СК
України з метою встановлення наявності
підстав для розірвання шлюбу за
позовом одного з подружжя суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Підсумовуючи вищевикладене та
приймаючи до уваги ту обставину, що
подружжя стосунки не підтримує, шлюбні
відносини між позивачем та
відповідачем фактично припинені вже
тривалий час та більше не
відновлювались, позивач наполягає на
розірванні шлюбу, зберігати шлюб не
бажає, а також враховуючи інтереси
кожного з подружжя та їх спільної
дитини, суд приходить до висновку, що
шлюб сторін по даній справі розпався
остаточно, відновлений бути не може, а
тому підлягає розірванню.

Приймаючи до уваги висловлене
позивачем в судовому засіданні
небажання змінити своє прізвище після
розірвання шлюбу на дошлюбне, суд
вважає за необхідне у відповідності до
ст.113 СК України, ст.ст.8, 235 ЦПК України
прізвище позивача, змінене нею при
реєстрації шлюбу з відповідачем, після
розірвання шлюбу залишити без змін -
«ОСОБА_1» (а.с.4).

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, враховуючи результат
розгляду справи, а також положення ст.88
ЦПК України, ст.4 Закону України «Про
судовий збір», суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені останньою при
звернення до суду судові витрати в
розмірі 243,6 гривень (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.105-107, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст.3,
8, 10, 11, 57-61, 88, 169, 197, 208, 212-215, 235 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 01 березня 1997 року
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Кіровської районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська, актовий
запис №77, - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1, яке було змінено нею
під час укладення шлюбу, після
розірвання шлюбу залишити без змін.

У рахунок відшкодування судових витрат
по справі стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 243,6 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур