Справа №2-3990/11 04.09.2014 04.09.2014 04.09.2014
Провадження №22-ц/784/2458/14
інстанції-Рум'янцева Н.О.
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Орельській Н.М.,

за участю представника позивача -
Бєлякова А.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»

до ОСОБА_4 та ОСОБА_5

про зміну умов договору та звернення
стягнення на майно

У С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 червня 2012 року частково
задоволено позов ПАТ «Державний
ощадний банк України». Змінено умови
договору іпотечного кредиту,
укладеного між банком та ОСОБА_3, в
частині строку його виконання,
визначено строк його виконання
моментом набрання рішенням суду
законної сили. В рахунок погашення
заборгованості за договором, яка
станом на 12 червня 2012 року складає 12 000,
60 євро, звернуто стягнення на предмет
іпотеки - квартиру спільного заселення
АДРЕСА_1 що належить на праві приватної
власності ОСОБА_3, шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною,
яка встановлюється на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

У червні 2014 року державний виконавець
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі -
Ленінський ВДВС) звернувся з поданням
про надання дозволу на примусове
входження до квартири АДРЕСА_1 для
подальшого виконання судового рішення,
посилаючись на те, що боржниця
ухиляється від добровільного
виконання рішення та перешкоджає
проведенню виконавчих дій, пов'язаних з
описом та арештом майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 червня 2014 року
клопотання державного виконавця
Ленінського ВДВС задоволено, надано
дозвіл на примусове проникнення до
квартир АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила
ухвалу скасувати та відмовити у
задоволенні подання. Апелянт
посилалась на недоведеність вчинення
нею перешкод та відсутність інших
підстав для примусового проникнення до
житла.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 тривалий час
ухиляється від виконання судового
рішення в добровільному порядку, про
що свідчить її відсутність за місцем
проживання у той час, який державний
виконавець визначив для проведення
виконавчих дій, а тому є потреба у
примусовому проникненню до житла з
метою опису та арешту майна.

Проте не з усіма висновками суду можна
погодитись.

Відповідно до статті 376 ЦПК проникнення
до житла боржника або іншої особи, у
якої знаходиться майно боржника чи
майно та кошти, належні боржникові від
інших осіб, при виконані судових рішень
та рішень інших органів вирішується
судом за місцезнаходженням житла за
поданням державного виконавця.

Зі змісту цієї норми вбачається, що
необхідність примусового проникнення
до житла пов'язана з необхідністю
встановлення майна, на яке може бути
звернуто стягнення за судовим
рішенням, та неможливість в інший
спосіб його виконати.

Аналогічне положення містять і пункти
10, 15 частини 3 статті 11 Закону «Про
виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 червня 2012 року змінені
умови договору про іпотечний кредит №41
від 18 березня 2008 року, а в рахунок
погашення заборгованості за договором,
яка станом на 12 червня 2012 року складає 12
000, 60 євро, звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру спільного
заселення АДРЕСА_1 що належить на праві
приватної власності ОСОБА_3, шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною, яка встановлюється
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій (а.с.84-86).

Отже, судовим рішенням чітко визначено
нерухоме майно, на яке звернуто
стягнення, а також шляхи його
реалізації - проведення прилюдних
торгів та порядок його оцінки.

При цьому у поданні державного
виконавця (а.с.113-115) не зазначено, які
виконавчі дії вчинені на виконання
судового рішення у відповідності до
його резолютивної частини та Закону
«Про іпотеку»; в чому полягає
необхідність встановлення майна в
помешканні боржниці, на яке може бути
звернуто стягнення; а також в чому
полягає необхідність опису та арешту
приміщення при наявності судового
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

На ці обставини суд першої інстанції
уваги не звернув та не обґрунтував
необхідність проникнення до цих
приміщень для його реалізації з
прилюдних торгів за судовим рішенням.

Поза увагою суду залишились і інші
суттєві обставини, а саме не
перевірено, чи є спірне приміщення
(квартира НОМЕР_1) окремим помешканням,
хто є його власником та користувачем.

Таким чином, висновок суду про
необхідність проникнення до житла для
виконання рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 13
червня 2012 року є передчасним.

Формальний підхід до застосування
правил статті 376 ЦПК є порушенням
статті 30 Конституції України та норм
процесуального та виконавчого
законодавства, що є підставою для
скасування ухвали суду та передачі
подання державного виконавця на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 312
та статтею 315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 червня 2014 року
скасувати та передати подання
державного виконавця на новий розгляд
до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді