Справа №
Провадження по справі 2/635/2525/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року Харківський
районний суд Харківської області у
складі:

Головуючий суддя Бобко Т.В.,

секретар судових засідань - Прихненко
Г.Д.,,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в с. Покотилівка
Харківського району Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просив зменшити розмір
аліментів, які стягуються з нього на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_5 у розмірі ? частини від усіх
видів заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 28
листопада 2012 року до досягнення
дитиною повноліття на підставі рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 25 січня 2013
року, з ? частини від усіх видів
заробітку (доходу) до 1/8 частини від
усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня набрання рішенням
законної сили до досягнення дитиною
повноліття.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 25 січня 2013 року
з нього на користь ОСОБА_3 на утримання
доньки ОСОБА_5 були стягнуті аліменти у
розмірі ? частини від усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 28
листопада 2012 року до досягнення
дитиною повноліття. Під час розгляду
зазначеної справи, відповідач направив
до суду відповідну заяву, в якій не
заперечував проти позову в частині
розміру аліментів, при цьому його
позиція, як батька, була спрямована на
досягнення спільного інтересу між ним
та відповідачем щодо визначення
розміру аліментів, необхідних та
достатніх для утримання спільної
малолітньої доньки. Разом з тим, на той
час ОСОБА_2 мав постійне місце роботи,
офіційно отримував заробітну плату,
якої було достатньо, щоб утримувати не
лише себе, а й свою дитину, а тому
готовий був сплачувати аліменти у
розмірі ? частини від усіх видів
заробітку на матеріальне та духовне
забезпечення своєї дитини і після
постановлення зазначеного рішення
сплачував їх у добровільному порядку.
Однак 28 лютого 2013 року ОСОБА_2 було
звільнено з посади комплектувальника
ТОВ «СПОКІЙ», з того часу до сьогодні,
останній працював лише з 16.09.2013 року по
13.11.2013 року. Таким чином, на теперішній
час позивач не працює, не отримує
доходів і заробітку, оскільки не має
можливості влаштуватися на роботу за
своєю спеціальністю з заробітною
платою, необхідною та достатньою для
свого утримання та для утримання
неповнолітньої дитини. Крім того,
позивач проживає разом зі своїми
батьками, які часто хворіють, у зв'язку
з чим він несе витрати на придбання
ліків та медикаментів. Також на
утриманні позивача знаходиться і сама
відповідач, на утримання якої він також
сплачує аліменти на підставі рішення
суду у розмірі ? частини від усіх видів
заробітку. Таким чином, матеріальний
стан позивача на даний час не дає
можливості сплачувати аліменти у
розмірі ? частини від усіх видів
заробітку, оскільки суттєво змінився
його матеріальний стан як платника
аліментів, в результаті виникла велика
заборгованість по сплаті аліментів.
Будь-якого рухомого або нерухомого
майна на праві власності позивач не
має.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6, який діє на підставі
договору про надання правової
допомоги, позовні вимоги підтримав,
пояснив про обставини, викладені вище,
а також зазначив, що на цей час позивач
сплачує аліменти на користь
відповідача в загальному розмірі ?
частини від його доходу, окрім цього
рішенням суду з нього стягнуто пеню за
прострочення сплати аліментів в сумі
3585,23 гривень, для виконання своїх
зобов'язань по утриманню дитини
позивач був змушений взяти кредит в
банку, який на теперішній час не має
матеріальної можливості виплачувати.

У судовому засіданні відповідач проти
позовних вимог заперечувала,
посилаючись на відсутність підстав
для зменшення розміру аліментів, які
вона отримує на утримання
неповнолітньої дитини, вважала, що
позивач навмисно ухиляється від сплати
аліментів, хоча має матеріальну
можливість для сплати, для чого у нього
відсутні будь-які перешкоди. Також
зазначила, що дитина хворіє та потребує
постійного лікування, в зв'язку з чим
відповідач не працює, крім того,
аліментні зобов'язання позивача по
сплаті аліментів на дружину
припиняються 29.08.2014 року в зв'язку з
досягненням дитиною трьохрічного віку.
Відповідачем надані до суду письмові
заперечення проти позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши надані сторонами докази у
їх сукупності, вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

У ході судового розгляду справи були
встановлені наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 15.04.2011 року, який був розірваний
рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 01.02.2013 року,
рішення набрало законної сили. Після
розірвання шлюбу відповідачу було
присвоєно прізвище «ОСОБА_3».

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
розірвання шлюбу проживає з
відповідачем по справі, позивач ОСОБА_2
є батьком дитини, що підтверджується
наданими судовими рішеннями та не
заперечується сторонами по справі.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 25 січня 2013
року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнуті аліменти на утримання дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини
з усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 28 листопада 2012
року до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області від 10 липня 2014 року рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 25 січня 2013 року
залишено без змін. Рішення набрало
законної сили. З мотивувальної частини
ухвали апеляційного суду вбачається,
що звільнення позивача не є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції, а за доведеністю зазначених
ОСОБА_2 обставин, такі обставини можуть
бути підставою для зміни розміру
аліментів.

На підставі вказаного рішення, 06 лютого
2013 року Харківським районним судом
Харківської області виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 28 листопада 2012 року до досягнення
дитиною повноліття.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 07 лютого 2013 року
відкрите виконавче провадження за
вищевказаним виконавчим листом
(ВП№36441144).

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 18 лютого 2013
року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнуто аліменти на її утримання у
розмірі ? частини від усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 28 листопада 2012 року до досягнення
ОСОБА_5, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
трирічного віку. Рішення набрало
законної сили.

На підставі вказаного рішення 25
березня 2013 року Харківським районним
судом Харківської області виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на її
утримання у розмірі ? частини від усіх
видів заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з 28 листопада 2012 року до
досягнення ОСОБА_5, що народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 27 березня 2014
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнута пеня з прострочення сплати
аліментів в сумі 3944,61 гривень. Рішенням
судової колегії судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 05 травня 2014
року рішення Харківського районного
суду Харківської області від 27 березня
2014 року змінено, з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 стягнута пеня за прострочення
сплати аліментів в сумі 3585,23 гривень.
Рішення набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення 01 липня
2014 року Харківським районним судом
Харківської області виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 пені за прострочення
сплати аліментів в сумі 3585,23 гривень.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 27 березня 2014
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнута сума пені за прострочення
сплати аліментів на утримання дружини
у розмірі 8130,63 гривень. Рішенням
судової колегії судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 27 травня 2014
року рішення Харківського районного
суду Харківської області від 27 березня
2014 року змінено та зменшено суму
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів на утримання дружини з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 8130 гривень
до 3159 гривень.

Відповідно до ст. 182 СК України при
встановленні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно ст..192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

В вищезазначеній нормі закону
закріплено перелік обставин, які
можуть бути підставою для зміни
розміру аліментів за рішенням суду. В
ході судового розгляду судом не
встановлено наявності таких достатніх
підстав для зменшення розміру
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Так, судом не встановлено погіршення
або поліпшення стану здоров'я сторін,
зміни їх сімейного стану, позивач не
має зобов'язань по сплаті аліментів на
інших дітей, крім неповнолітньої
ОСОБА_5, на момент розгляду справи не
має на утриманні непрацездатних
дружини, батьків або інших осіб.

Стягнення з позивача на підставі
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 18 лютого 2013
року аліментів на утримання дружини у
розмірі ? частини усіх видів його
заробітку (доходу), на яке посилається
позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог, не може бути підставою для
зменшення розміру аліментів, оскільки
аліментні зобов'язання позивача за
даним рішенням припинилися 29 серпня 2014
року в зв'язку з досягненням дитиною
трьохрічного віку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року у
новому розмірі аліменти виплачуються
від дня набрання рішенням законної
сили. Таким чином, виплата аліментів на
дружину за вищезазначеним рішенням
суду на момент подачі позовної заяви
судом до уваги не приймається, оскільки
не має правових наслідків.

З наданої позивачем виписки з історії
хвороби № 1964 не вбачається наявності в
останнього тяжкої хвороби, яка
потребує тривалого лікування та
значних матеріальних затрат, а також
впливає на його працездатність.

Посилання позивача на необхідність
надання ним матеріальної допомоги
своїм батькам, які проживають разом з
ним, в зв'язку з їх частими хворобами,
суд вважає безпідставними, оскільки
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів непрацездатності
батьків, аналіз наданої медичної
документації не свідчить про наявність
в них будь-якої тяжкої хвороби, яка
потребує стороннього догляду та
тривалого лікування. Крім того, доводи
позивача в цій частині спростовуються
зазначенням самого позивача в позовній
заяві про те, що він перебуває на
утриманні своїх батьків.

Як вбачається з трудової книжки
позивача, він з 04.01.2013 року по 28.02.2013 року
працював комплектувальником ТОВ
«Спокій», звільнений за угодою сторін,
звільнення позивача відбулося після
постановлення рішення про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. З 16.09.2013 року по 13.11.2013 року
позивач працював комірником
центрального складу ТОВ «Мега імпорт
плюс», звільнений за угодою сторін. На
теперішній час позивач не працює.

Зазначена обставина безумовно
свідчить про зміну матеріального стану
позивача, але не є безумовною
підставою для зменшення розміру
аліментів, а повинна бути врахована
судом в сукупності з іншими
обставинами по справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
Кодексу, яка передбачає визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі.

Як вбачається з довідки ТОВ «Спокій»
від 08.01.2013 року та розрахунків
державного виконавця заборгованості
по стягненню аліментів, аліменти з
позивача у період його
працевлаштування стягувались виходячи
з розміру заробітної плати 1250 гривень
та 1125 гривень, що практично складає
мінімальний розмір заробітної плати,
таким чином, враховуючи положення ч.2
ст.182 СК України факт звільнення
позивача суттєво не впливає на розмір
аліментів, які він повинен сплачувати
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, відсутність у позивача
регулярного доходу у вигляді
заробітної плати не є підставою для
зменшення розміру аліментів,
встановлених судовим рішенням, у
частині від заробітку (доходу)
позивача, а відповідно до вимог ст. 184 СК
України може бути лише підставою для
визначення аліментів у твердій
грошовій сумі. З такими вимогами
позивач до суду не звертався.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказі сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Наявність у позивача заборгованості по
стягненню аліментів на утримання
неповнолітньої дитини у розмірі 4932,79
гривень (розрахунок державного
виконавця від 20.03.2014 року) та по
стягненню аліментів на дружину у
розмірі 3062,58 гривень (розрахунок
державного виконавця від 20.03.2014 року) та
стягнення судом пені за прострочення
сплати аліментів на утримання дитини
та на дружину не є зміною матеріального
стану позивача, а є наслідком
невиконання позивачем своїх
зобов'язань за рішеннями судів та
застосуванням до нього заходів
забезпечення виконання зобов'язань та
відповідних санкцій.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів отримання ним
кредиту з метою сплати аліментів на
утримання дитини, зі змісту виписки по
банківському рахунку на ім.'я ОСОБА_2 не
вбачається будь-якого зв'язку з
отриманням грошових коштів та сплати
аліментів.

При вирішенні спору щодо зменшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, суд також
враховує стан здоров'я дитини, яка
згідно наданої медичної документації
постійно хворіє, а також матеріальний
стан відповідача, яка не працює, має на
утриманні іншу неповнолітню дитину
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про
народження НОМЕР_1).

Понесені позивачем судові витрати
відшкодуванню не підлягають
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в
зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 182, 184, 192 СК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» від 15.05.2006 року, ст.ст. 10, 11, 60,
61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
на утримання неповнолітньої дитини -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: