РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Київський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючий суддя:
- Ніколаєнко І.В.,

при секретарі: -
Газіній О.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа Харківська міська рада про
відновлення межі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому просить зобов'язати
ОСОБА_4, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,
відновити межу, яка поділяє земельні
ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно з
даними земельно-кадастрової
документації; стягнути з відповідачки
на його користь судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що на підставі рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради від 05.12.1955р. № 299-18 він
користується будинком та земельною
ділянкою, загальна площа якої
становить 0,0729 га, по АДРЕСА_2. Його
сусідкою є ОСОБА_4, що проживає за
адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка якої
межує з його земельною ділянкою.

Також позивач зазначає, що за декілька
останніх років відповідачка декілька
разів перебудовувала огорожу та
незаконно перенесла межу, що розділяє
їх земельні ділянки, в глиб його
території, що підтверджується Актом
обстеження земельної ділянки по
АДРЕСА_2 від 20.08.2013р., згідно якого
зазначена площа земельної ділянки
орієнтовно зменшена на 0,0006 га.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити в повному обсязі та
підтвердив обставини, викладені у
позові.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, проти
задоволення позову заперечувала та
пояснила, що порушень межі земельної
ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з її боку
не має.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
в задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом свої порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є доказами, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні
ділянки здійснюється, серед іншого,
шляхом відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобіганню вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спору щодо розмежування меж
районів у містах.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосуванняя судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2004 року № 7, згідно зі ст.
158 ЗК України суди розглядають справи
за спорами про межі земельних ділянок,
що перебувають у власності чи
користуванні громадян заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Згідно ст. 106 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними. Види межових знаків
і порядок відновлення меж визначаються
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою
для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації. У
разі неможливості встановлення
дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки. У випадках,
коли в такий спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими обставинами,
зокрема з встановленими розмірами
земельних ділянок, то межі
визначаються з урахуванням цих
обставин.

Згідно Технічного паспорта на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду № 79987 користувачем будинку та
земельної ділянки, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_3.

Згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого Першою Харківською
державною нотаріальною конторою
11.01.2002р. р. № 5-13 житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4.

Земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
відповідно до плану будівельного
кварталу № 68 на земельну ділянку
АДРЕСА_1, мають спільну межу, яку, як
зазначає позивач, ОСОБА_4 порушено. Як
доказ по даній справі позивачем надано
до суду копію Акта обстеження
земельної ділянки по АДРЕСА_2 № 2881/13 від
20.08.2013 року, виготовленого Відділом з
обстеження земельних ділянок
Департаменту земельних відносин
Харківської міської ради, в якому
зазначено, що з боку приватного
домоволодіння АДРЕСА_1 змінено
конфігурацію спільної межі земельних
ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 (частково винесену огорожу за
спільну межу в бік приватного
домоволодіння АДРЕСА_2), внаслідок чого
площа земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_2 зменшена, орієнтовно, на 0,0006 га.

Також в матеріалах справи міститься
акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 27.05.2010
року, виготовленого Управлінням
Державної інспекції з контролю за
використанням та охороною земель
Головного управління Держкомзему у
Харківській області, згідно якого в
межах технічних паспортів на садибний,
(індивідуальний) житловий будинок,
порушення земельного законодавства з
боку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не встановлено та
копія ухвали Київського районного суду
м. Харкова від 27.11.2009 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відновлення меж земельної ділянки та
відшкодування моральної шкоди, якою
даний позов залишено без розгляду.

Посилання позивача на те, що відповідач
самовільно перемістив межу між
земельними ділянками сторін по справі,
що явно не відповідає границям, що
зазначені в плані земельної ділянки, не
можна визнати обґрунтованим і такими,
що підтверджені належними та
достовірними доказами.

Крім того у справі відсутні докази, які
б належним чином підтверджували де
саме відповідачем порушено межа та де
вона має бути поновлена, хоча за
приписами ст.ст. 59, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином суд вважає, що позивачем не
доведено, що відповідач порушила його
права на користування земельною
ділянкою.

Окрім того, в судовому зсіданні
сторонам по справі було роз'яснено
право подачі клопотання про
призначення судової експертизи для
зазначення місцезнаходження, розміру,
конфігурації та границі земельної
ділянки, яку позивач просить відновити
або вирішення інших питань, проте таких
клопотань суду заявлено не було.

За таких обставин, відсутність доказів
здійснення ОСОБА_4 дій, щодо порушення
прав ОСОБА_3, свідчить про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 212-215,
ст.ст. 106, 107, 152, 158 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа Харківська міська
рада про відновлення межі - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
протягом 10 днів з дня проголошення, або
в той же строк з дня отримання копії
повного тексту рішення.

Суддя :
Ніколаєнко І.В.