Справа №591/2974/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Мальована-Когер В. В.Номер
провадження 22-ц/788/1671/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 50
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 18 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів,

в с т а н
о в и л а :

29 квітня 2014 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що з 22 липня 1995 року по
30 вересня 2013 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
від якого мають сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з
нею та перебувають на її утриманні.
Зазначала, що відповідач надає
матеріальну допомогу на утримання
дітей в недостатньому розмірі, тому
вона бажає отримувати кошти на
утримання дітей в примусовому порядку
за рішенням суду. Уточнивши позовні
вимоги, просила стягнути аліменти на
сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини та на
дочку ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини з усіх
видів доходу відповідача до повноліття
дітей, але не менше ніж 30% від
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Зарічного районного
суду м. Суми від 18 липня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_4 на утримання сина, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх
видів його доходів щомісячно до
повноліття дитини, але не менше ніж 30%
від прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідного віку
дитини та на утримання дочки, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх
видів його доходів щомісячно до
повноліття дитини, але не менше ніж 30 %
від прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідного віку
дитини, починаючи стягнення з червня 2014
року. Аліменти вирішено виплачувати
матері дітей ОСОБА_4, починаючи з 29
квітня 2014 року.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 18 серпня 2014 року заяву ОСОБА_3
про перегляд заочного рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 18
липня 2014 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість рішення суду,
просить його скасувати і постановити
нове, яким стягнути з нього на користь
позивача аліменти на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку ( доходу ), починаючи з 1
червня 2014 року та до досягнення дітьми
повноліття.

При цьому зазначає, що суд першої
інстанції врахував розмір його
середньої заробітної плати за минулий
час, а не на час розгляду справи і без
відрахувань податків та обов'язкових
платежів. Суд не врахував, що тих
коштів, що залишаться йому, буде
недостатньо для проживання. Крім того,
утримання дітей до досягнення
повноліття покладається на обох
батьків, а не лише на нього, вважав
стягнутий з нього розмір аліментів
безпідставно завищеним та не
мотивованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_3, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
позивача ОСОБА_4, яка заперечувала
проти скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону
оскаржуване рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 22 липня 1995 року по 30 вересня 2013 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають двох дітей: сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з
позивачем і перебувають на її
утриманні.

Відповідач працює старшим прокурором
відділу Генеральної прокуратури
України, має регулярний дохід (за
період з липня 2013 року по червень 2014
року він склав 179362,89 грн.) ( а.с. 146 ).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач здатний сплачувати
аліменти щомісячно в розмірі по 1/4
частині з усіх видів доходів на кожну
дитину.

Такий висновок суду не узгоджується з
вимогами ч. 2 ст. 183 СК України,
відповідно до якої, якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Проте, цих вимог закону суд першої
інстанції не врахував та не визначив
єдину частку від заробітку (доходу)
відповідача, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Крім того, визначаючи розмір аліментів,
суд не в повній мірі врахував положення
ст. 182 СК України, роз'яснення п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року N 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

При визначенні розміру аліментів суд
взяв за основу довідку з місця роботи
відповідача № 18-1177 від 02 липня 2014 року,
відповідно до якої його середній
заробіток за період з липня 2013 року по
червень 2014 року склав 14947 грн. (а.с. 106).

Проте, з довідки Генеральної
прокуратури України №18-972 від 10 червня
2014 року вбачається, що з лютого 2014 року
доходи відповідача значно зменшились.
Так, за лютий 2014 року ОСОБА_3 виплачено
заробітну плату 9927,55 грн., за березень
2014 року - 8076,03 грн., за квітень 2014 року -
7230,23 грн., за травень 2014 року - 7491,88 грн.
(а.с. 27).

Відтак, за чотири місяці 2014 року
місячний заробіток відповідача склав
8181,42 грн.

Отже, судом не в повній мірі враховано
матеріальний стан і стан здоров'я
платника аліментів, який хворіє на
захворювання шлунку, що
підтверджується медичними довідками
за 2008-2013 роки та виписками з історії
хвороби останнього (а.с. 42-49). З метою
підтримання стану здоров'я вимушений
проходити лікування в спеціалізованих
санаторіях, що підтверджується
санаторно-курортними книжками (а.с. 64-69),
а також щомісячно несе витрати за
договором оренди житла в м. Київ в
розмірі 2000 грн. (а.с. 28-30).

Також суд не врахував положення ст. 180
СК України щодо рівного обов'язку
батьків утримувати своїх дітей і не
надав належної оцінки довідці ДПІ у м.
Суми від 26.04.2014 р., відповідно до якої
сума чистого доходу ОСОБА_4 з 01.01.2013 р. по
31.12.2013 р. склала 13835 грн. (а.с. 85), як доказу
її матеріального стану.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що визначений судом першої
інстанції розмір аліментів на
утримання двох дітей є завищеним.

Крім того, в резолютивній частині
рішення суд першої інстанції помилково
зазначив два періоди початку часу
стягнення аліментів: «починаючи
стягнення з червня 2014 року» та,
«починаючи з 29 квітня 2014 року».

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач просила проводити стягнення
аліментів з 01 червня 2014 року.

З урахуванням викладеного та вимог ст.
ст. 180-182, ч. 2 ст. 183 СК України та
роз'яснень п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
колегія суддів вважає за необхідне
змінити заочне рішення в частині
визначення розміру аліментів та
початку часу стягнення аліментів на
підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
та стягувати з ОСОБА_3 аліменти на
користь ОСОБА_4 на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх
видів його доходів щомісячно до
повноліття старшої дитини, але не менше
ніж 30 % від прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку на кожну дитину, починаючи
стягнення з 1 червня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.
п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Змінити заочне рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 18 липня 2014
року в частині визначення розміру
аліментів та початку часу стягнення
аліментів.

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх
видів його доходів щомісячно до
повноліття старшої дитини, але не менше
ніж 30 % від прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку на кожну дитину, починаючи
стягнення з 01 червня 2014 року.

В іншій частині заочне рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 18
липня 2014 року в даній справі залишити
без змін.

Рішення набрало законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -