Справа № 363/1286/14-ц Головуючий у І
інстанції Войнаренко Л.Ф.Провадження №
22-ц/780/5243/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 21
У Х В А Л А

іменем України

11 вересня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району м.Києва» на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 17 липня 2014 року у
справі за позовом Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району м.Києва» до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої ДТП,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду із вказаним вище позовом, який
надалі уточнив і мотивував тим, що 8
грудня 2013 року по вул.Набережній у
м.Вишгород Київської області сталася
ДТП. Вказана ДТП сталася з вини
відповідача ОСОБА_1, який, керуючи
автомобілем «Фольксваген» р.н.НОМЕР_2,
виїхав на зустрічну смугу руху де
допустив зіткнення з належним позивачу
мікроавтобусом «Фольксваген» р.н.
НОМЕР_1. Вина відповідача у порушенні
ПДР стверджується постановою
Вишгородського районного суду
Київської області від 24 січня 2014 року.
Вказував, що між Комунальним
підприємством і СПД ОСОБА_2 8 травня 2014
року було укладено договір підряду
щодо ремонту належного підприємству
автомобіля. Вартість ремонту
відповідно до актів здачі приймання
робіт GL та GL/1 від 7 травня 2014 року склала
відповідно 50000 грн. і 60000 грн., а всього
110000 грн. Вказував, що за полісом
обов'язкового страхування
відповідальність ОСОБА_1 була
застрахована у ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія», яке
виконуючи свої обов'язки виплатило
позивачу страхове відшкодування в
межах ліміту відповідальності в сумі
50000 грн. Посилався, що ОСОБА_1 як
винуватець ДТП має відшкодувати йому,
залишок матеріального збитку 60000 грн., а
також упущену вигоду в розмірі 89804 грн.,
яка полягає у тому, що мікроавтобус не
використовувався за призначенням, а
саме надання послуг щодо перевезення
пасажирів. У зв'язку із наведеним
просив стягнути із ОСОБА_1 на його
користь 149804 грн. збитків та судові
витрати.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 17 липня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району м.Києва» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким його
вимоги задоволити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Скаргу мотивує тим, що суд дав
невірну оцінку доказам, зокрема актам
здачі приймання робіт GL та GL/1 від 7
травня 2014 року, згідно яких вартість
ремонту складає 110000 грн.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
обгрунтовував свої висновки його
недоведеністю. При цьому суд виходив із
того, що в матеріалах справи відсутні
як докази про характер і вид пошкоджень
автомобіля, які той отримав наслідок
ДТП, так і докази про завданий позивачу
збиток.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку,
якщо ця особа не доведе, що шкода
виникла внаслідок непереборної сили
або з умислу потерпілого.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Судом першої інстанції встановлено і
вбачається з матеріалів справи, що 8
грудня 2013 року на вул.Набережна у
м.Вишгород Київської області сталася
ДТП за участю автомобілів
мікроавтобуса «Фольксваген»
р.н.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та
легкового «Фольксваген» р.н. НОМЕР_2 під
керуванням відповідача ОСОБА_1 ДТП
сталося внаслідок порушення ОСОБА_1
п.12.1 ПДР, який не вибрав безпечну
швидкість, не врахував дорожню
обстановку, виїхав на зустрічну смугу
руху, де допустив зіткнення з належним
позивачу автмобілем. Постановою
Вишгородського районного суду
Київської області від 24 січня 2014 року
відповідача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КупАП (а.с.6).

В результаті ДТП належний позивачу
автомобіль «Фольксваген» отримав
пошкодження. На момент ДТП
цивільно-правова відповідальність
винуватця ОСОБА_1 була застрахована у
ПрАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» за договором обов'язкового
страхування з лімітом
відповідальності 50000 грн. і страховик
виплатив позивачу страхове
відшкодування в межах ліміту
відповідальності в розмірі 50000 грн.

Також судом встановлено, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази про характер і вид пошкоджень
належного позивачу автомобіля
«Фольксваген», отриманих в результаті
ДТП. Зокрема як акт огляду автомобіля
так і відповідний висновок спеціаліста
про виявлені внаслідок ДТП пошкодження
у справі відсутні, що у свою чергу
унеможливлює визначення розміру
збитку.

За таких обставин суд обгрунтовано
відмовив у задоволенні позову з огляду
на його недоведеність.

Доводи апеляційної скарги про те, що
доказом розміру завданої шкоди є
обидва акти виконаних робіт GL та GL/1 від
7 травня 2014 року необгрунтовані. Суд
правильно не взяв їх до уваги з огляду
на те, що як вище вказувалося в
матеріалах справи взагалі відсутні
будь-які дані про вид і характер
пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП,
що позбавляє суд можливості встановити
причинний зв'язок між пошкодженнями і
виконаними роботами, в тому числі
необхідністю ремонту чи заміни
деталей.

В ході розгляду справи позивачем як не
заявлялися вимоги про призначення
автотоварознавчої експертизи, так і не
були надані відповідні висновки
спеціаліста про розмір завданого
збитку.

Посилання апелянта на незаконність
судового рішення в частині відмови у
стягненні упущеної вигоди
необгрунтовані. Суд правильно відмовив
у позові в цій частині з огляду на його
недоведеність.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району м.Києва»
відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 17 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :