АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №676/344/14-ц
Провадження №22-ц/792/1696/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.

при секретарі Дубовій М.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 25 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_1 звертаючись до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди, посилався
на те, що 10 жовтня 2013 року відповідач,
який виступав адвокатом на стороні
потерпілого в кримінальній справі №
9/4146, заявив у судовому засіданні, що
його дружину ОСОБА_3 потрібно
притягнути до кримінальної
відповідальності за ст.ст.384, 385 КК
України, що він не є батьком своїх
дітей, що він та його дружина причетні
до вбивства ОСОБА_4, ображав його та
дружину ОСОБА_3, називаючи її
співмешканкою, звинуватив його та його
дружину у незаконному володінні
зброєю. Всі ці твердження відповідача
не відповідають дійсності, оскільки
непричетність його дружини ОСОБА_3 до
вбивства ОСОБА_4 доведена вироком від 16
жовтня 2013 року. Цим же вироком
спростовано твердження відповідача
щодо зберігання ним та дружиною зброї,
оскільки позивача виправдано за ст. 263
КК України. Своїми протиправними та
протизаконними діями відповідач
образив позивача та його дружину,
оскільки за їх віросповіданням є
священні поняття честі, родини, чим
завдав значної моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях,
погіршенні відносин у родині та
переживаннях, погіршенні звичного
способу життя, погіршенні здоров'я,
морального та фізичного стану. В
зв'язку з цим просив стягнути з
відповідача на його користь 100 000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 25 квітня 2014 в
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним та
необґрунтованим, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов. Суд
перешкоджав йому в реалізації його
процесуальних прав, відмовив у
забезпечення його участі в судовому
засіданні не в режимі
відеоконференції, залишив без розгляду
його клопотання про надання копій
матеріалів справи, ознайомлення зі
звукозаписом засідань, надання йому
правової допомоги. Висновок про те, що
відповідач не звинувачував його
дружину у вчиненні злочину, не
відповідає дійсності, оскільки згідно
звукозапису судового засідання в
кримінальній справі відповідач
стверджував, що його дружина ходить зі
зброєю і причетна до вбивства ОСОБА_4
Суд не врахував, що відповідач образив
його родину та його особисто, не
дивлячись на заяви позивача, що його
діти є його дітьми, а ОСОБА_3 фактично є
його дружиною.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції
встановлено, що вироком
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області ОСОБА_1
визнаний винним в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального
кодексу України, а саме в тому, що він 9
липня 2012 року вчинив убивство ОСОБА_4
Даний вирок після його оскарження в
апеляційному порядку 08.04.2014 року
набрав законної сили.

Відповідач, що є за фахом адвокатом,
здійснював представництво в суді
інтересів потерпілої ОСОБА_5 під час
розгляду кримінальної справи по
обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст. 115, ч.1 ст.
263 КК України. Під час виступу в дебатах
10 жовтня 2013 року промовив: «Крім вироку
потрібно винести окрему ухвалу про
притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_3 за ст. 384, 385 КК
України»; «Прошу врахувати, що немає у
справі доказів, які підтверджують, що
то діти підсудного ОСОБА_1, що він є
батьком».

Наведене підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 32 Конституції
України ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Кожному гарантується судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї та права вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 277, ч. 3 ст. 297 ЦК
України, фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Фізична особа має право
звернутися до суду з позовом про захист
її гідності та честі.

Інформація щодо позивача, яка
міститься у виступі відповідача в
судовому процесі в кримінальній
справі, стосувалася правової оцінки
показань свідка як доказу в справі та
права останнього відмовитися від дачі
показань. Обговорюючи доведеність
обставин, що підлягають доказуванню в
кримінальній справі, відповідач
звернув увагу на відсутність доказів в
кримінальній справі на підтвердження
факту батьківства позивача щодо дітей
ОСОБА_3

Висловлення такої інформації в ході
розгляду кримінальної справи
відповідачем як учасником процесу
мало на меті не поширення певних
відомостей про позивача чи членів його
сім'ї, а безпосередню реалізацію ним
своїх прав та обов'язків на стадії
судового провадження в кримінальній
справі як представника потерпілого,
передбачених
кримінально-процесуальним законом.

Ця інформація не висловлена в
брутальній чи образливій формі, що
принижує честь та гідність позивача, а
відтак, не порушує його право на повагу
до гідності та честі.

Щодо нібито поширення відповідачем
недостовірної інформації стосовно
незаконного зберігання ним
вогнепальної зброї, то таке
обвинувачення було пред'явлено
позивачу органом досудового слідства
та підтримано в суді державним
обвинувачем, потерпілою та
відповідачем як її представником.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження висловів відповідача
про причетність дружини позивача до
вбивства особи та інших злочинів, що
спростовує доводи апеляційної скарги
щодо хибності висновку суду про
недоведеність цих обставин.

В силу ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення
норм процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на перешкоджання
суду в реалізації його процесуальних
прав через незабезпечення участі в
судовому засіданні в загальному
порядку (не в режимі відеоконференції)
є безпідставними, оскільки статтею 158-1
ЦПК передбачено право суду з власної
ініціативи виносити ухвалу про участь
особи в судовому засіданні в такому
режимі.

При цьому з матеріалів справи не
вбачається, що позивачем заявлялися
інші клопотання щодо реалізації своїх
процесуальних прав. В свою чергу за ч.3
ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, лише якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що позов
ОСОБА_1 є безпідставним і не підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують даних висновків суду.

Попри відстрочення позивачу сплати
судового збору до ухвалення рішення в
справі ухвалою про відкриття
провадження в справі від 28.01.2014 року,
суд першої інстанції не вирішив
питання про судові витрати відповідно
до ч.1 ст. 88 ЦПК України, проте він не
позбавлений можливості вирішити це
питання в порядку ст. 220 ЦПК після
перегляду судового рішення в
апеляційному порядку

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

За відсутності підстав для задоволення
апеляційної скарги судовий збір за її
подачу, сплату якого ухвалою від 21.07.2014
року апелянту відстрочено до
ухвалення рішення в справі, в сумі 2500
грн. відповідно до п.п.1.6, 1.8 ч.2 ст. 4
Закону України „Про судовий збір"
підлягає стягненню з апелянта.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 квітня 2014 року залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 2500 грн. судового
збору до Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуюча у першій інстанції: Швець О.Д.
Провадження № 22-ц/792/1696/14

Доповідач: Грох Л.М.
Категорія: 30