Справа №582/877/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - ОСОБА_1Номер провадження
22-ц/788/1034/14 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 року

м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю., Бойка В. Б.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4,
апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 22
квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус
Недригайлівського районного
нотаріального округу Сумської області
ОСОБА_8,

про визнання довіреності та заяви про
прийняття спадщини недійсними і
відшкодування моральної шкоди,

та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
приватного нотаріуса
Недригайлівського районного
нотаріального округу Сумської області
ОСОБА_8

про визнання довіреності недійсною,

в с т а
н о в и л а :

05 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом. Уточнивши вимоги (т.2 а.с.44-48),
просила визнати недійсними :

- посвідчену 15 жовтня 2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим №1623,
заяву ОСОБА_9 (помер 02 квітня 2012 року)
про прийняття спадщини після смерті
свого сина ОСОБА_10, який помер 21 квітня
2010 року;

- посвідчену 15 жовтня 2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим №1625,
довіреність від імені ОСОБА_9 (помер 02
квітня 2012 року) на ім’я відповідача
ОСОБА_6 на право оформлення спадкових
прав за законом на частку квартири №18
буд.28 у селищі Калінінець
Наро-Фомінского району Московської
області, Росія, а також на право
розпорядження (продажу) вищезазначеної
квартири;

- посвідчену 24 грудня 2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим №2052,
довіреність від імені ОСОБА_9 (помер 02
квітня 2012 року) на ім’я відповідача
ОСОБА_6 на право розпорядження та
дарування вказаної частки квартири
громадянину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також просила стягнути з ОСОБА_6 на свою
користь 20000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, завданої шантажем,
психічним тиском і погрозами з приводу
відчуження частини квартири, що
призвело до погіршення стану її
здоров’я.

14 листопада 2013 року ОСОБА_5 звернулася
до суду з позовом (т.1 а.с.54-57) у якому
просила визнати недійсною посвідчену 24
грудня 2010 року приватним нотаріусом
ОСОБА_8 за реєстровим №2052, довіреність
від імені ОСОБА_9 (помер 02 квітня 2012
року) на ім’я відповідача ОСОБА_6 на
право розпорядитися або подарувати
належну йому частину квартири №18 буд.28,
що у селищі Калінінець Наро-Фомінского
району Московської області, Росія,
громадянину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Недригайлівського районного
суду Сумської області від 26 листопада
2013 року обидва позови об’єднані в одне
провадження (т.1 а.с.52).

Рішенням Недригайлівського районного
суду Сумської області від 22 квітня 2014
року у задоволенні позовів ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 відмовлено (т.2 а.с.67-70).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 – ОСОБА_4, посилаючись на
неповноту з’ясування обставин,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог даної
позивачки.

Вказує, що ОСОБА_9, який є батьком
померлого чоловіка ОСОБА_3, особисто
казав їй, що ніякої заяви про прийняття
спадщини після сина не підписував, тому
вважає оспорювану заяву на оформлення
спадщини та довіреність на дарування
спадкового майна підробленими. Вважає
необґрунтованою відмову у проведенні
почеркознавчої експертизи, наполягає
на її проведенні в апеляційній
інстанції.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неповноту з’ясування
обставин, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам, порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить зазначене рішення суду
скасувати в частині відмови у
задоволенні її вимог та ухвалити нове
рішення яким задовольнити її позов.

Доводить, що суд не витребував ряд
документів необхідних для проведення
почеркознавчої експертизи, а тому
просить призначити судову
почеркознавчу експертизу для
визначення дійсності підпису ОСОБА_9 в
оспорюваній довіреності. Вважає, що суд
безпідставно не взяв до уваги покази
свідків ОСОБА_9 Гр.М. та ОСОБА_11, які
пояснили, що ОСОБА_9 був лежачим хворим
і до нотаріуса ніколи не звертався, а
його паспорт зник у грудні 2010 року.

Заслухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_3, позивача ОСОБА_5 та її
представника, заперечення
відповідачів ОСОБА_6 та нотаріуса
ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що обидві
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_9, який
помер 02 квітня 2012 року у віці 82 роки (т.1
а.с.26), мав сімох дітей, з них: дочок
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та синів ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позивачка ОСОБА_3 (громадянка РФ), з 12
липня 1996 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10
(громадянин РФ). Це подружжя проживало у
однокімнатній квартирі №18,
розташованій в селищі Калінінець,
буд.28, Наро-Фомінского району
Московської області, Російська
Федерація (т.1 а.с.10, 40).

Вказане житло відповідно до Свідоцтва
про державну реєстрацію прав від 20
грудня 2005 року, зареєстрованого
Головним управлінням Федеральної
реєстраційної служби по Московській
області, належало ОСОБА_10 на праві
власності (т.1 а.с.11).

ОСОБА_10 помер 21 квітня 2010 року (т.1 а.с.40).

15 жовтня 2010 року його батько - ОСОБА_9
звернувся до приватного нотаріуса
Недригайлівського районного
нотаріального округу Сумської області
ОСОБА_8 із заявою про прийняття
спадщини за законом після смерті свого
сина ОСОБА_10 Ця заява зареєстрована у
реєстрі за №1623 (т.1 а.с.16).

15 жовтня 2010 року приватним нотаріусом
Недригайлівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим №1625 посвідчено
довіреність, якою ОСОБА_9 уповноважив
свою дочку ОСОБА_6 бути його
представником у відповідній
нотаріальній конторі, а також будь-яких
підприємствах, установах, організаціях
з питань оформлення спадкових прав за
законом на частку квартири №18 буд.28 у
селищі Калінінець Наро-Фомінского
району Московської області, Росія, а
також розпоряджатися (в тому числі
продати) вищезазначену квартиру (т.1
а.с.15).

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 28 жовтня 2010
року, посвідченим за реєстровим №6387
нотаріусом м.Апрєлєвка Наро-Фомінского
округу Московської області РФ ОСОБА_14,
ОСОБА_3 у порядку спадкування після
чоловіка ОСОБА_10 набула право
власності на 1/2 частину квартири №18 у
селищі Калінінець, буд.28,
Наро-Фоминского району Московської
області, РФ (т.1 а.с.17).

16 листопада 2010 року цим же нотаріусом у
м.Апрєлєвка за реєстровим №6665 видано
на ім’я ОСОБА_9 свідоцтво про право на
спадщину за законом після померлого
сина на іншу 1/2 частину вказаної
квартири (т.1 а.с.16, 18).

24 грудня 2010 року ОСОБА_9 надав
довіреність, посвідчену за реєстровим
№2052 приватним нотаріусом
Недригайлівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8, якою
уповноважив ОСОБА_6 бути його
представником у відповідній
нотаріальній конторі, а також будь-яких
підприємствах, установах,
організаціях, в тому числі в органах
РАГС, з питань оформлення спадкових
прав за законом на 1/2 частку
вищезазначеної квартири, а також
розпоряджатися або подарувати вказану
частку квартири громадянину ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.19).

Із посвідчувальних написів приватного
нотаріуса ОСОБА_8 на вищеназваних заяві
ОСОБА_9 про прийняття спадщини та обох
довіреностях від його імені
вбачається, що у зв’язку з його
хворобою посвідчення цих трьох
правочинів здійснювалося за місцем
проживання даної особи за адресою:
с.В.Будки Недригайлівського району
Сумської області.

Із договору дарування від 01 січня 2011
року, зареєстрованого Управлінням
Федеральної служби державної
реєстрації, кадастру і картографії по
Московській області, вбачається, що
діючи від імені ОСОБА_9 на підставі
названої довіреності від 24 грудня 2010
року, ОСОБА_6 подарувала своєму сину
ОСОБА_7 у власність 1/2 частку
вищезазначеної квартири у селищі
Калінінець, РФ (т.1 а.с.22-24).

06 лютого 2012 року ОСОБА_9 звернувся до
Недригайлівського районного сектору
Управління державної міграційної
служби України в Сумській області із
заявою про отримання внутрішнього
паспорта громадянина України взамін
втраченого. Новий паспорт йому було
видано 06 березня 2012 року (т.1 а.с.27).

Постановою ДІМ Недригайлівського РВ
УМВС України в Сумській області від 07
травня 2012 року відмовлено у порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за
фактом вчинення злочину передбаченого
ст.385 КК України (підроблення
документів, печаток, штампів та
бланків, їх збут, використання
підроблених документів, печаток,
штампів) за відсутністю ознак злочину
(т.1 а.с.45).

Рішенням Наро-Фомінского міського суду
Московської області від 16 жовтня 2013
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання
«недостойным наследником» і
зобов’язання повернути безпідставно
отриману 1/2 частку квартири №18 за
адресою: селище Калінінець, буд.28,
Наро-Фомінского району Московської
області, РФ (т.1 а.с.95-100).

За таких правильно і з достатньою
повнотою встановлених обставин, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачі
не довели наявності тих обставин
недійсності односторонніх правочинів,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог, а тому на законних
підставах відмовив у задоволенні обох
позовів.

Так, звертаючись із вказаними позовами
ОСОБА_15 та ОСОБА_5, як на підстави
визнання недійсними правочинів,
посилалися на відсутність у ОСОБА_9 за
його життя волевиявлення на їх
вчинення і доводили, що у зв’язку з
потребою коштів на лікування він хотів
продати успадковану частину квартири.
Вважали, що оскаржувані довіреності та
заява взагалі не могли бути складені,
оскільки на той період паспорт ОСОБА_9
був втрачений, а підпис у документах
від його імені йому не належить.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього
Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

При посвідченні правочинів ОСОБА_9
приватний нотаріус ОСОБА_8 діяла згідно
з вимогами ст.41 Закону України «Про
нотаріат» та п.11 чинної на той час
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом МЮ України №13/05
від 03 березня 2004 року, та відповідно до
цих нормативних актів вчинила ці
нотаріальні дії поза робочим місцем
нотаріуса за місцем проживання
довірителя у зв’язку з його хворобою,
про що засвідчила у посвідчувальних
написах.

Відповідні записи з даними його
паспорта маються у Журналі обліку
викликів нотаріуса для вчинення
нотаріальних дій поза робочим місцем
нотаріуса (номенклатурна справа 01-26), а
відомості про посвідчення
довіреностей належним чином і
своєчасно були внесені до електронної
бази Єдиного реєстру довіреностей (т.2
а.с.108-118).

Свідки: син померлого - ОСОБА_9 Гр.М. та
дружина цього сина - ОСОБА_11 проживали
окремо від ОСОБА_9, з огляду на таємницю
вчинення нотаріальних дій вони не були
присутніми при посвідченні нотаріусом
цих правочинів, а тому суд правильно
надав перевагу письмовим доказам.

Щодо втрати паспорта ОСОБА_9 звернувся
до компетентних органів лише у 2012 році.

Посилання на необґрунтовану відмову
суду в проведенні експертизи у справі
спростовуються ухвалою
Недригайлівського районного суду
Сумської області від 11 грудня 2013 року
про призначення судової
почеркознавчої експертизи, виконання
якої доручалось експертам Сумського
відділення при Харківському НДІСЕ
ім.засл.проф. ОСОБА_16. Цією ж ухвалю суду
обов’язок оплати за проведення
експертизи покладено на ОСОБА_5 (т.1
а.с.111-112).

Однак від судового експерта надійшло
клопотання від 13 січня 2014 року (т.2 а.с.2),
в якому він просив продовжити строк
проведення судово-почеркознавчої
експертизи, надати додаткові матеріали
для її проведення, а саме: медичну
картку ОСОБА_9; вільні зразки підписів
(30-35 п.) та почерку (на 20-25 арк.) ОСОБА_9,
які можуть бути в різнохарактерних за
своїм цільовим призначенням
документах, виконані до 24 грудня 2010
року; умовно-вільні зразки його
підписів та почерку. Експерт також
вказав, що на адресу ОСОБА_17 (АДРЕСА_1)
надіслано рахунок за проведення
судової почеркознавчої експертизи та
зобов’язано у місячний термін
забезпечити оплату.

На виконання вказаного клопотання
експерта, ухвалою місцевого суду від 17
лютого 2014 року (т.2 а.с.15-18) подовжено
строк для проведення експертизи та
зобов’язано надати експерту для
дослідження: приватного нотаріуса
ОСОБА_8 – оригінал Реєстру для
реєстрації нотаріальних дій за 2010 року
та другий примірник заяви ОСОБА_9 про
його вступ до спадщини;
Недригайлівську ЦРЛ – медичну картку
ОСОБА_9 та інформацію про наявність
інвалідності чи тяжких хронічних
захворювань.

Крім того, суд повторно зобов’язав
ОСОБА_17 у зазначений експертом строк
оплатити вартість
судово-почеркознавчої експертизи.
Також експерту для дослідження
направлено надані стороною ряд
документів в яких наявний особистий
підпис ОСОБА_9: оригінал військового
квитка від 01 березня 1967 року, оригінал
договору про користування електричною
енергією від 24 травня 2000 року, оригінал
договору оренди землі від 21 березня 2000
року.

Приватний нотаріус у наданні експерту
оригіналів витребуваних документів,
які місцевий суд оглядав у судовому
засіданні 22 квітня 2014 року, відмовила з
посиланням на п.4 ст.8-1 Закону України
«Про нотаріат» (т.2 а.с.22), згідно з якою
вилучення (виїмка) реєстрів
нотаріальних дій та документів, що
передані нотаріусу на зберігання в
порядку, передбаченому цим Законом, а
також печатки нотаріуса не
допускається. Такі реєстри
нотаріальних дій, документи чи печатка
нотаріуса можуть бути надані суду за
мотивованою постановою суду тільки для
огляду і повинні бути повернуті судом
негайно після огляду.

Недригайлівська ЦРЛ повідомила, що
медична картка ОСОБА_9 відсутня, групи
інвалідності та тяжких хронічних
захворювань він не мав (т.2 а.с.21). Однак
сторони і приватний нотаріус визнали
той факт, що вказана особа була лежачою
внаслідок перелому нижньої третини
шийки правого стегна, це ж убачається з
довідки ОСОБА_18
фельдшерсько-акушерського пункту (т.2
а.с.92).

За таких обставин від судового
експерта ОСОБА_19 надійшло повідомлення
від 24 березня 2014 року (т.2 а.с.25-26) про
неможливість надання висновку судової
почеркознавчої експертизи у даній
справі, так як всі наявні зразки
підписів ОСОБА_9 є варіантними,
виконані з розривом у часі, тому не
можуть бути співставлені між собою,
оскільки відсутні проміжні варіанти,
деякі зразки викликають сумнів
стосовно їх справжності. Такі дії
експерта узгоджуються з положеннями
абз.5 пункту 1.13 Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз…, затвердженої Наказом МЮ
України №53/5 від 08 жовтня 1998 року.

Крім того, експертною установою
вказано, що оплату за експертизу
позивач ОСОБА_17 так і не внесла. Як
роз’яснено у п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 1997
року №8 «Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах», у
разі незгоди сторони оплатити вартість
експертизи, суд розглядає справу на
підставі наявних доказів.

З огляду на викладене і на недостатню
для надання експертного висновку
кількість вільних та умовно-вільних
зразків підписів ОСОБА_9, колегія
суддів не вбачала підстав і для
призначення аналогічної експертизи у
суді апеляційної інстанції.

Надана до апеляційного суду довідка
ОСОБА_18 ФАП про стан здоров’я ОСОБА_9
(т.2 а.с.92) стосується стану його
здоров’я з 11 січня 2011 року, тобто вже
після вчинення оспорюваних правочинів.
До того ж, даний спір не заявлявся з
підстав вчинення особою не здатною
розуміти значення своїх дій чи
керувати ними.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно не вбачав підстав і для
відшкодування моральної шкоди із
заявлених ОСОБА_3 мотивів.

Доводи апеляційних скарг таких
висновків не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в
а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3
– ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити, а рішення
Недригайлівського районного суду
Сумської області від 22 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -