Номер провадження: 22-ц/785/6934/14
Головуючий у першій інстанції Куркан
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі: Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" - Шуліки
Аліни Володимирівни на рішення на
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 12 червня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року представник
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк „ПриватБанк"
звернувся до Овідіопольського
районного суду Одеської області з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості у розмірі 40191 грн.50 коп.
за кредитним договором та судовий збір
у розмірі 401 грн.92 коп. Мотивуючи тим, що
30.10.2007 року між ним та відповідачем був
укладений кредитний договір № ODXRFO02460221,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 11273 грн.12
коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0.12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Цим же договором було
передбачено сплату пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за кредитним договором та штрафів.
Однак, відповідач умови договору не
виконує, внаслідок чого станом на 04.12.2013
року утворилася заборгованість у
розмірі 40191 грн.50 коп., яка складається з
наступного:

- 3 672 грн. 34 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 1 грн. 36 коп. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;

- 34127 грн. 73 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1890 грн. 07 коп. - штраф (процентна
частина).

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 12 червня 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
„ПриватБанк" відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням
суду, представник ПАТ КБ „ПриватБанк" -
Шуліка Аліна Володимирівна звернулася
до апеляційного суду Одеської області
з апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 12 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити вимоги позивача у повному
обсязі та стягнути з відповідача
понесений судовий збір за подання
апеляційної скарги, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні заявленого позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведені обставини, на які
він посилається як на підставу своїх
вимог, а саме те, що відповідач має
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором у сумі 40191,50 грн.
Відповідачем надано суду копії актів
про передачу позивачу заставного майна
(а. с. 29, 30), в той час , як позивачем не
виконана ухвала суду від 11.02.2014 року про
витребування доказів - виписок з
відповідних рахунків, що стосуються
надання, обслуговування кредитного
договору від 30.10.2007 року, нарахування та
сплати відсотків і штрафних санкцій за
договором (а. с. 33, 39).

Проте погодитися з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки суд дійшов до нього з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що в
судовому засіданні 11.02.2014 року за
клопотанням ОСОБА_3 судом з ПАТ КБ
«Приватбанк» витребувано завірені
копії виписок з відповідних рахунків,
що стосуються надання, обслуговування
кредитного договору від 30.10.2007 року,
нарахування та сплати відсотків і
штрафних санкцій за даним договором.
Супровідним листом від 12.02.2014 року
ухвалу направлено на адресу філії
«Южне головне регіональне управління»
ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м.
Одеса, вул. Успенська 22-а (а. с. 31-33, 35).

В матеріалах справи відсутні відомості
про отримання ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні 17 березня 2014 року
у зв`язку із невиконанням ухвали від
12.02.2014 року, судом направлено лист за
вих.. № 2568 від 17.03.2014 року з вимогою
виконати направлену ухвалу суду з
доданням судової повістки про виклик у
судове засідання на 11.04.2014 року о 10-00 г.
Копія (дублікат ухвали) судом до листа
не додавалася (а. с. 39).

Відповідно до розписки від 12.05.2014 року
старший юрисконсульт філії Южне
головне регіональне управління» ПАТ
КБ «Приватбанк» Бібік Д.П. отримав
серед інших копій документів, доданих
до справи також копію ухвали суду від
11.02.2014 року (а. с. 53).

Як вже зазначалося в ухвалі від 11.02.2014
року про витребування документів судом
визначено виконавця - ПАТ КБ
«Приватбанк» і тому ухвала в
будь-якому випадку підлягала передачі
за місцем розташування головного
офісу ПАТ КБ «Приватбанк» - м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
перемоги 50 для її виконання або з метою
визначення виконавця.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 133 ЦПК
України особи, які не мають
можливості подати доказ, який вимагає
суд, взагалі або у встановлені судом
строки, зобов'язані повідомити про це
суд із зазначенням причин протягом
п'яти днів з дня отримання ухвали.

Представнику ПАТ КБ «Приватбанк»
ухвала від 11.02.2014 року вручена 12.05.2014
року. При цьому суд при виданні копії
даної ухвали, не встановлював точний
строк для її виконання.

При таких обставинах, у суду першої
інстанції не було підстав в судовому
засіданні вважати, що ПАТ КБ
«Приватбанк» не виконав ухвалу про
витребування доказів, не представив
виписок з відповідних рахунків, що
стосуються надання, обслуговування
кредитного договору від 30.10.2007 року,
нарахування та сплати відсотків і
штрафних санкцій за даним договором і
таким чином не довів своїх вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Разом з тим районним судом не
роз`яснювалася відповідачу ч. 4 ст. 10
ЦПК України про наявність права
заявити клопотання про призначення
судово-бухгалтерської або
судово-економічної експертизи на
предмет обґрунтованості розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
про оцінку заставного майна на
підставі копії актів про передачу
банку предметів застави та перевірку
її зарахування на погашення
заборгованості.

Серед доводів апеляційної скарги
апелянтом вказано, що ПАТ КБ
«Приватбанк» не встигло представити до
суду витребувану ухвалою роздруківку
виписок з відповідних рахунків, що
стосуються надання, обслуговування
кредитного договору від 30.10.2007 року,
нарахування та сплати відсотків і
штрафних санкцій за даним договором та
повідомляв про це суд електронною
поштою.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Під час слухання справи в суді першої
інстанції відповідачем заявлено про
застосування позовної давності, строк
якої на думку відповідача сплив до
звернення позивача з даним позовом до
суду і підстави поновлення якого
відсутні.

Проте з п. 5.5. кредитного договору №
ODXRFO0246022 від 30 жовтня 2007 року терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, неустойки -
пені, штрафів за даним договором
встановлюються сторонами тривалістю у
5 років.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого обов`язку. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання давності до нового строку
не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що
вперше відповідачем порушено
зобов`язання у грудні 2008 року, коли
Банком начислено пеню у розмірі 70 грн. 23
коп.

З позовом до суду Банк звернувся у
грудні 2013 року - тобто протягом 5 років
з часу порушення своїх прав.

Проте, відповідачем 12.08.2009 року
здійснений платіж на погашення
заборгованості в сумі 1110 грн. 55 коп. (а.
с. 72) та крім того у червні 2011 року
відповідачем передано на реалізацію
заставне майно - 2 телевізори та один
холодильник для погашення
заборгованості по кредитному договору
(а. с. 29, 30).

Судова колегія вважає, що таким чином
строк позовної давності перервався і
тому відсутні підстави вважати, що
Банком пропущено строк позовної
давності на час подання до суду позову
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Посилання відповідача на неможливість
збільшення сторонами строку
спеціальної позовної давності щодо
начислення та стягнення пені, не
відповідає нормі ст. 259 ЦК України, яка
передбачає таку можливість у разі
досягнення сторонами відповідної
письмової домовленості укладенням
відповідного договору в письмовій
формі. При цьому у даній нормі не
зазначено про те, що може бути
збільшена лише загальна позовна
давність, а відтак законодавець
допускає можливість збільшення
сторонами і спеціальної позовної
давності - при цьому, як скороченої, так
і більше тривалої. Єдина заборона,
встановлена законодавцем - так це
неможливість скорочення позовної
давності і це знов-таки стосується як
загальної так і спеціальної позовної
давності ( скороченої та більше
тривалої).

Судовою колегією встановлені наступні
обставини справи:

- 30.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 було укладено договір №
ODXRFO02460221, відповідно до якого
останньому було надано кредит у
розмірі 11273,12 грн. зі сплатою 0,12% річних
на суму залишку заборгованості на ст.
рок 30 місяців з 30.10.2007 року до 30.04.2010
року включно. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що написана заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» .
Відповідач мав щомісячно сплачувати
банку 376 грн. 36 коп. для погашення
заборгованості за кредитом. Пунктами
5.1, 5.3, 5.4, 5.5 вказаних Умов передбачено,
що при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань банк має право нарахувати ,
а позичальник зобов`язаний сплатити
пеню у розмірі 0,5% від суми
простроченого платежі, але не менше 1
грн. за кожний день прострочки платежу.
При порушенні строків платежів більш
ніж на 30 днів, він повинен сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову. Нарахування неустойки за кожен
випадок порушення зобов`язань,
передбаченої п. п. 5.1, 5.2., 5.3 цих Умов
здійснюється протягом 3-х років з дня
коли відповідне зобов`язання повиннно
бути виконане позичальником;

-відповідно до виписки руху коштів по
рахункам відкритих Банком у
відповідності до п. 2.1. умов надання
споживчого кредиту
«Розстрочка/Стандарт» ПАТ
«Приватбанк» перерахував на користь
ТОВ «Ельдорадо-Юг» 9807 грн. у якості
оплати за товари, придбані ОСОБА_3 та
решта кредитних коштів - 1466 грн. 15 коп.
перераховано у якості одноразової
винагороди за надання позичальнику
ОСОБА_3 фінансового інструменту в обмін
на зобов`язання щодо повернення
кредиту , сплати відсотків, комісії
згідно заяви та Умови надання
споживчого кредиту
(Розстрочка/Стандарт);

- Банк виконав своїх зобов`язання щодо
видачі ОСОБА_3 на його споживчі потреби
11273 грн. 15 коп. (9807 +1466,15);

- ОСОБА_3 не виконав у повному обсязі
своїх зобов`язань по кредитному
договору № ODXRFO02460221 від 30.10.2007 року щодо
повернення кредиту , сплати відсотків,
комісії, внаслідок чого станом на 04.12.2013
року утворилася заборгованість, яка
згідно розрахунку становить 40191 грн.50
коп. і складається із заборгованості
за кредитом - 3 672 грн. 34 коп.;
заборгованості по відсотках за
користування кредитом - 01 грн. 36 коп. ;
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором -
34127 грн. 73 коп.; штраф у (фіксована
частина) - 500 грн.; штрафу (процентна
складова) - 1890 грн. 07 коп. (а. с. 2-3);

- відповідно до акту про передачу
заставного майна від 24.06.2011 року
ОСОБА_3 передав ПАТ КБ «Приватбанк» 2
телевізори «Єліт». При цьому
позичальник відповідно до акту від
24.06.201 року доручив банку передати на
реалізацію 2 телевізори «Єліт» за
ціною визначену незалежним оцінщиком,
а виручені кошти за вирахуванням
витрат на проведення оцінки майна
направити на погашення заборгованості.
Про результати оцінки та результати
реалізації майна Банк мав повідомити
позичальник додатково (а. с. 29);

- відповідно до заяви від 30.06.2011 року
ОСОБА_3 передав ПАТ КБ «Приватбанк»
один холодильник «Норд». При цьому
позичальник та Банк погодили, що у
випадку непогашення наявної
простроченої заборгованості в строк до
05.07.2011 року Банк має право звернути
стягнення на предмет застави
(холодильник «Норд») шляхом продажу
застави з укладенням договору
купівлі-продажу з третьою
особою-покупцем або на публічних
торгах, або шляхом безпосереднього
продажу конкретному покупцю в тому
числі з правом укладення Банком
договору купівлі-продажу застави від
імені Позичальника. Також сторони
погодили, що дана заява разом із
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
Умовами та правилами надання
банківських послуг, Тарифами складає
між позичальником та Банком угоди про
прийом платежів за призначенням
погашення заборгованості за
кредитно-заставним договором за
рахунок реалізації предмета застави (а.
с. 30);

- згідно із випискою по кредитним
рахункам ОСОБА_3 вбачається, що 07.07.2011
року та 08.07.2011 року на погашення кредиту
надійшли суми від реалізації
заставного майна - 470 грн., 600 грн. та 250
грн., а всього 1320 грн. (а. с. 75 зворотний
бік).

Таким чином, при здійсненні розрахунку
заборгованості, банком враховані суми,
що поступили від реалізації заставного
майна на погашення заборгованості по
кредитному договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником ;зобов'язання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Отже, зменшення розміру неустойки це
право суду.

Судом першої інстанції відмовлено у
задоволенні заявленого позову про
стягнення заборгованості по
кредитному договору по суті - у зв`язку
із недоведеністю вимог.

При цьому судова колегія враховує, що
подання заяви відповідачем про
застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України
можливе при визнанні останнім
наявності підстав для стягнення
неустойки, а у справі, рішення по якій
переглядається, відповідач вказував на
безпідставність вимоги про стягнення
всієї заборгованості по кредитному
договору взагалі, в тому числі і
неустойки зокрема.

Отже подання заяви відповідачем про
застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України
можливе при визнанні останнім
наявності підстав для стягнення
неустойки.

Разом з тим заперечення відповідача
на безпідставність вимог взагалі і про
стягнення неустойки зокрема, не
перешкоджають за наявністю
передбачених законом підстав
застосуванню ч . 3 ст. 551 ЦК України.

Оскільки при скасуванні рішення суду
першої інстанції у зв`зку із
невідповідністю обставинам справи і
законодавству, суд апеляційної
інстанції зобов`язаний ухвалити нове
рішення, то судова колегія вважає,
скористатися своїм правом і
застосувати до розміру неустойки
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до розрахунку
заборгованості тіло кредиту та
проценти за його користування
складають 3673 грн. 70 коп. (3672,34 +01,36)

Неустойка по кредитному договору
становить 36517 грн. 80 коп., в тому числі
пеня - 34127,73 грн.; штрафи - 2390 грн.
(фіксована частина - 500 грн. та процентна
складова 18890,07 грн.)

Тобто неустойка перевищує основні
платежі по кредитному договору у 9,94
рази.

Судова колегія враховує занадто
високий її розмір порівняно зі
збитками споживача, часткове виконання
зобов`язання позичальником щодо
повернення тіла кредиту - із 11273,15 грн.
залишилася заборгованість 3673,7 грн., що
становить 32,58%, тобто повернуто 67,42% або
2/3 частини тіла кредиту, в тому числі і
за рахунок передачі заставного майна
на реалізацію.

При таких обставинах, судова колегія
вважає за справедливе зменшити розмір
неустойки до розміру заборгованості по
тілу кредиту і процентах за його
користуванням - до 3673 грн. 30 коп. за
рахунок зменшення пені з 34127 грн. 73 коп.
до 1283 грн. 63 коп.

Тобто загальна сума неустойки, що
підлягає стягненню становить штраф
(фіксована частина) - 500 грн.; штраф
(процентна складова) - 1890 грн. 07 коп. та
пеня 1283 грн. 63 коп., а всього 3673 грн. 70
коп., що дорівнює заборгованості по
тілу кредиту і процентах за його
користування.

Таким чином, апеляційна скарга
представника Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" Шуліки Аліни
Володимирівни підлягає частковому
задоволенню, рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 12
червня 2014 року - скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення заявлених вимог і
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"Приватбанк" заборгованості за
кредитним договором, яка включає в себе
заборгованість по тілу кредиту - 3672 грн.
34 коп.; заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 01 грн. 36 коп. ;
пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором -
1283 грн. 63 коп.; штраф (фіксована
частина) - 500 грн.; штраф (процентна
складова) - 1890 грн. 07 коп., а всього на
загальну суму 7347 грн. 40 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судові витрати у
вигляді судового збору, сплаченого при
поданні позовної заяви до суду першої
інстанції в сумі 401 грн. 92 коп. та при
поданні апеляційної скарги на рішення
суду в сумі 200 грн. 96 коп., а всього 602 грн.
88 коп.

Такий розмір стягнення судового збору
обумовлений тим, що сума стягнення
заборгованості по кредитному договору
судом зменшена з підстав застосування
ст. 551 ЦК України у зв`зку із значним
перевищенням розміру неустойки над
розміром заборгованості по основним
платежам кредитного договору, не у
зв`язку із необгрунтованістю самого
розрахунку.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" Шуліки
Аліни Володимирівни - задовольнити
частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 12 червня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги 50, ) заборгованості
за кредитним договором № ODXRFO02460221 від
30 жовтня 2007 року сумі 7347 грн. 40 корп.,
яка складається із заборгованості по
тілу кредиту -3672 грн. 34 коп.;
заборгованості по відсотках за
користування кредитом - 01 грн. 36 коп.;
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором -
1283 грн. 63 коп.; штрафу (фіксована
частина) - 500 грн.; штрафу (процентна
складова) - 1890 грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги 50, ) судові витрати
у вигляді судового збору сплаченого
при поданні позовної заяви до суду
першої інстанції в сумі 401 грн. 92 коп.
та при поданні апеляційної скарги на
рішення суду в сумі 200 грн. 96 коп., а
всього стягнути 602 грн. 88 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук