Справа № 486/1314/14-ц
Провадження № 2/486/605/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого
Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та
процентів за договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, з
урахуванням індексу інфляції і 3%
річних в сумі 26691.83 грн. та судових
витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що 05
листопада 2012 року передав відповідачу
24000 гривень, які той зобов'язався
повернути до 30 квітня 2013 року.
Зобов'язання не виконав і гроші не
повернув, тому він вимушений
звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач
підтримав позов, просив про його
задоволення. Пояснив, що гроші
відповідачу він не давав, а передав в 2012
році машину, яку відповідач пошкодив.
Просить стягнути з відповідача 26691.83
гривень з урахуванням індексу інфляції
і 3% річних, за мінусом 1000 гривень які
відповідач повернув.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав. Пояснив, що не отримував в
борг від позивача гроші.

Вислухавши сторони, дослідивши докази,
суд прийшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в листопаді 2012
року позивач передав відповідачу
машину, яку той пошкодив, в зв'язку з чим
написав позивачу розписку про
отримання в борг грошей. Ці обставини
визнано сторонами в судовому засіданні
і на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України вони
доказуванню не підлягають.

Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Частина 1 ст. 1047 ЦК України передбачає,
що договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не
менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Згідно до ч 2 цієї статті на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник забов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Встановлені судом обставини не
дозволяють суду зробити висновок, що
відносини між сторонами мають ознаки
договору позики.

Позивачем, на підтвердження його вимог,
надана розписка відповідача, в якій
ОСОБА_2 зобов'язався виплатити ОСОБА_1
24000 гривень в строк до 30.04.2013 року.

Проте ця розписка не може бути доказом
укладання між сторонами договору
позики, в зв'язку з тим, що вона не
посвідчує передання відповідачу
позивачем визначеної грошової суми і
не містить в собі ознак притаманних для
договору позики в сенсі ст. 1046 ЦК
України.

За таких обставин ОСОБА_1 слід
відмовити в позові до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики.

ОСОБА_1 слід роз'яснити можливість
звернення до суду з позовом до
відповідача з інших підстав
передбачених Законом.

Не підлягають задоволенню також вимоги
позивача про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові до ОСОБА_2
про стягнення боргу та процентів за
договором позики.

ОСОБА_1 відмовити в позові до ОСОБА_2 про
стягнення судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
І. М. Бобровський