Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П.,
Ковальчук Н.М.,

при секретарі судового засідання
Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Харківського національного
університету внутрішніх справ на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 04 жовтня 2013
року по цивільній справі за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - Управління МВС
України в Рівненській області про
відшкодування вартості навчання,-

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 04 жовтня
2013 року позовні вимоги Харківського
національного університету внутрішніх
справ задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ
фактичні витрати, пов»язані з
навчанням в сумі 4605, 25 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Харківський
національний університет внутрішніх
справ вказує на незаконність та
необґрунтованість прийнятого рішення,
ухваленого на неповно з»ясованих
обставинах справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення у справі, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Зазначає, що під час розгляду
справи судом першої інстанції не
застосовано закон, що підлягав
застосуванню, а саме п.п. 2.1.1, 2.1.2.1, 2.1.3,2.1.6
Порядку розрахунку витрат, який
визначає якими документами
підтверджуються фактично понесені
вищим навчальним закладом витрати,
пов»язані з навчанням курсантів.
Згідно з п.2.1.2.1 Порядку розрахунку
витрат, пов»язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах,
затвердженого

________________________________________________________________________
________

Справа №569/6557/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - К.Е.Ореховська

Провадження №22-ц/787/990/2014

Суддя-доповідач - З.М.Максимчук

наказом Міністерства оборони України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства транспорту і зв»язку
України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України,
Управління державної охорони здоров»я
України, Служби безпеки України від
16.07.2007 року відшкодування витрат на
продовольче забезпечення здійснюється
на підставі довідки-розрахунку,
складеної начальником продовольчої
служби, за визначений період навчання,
у якій відображається фактична
вартість харчування, що підраховується
на підставі відповідних норм
харчування. Продовольче забезпечення
курсантів і слухачів здійснюється
відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 29 березня 2002 року
№426 «Про норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань та осіб
рядового та начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту та Державної служби
спеціального зв»язку та захисту
інформації». Поставлення курсантів на
продовольче забезпечення, зняття з
нього здійснюється відповідно до
наказу МВС України від 13.06.1995 року №438
«Про введення в дію Норм забезпечення
майном продовольчої служби» на
підставі продовольчих атестатів або,
якщо в органі внутрішніх справ не
передбачено їх видачу, запису в
грошовому атестаті про виплату
компенсації замість продовольчого
пайка. Відомості щодо зняття
відповідача з продовольчого обліку
відсутні. Додатково зазначає, що те ж
саме стосується і забезпечення особи
комунальними послугами, що не зважаючи
на те, де саме проживав курсант / на
території університету або поза його
межами/, сума витрат, пов»язаних з його
навчанням, відповідно до п.2.1.6 Порядку
розрахунку вираховується виходячи із
середніх норм споживання наданих
послуг одним курсантом за добу, в
зв»язку з тим, що вона щодня
відвідувала навчальні заняття, а отже
користувалась опаленням,
електроенергією, водопостачанням та
іншими комунальними послугами.
Зазначає, що нарахування витрат за
періоди перебування відповідача на
канікулах, практиці та стажуванні не
здійснювалось. Виплата щомісячного
грошового забезпечення курсанту
підтверджується розрахунковими
листами за період з серпня 2003 року по
липень 2007 року, яке відповідно до п.2.1.1.1
Порядку розрахунку підлягає
відшкодуванню навчальному закладу.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_1 вважає, що суд першої
інстанції повно та всебічно з»ясував
всі обставини справи та виніс
справедливе та законне рішення.
Зазначає, що апелянт порушив взяте на
себе зобов»язання щодо забезпечення її
житлом тим, що починаючи з січня місяця
2004 року керівництво курса наполегливо
просило шукати можливість проживати
поза межами університету, вона
вимушена була проживати на орендованій
квартирі з березня місяця 2004 року до
закінчення університету. У зв»язку з
тим, що вона не проживала на території
університету з березня 2004 по 2007 рік
вона не мала права на харчування та не
харчувалась в їдальні університету.
Просить відхилити апеляційну скаргу і
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані/ пропущення строку позовної
давності тощо/, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам зазначене
рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того , що, оскільки
відповідачка проживала на території
Харківського національного
університету внутрішніх справ тільки з
вересня 2003 року по березень 2004 року, а в
подальшому, до закінчення навчального
закладу, відповідачка проживала та
харчувалась поза межами університету
то підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення суми 4605,25 гривень.
Стороною позивача не надано суду
жодного доказу понесення фактичних
витрат / комунальні послуги, харчове та
речове забезпечення/ на утримання
відповідачки ОСОБА_1 за період її
навчання з березня 2004 року по 2007 рік, а
тому в стягненні суми за вказаний
період навчання відмовлено.

Проте з такими висновками
суду першої інстанції колегія суддів
повністю погодитись не може з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом ХНУВС № 178 о/с ОСОБА_1 було
прийнято на службу в органи внутрішніх
справ і зараховано до складу курсантів
/а.с.4/.

06 вересня 2003 року між ХНУВС та
ОСОБА_1 укладена угода про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України /а.с.3/.

Наказом № 311 о/с від 05.07.2007
року після закінчення відповідачкою
ХНУВС її було відраховано зі складу
курсантів та відкомандировано для
подальшого проходження служби до УМВС
України в Рівненській області /а.с.5/.

Наказом УМВС України в
Рівненській області № 1341 о/с від 21.08.2007
року лейтенанта міліції було звільнено
з органів внутрішніх справ за п.64 «є» /
за порушення дисципліни/ /а.с.6/.

Згідно до п.1 угоди про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
за державним замовленням із числа осіб
цивільної молоді, рядового і молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ України та їх
працевлаштування в обов»язки
університету входить забезпечення
особи безкоштовним житлом та
харчування за нормами курсантського
пайка, працевлаштування випускника в
системі МВС України після закінчення
повного курсу навчання та одержання
відповідної кваліфікації, виплачувати
грошове утримання відповідно до
чинного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.18 Закону
України «Про міліцію» курсанти вищих
навчальних закладів Міністерства
внутрішніх справ України у разі
дострокового розірвання договору
через недисциплінованість, звільнені
зі служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
МВС України за порушення дисципліни,
відшкодовують МВС України витрати,
пов»язані з їх утриманням у вищому
навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
Укрваїни. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється у
судовому порядку.

Згідно з п.14 постанови Кабінету
Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996
року «Про порядок працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням», яка діяла на час вступу
відповідачки до університету, у разі
звільнення його за порушення трудової
дисципліни протягом трьох років
випускник зобов»язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Крім того, обов»язок ОСОБА_1 щодо
відшкодування вартості її утримання
під час навчання в університеті
сторони передбачили в укладеній між
ними угоді від 06 вересня 2003 року. Так,
згідно з п.3 підставами відшкодування
МВС України вартості навчання в разі
дострокового розірвання угоди є
звільнення з органів внутрішніх справ
за порушення службової дисципліни.

Відповідно до п.6 угоди
випускники, звільнені з органів
внутрішніх справ на підставі п.3 цієї
угоди, відшкодовують фактичні витрати
на навчання в повному обсязі.

У Пункті 7 Угоди вказано, що
вартість навчання визначається
щорічно Національним університетом
внутрішніх справ відповідно до
фактичних видатків на його утримання
та чисельності перемінного складу.
Зазначений пункт діє до прийняття
Кабінетом Міністрів України Порядку
відшкодування випускниками до
державного бюджету вартості навчання у
разі порушення ними умов щодо
працевлаштування.

Угода набрала чинності з моменту
підписання і діяла до 01.07.2010 року./п.10
угоди/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Враховуючи те, що звільнення
ОСОБА_1 відбулось в межах трирічного
строку роботи за призначенням, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ХНУВС про стягнення з відповідачки
витрат, пов»язаних з навчанням.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду в частині
стягненню з відповідачки витрат,
пов»язаних з навчанням у сумі 4605,25
гривень.

Із розрахунку, наданому позивачем
вбачається, що фактичні витрати,
пов»язані з утриманням ОСОБА_1 на
навчанні відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 01.03.2007
року № 313 складають 14 125, 53 копійки.

У зв»язку з цим рішення суду
відповідно до вимог ст.309 ЦПК України
підлягає зміні в частині розміру
коштів, що підлягають стягненню.

Що стосується тверджень
відповідачки про те, що ХНУВС не може
бути належним позивачем в цій справі,
колегія суддів не може взяти їх до
уваги, оскільки з п.3 Порядку розрахунку
витрат, пов»язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах,
вбачається, що відшкодовані за
утримання курсантів у вищих навчальних
закладах кошти враховуються у
кошторисних показниках спеціального
фонду відповідних центральних органів
виконавчої влади як власні надходження
вищого навчального закладу за витрати
на утримання курсантів.

Таким чином, на навчання
виділяються кошти з державного бюджету
України і перераховуються вищим
навчальним закладам МВС України, як
розпорядникам коштів другого рівня та
останніми на підготовку фахівців для
підрозділів МВС України.

Колегія суддів не може взяти
до уваги і доводи відповідача про те, що
ОСОБА_1 з березня місяця 2004 року до
закінчення навчання проживала за
межами університету, та за рахунок
закладу не харчувалася, оскільки у
зобов»язання ХНУВС входить
забезпечення курсантів харчуванням,
матеріально-технічним забезпеченням,
що регламентується Порядком
забезпечення продовольчими пайками
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ,
військовослужбовців внутрішніх
військ, курсантів та слухачів
навчальних закладів системи МВС
України, затвердженим наказом МВС
України № 684 від 20 вересня 1996 року та
Порядком розрахунку витрат, пов»язаних
з утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах, затвердженим
постановою КМУ № 313 від 01 березня 2007
року.

Докази, надані відповідачкою про
те, що вищий навчальний заклад витрати
на її навчання не поніс, так як вона
проживала поза межами університету та
три рази на добу не харчувалась за
рахунок університету, університет не
ніс затрати на комунальні послуги, на
думку колегії суддів не є
переконливими. Встановлюючи
зазначений факт в судовому засіданні,
суд першої інстанції помилково
послався на покази свідків ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, як докази, так як вказані
свідки не були допитані в судовому
засіданні відповідно до ст.50 ЦПК
України.

За таких обставин, судове рішення,
відповідно до вимог ст.309 ЦПК України
підлягає до зміни в частині стягнення
суми фактичних витрат, які поніс
Національний університет внутрішніх
справ, пов»язаних із навчанням ОСОБА_1,
а, отже, необхідно стягнути суму 14125,53
гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,-

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу Харківського
національного університету внутрішніх
справ - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 04.10 2013
року по справі за позовом Харківського
національного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про відшкодування
вартості навчання змінити в частині
стягнення суми 4605, 25 копійок, стягнувши
з ОСОБА_1 на користь Харківського
національного університету внутрішніх
справ 14125 гривень 53 копійки.

В іншій частині рішення по цій
справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його оголошення, але може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук