Справа № 296/4311/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

(заочне)

"28" серпня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

Головуючого - судді Адамовича О.Й.

При секретарі Світко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з даним
позовом, в якому зазначила, що 16.04.2011
року вона уклала договір позики з
ОСОБА_2, згідно якого передала у
власність відповідачці 35 500 грн.
терміном до 31.05.2011 року.

На підтвердження передачі грошових
коштів у позику ОСОБА_2 16.04.2011 року була
написана розписка. Проте, на
сьогоднішній день відповідач грошові
кошти не повернула, а тому позивач
звернулась до суду з даним позовом та
просить стягнути 65 440,35 грн., з яких
35500грн. - сума позики, 17150грн. сума
штрафу, 4936,93грн. пеня, 3162,90грн. - 3% річних
та 4090,52грн. - інфляційні нарахування.

В судовому засіданні представник
позивач позов підтримав із зазначених
підстав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила. Відповідач у відповідності
до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо
матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи у відсутності
відповідача та представника позивача,
що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158
ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі в їх сукупності, суд доходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що
16.04.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики (а.с.4, 19), згідно
якого ОСОБА_1 передала у власність
ОСОБА_2 35500 грн. терміном до 31.05.2011 року.
На підтвердження передачі грошових
коштів у позику ОСОБА_2 16.04.2011 року була
написана розписка (а.с.5, 21).

На час подачі позову до суду відповідач
ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1 суму позики.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підставі ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк в та в порядку, що
встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України, відповідно до ч.2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший
процентів не встановлений договором
або законом.

Статтями 610 та 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання, що включає у себе його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання), настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.579 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому, штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 6 договору позики від
16.04.2011р. сторони визначили, що в різі
порушення строку повернення позики,
позичальник зобов'язується сплатити
позикодавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
невиплачених коштів за кожен день
прострочки. А в разі перевищення
прострочки в 30 днів, позичальник
додатково сплачує позикодавцю штраф в
розмірі 50% від суми позики за кожні такі
30 днів.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за договором позики від
16.04.2011 року, станом на 19.05.2014 року
відповідач має заборгованість у
розмірі 65 440,35 грн., яка складається з:
суми боргу - 35 500 грн., штрафу - 17750 грн.,
пені - 4936,93 грн., 3% річних - 3162,90 грн.,
інфляційних нарахувань - 4090,52 грн. (а.с.3).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
заявленими у відповідності до чинного
законодавства.

Разом з тим, виходячи з принципів
справедливості, добросовісності та
розумності, беручи до уваги
відсутність прямих збитків у позивача
через порушення відповідачем своїх
зобов'язань, заявлення до стягнення
інших грошових вимог, які покладають на
відповідача додаткову грошову
відповідальність за неналежне
виконання зобов'язання, суд вважає за
можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551
ЦПК України та зменшити суму пені до
2000грн., а суму штрафу до 4000грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
оскільки позовні вимоги загалом є
обґрунтованими, понесені позивачем і
документально підтверджені судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, ч.4 ст.169, 209, 212,
214-215, ЦПК України, ст.ст.526, 625, 1046-1053 ЦК
України, -

В И Р І Ш И В

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі 35500 (тридцять п'ять
тисяч п'ятсот) грн., 4000 (чотири тисячі)
грн. штрафу, 2000 (дві тисячі) грн. пені, 3162
(три тисячі сто шістдесят дві) грн. 90
коп. - 3% річних, 4090 (чотири тисячі
дев'яносто) грн. 52 коп. інфляційних
нарахувань та 654,40грн. сплаченого
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Корольовським районним судом м.
Житомира за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира шляхом подачі заяви про
його апеляційне оскарження, яка може
бути подана протягом десяти днів після
оголошення рішення суду і подачею
апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
О. Й. Адамович