Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі: головуючої судді
Монич О.В.,

при секретарі
Пассер М.І.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представник позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Орбан О.Ю.,

та свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВЕ Ужгород» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
завою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВЕ Ужгород» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку та моральної
шкоди, мотивуючи її тим, що 04.12.2012
позивач був прийнятий на посаду
головного механіка на ТзОВ «АВЕ
Ужгород» з випробуванням в один місяць,
а згодом переведений на постійну
посаду механіка на ТОВ «АВЕ Ужгород».
11.11.2013 р. ОСОБА_1 було звільнено із
займаної посади по угоді сторін, згідно
наказу № 221/01-2 від 11.11.2013 р., про що
зроблено відповідний запис до його
трудової книжки.

На день звільнення ОСОБА_1 відповідач
по справі повного розрахунку не
здійснив та не видав трудової книжки.

Оскільки відповідач неправомірно
відмовився виплачувати нараховану
позивачу заробітну плату в день
звільнення з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сума
заробітку за період починаючи із 01.11.2013
р. по дату звільнення ОСОБА_1 в сумі 1 703,25
грн.

Таким чином з дати звільнення ОСОБА_1
11.11.2013 року по дату отримання ним
трудової книжки 10.12.2013 року минув один
місяць, за який позивач перебував у
вимушеному прогулі, так як не мав
можливості влаштуватися на нову роботу
у зв'язку з відсутністю трудової
книжки, а тому підлягає відшкодуванню
за вимушений прогул за період з 11.11.2013 р.
по 10.12.2013 р. в розмірі 3 300,00 грн.

У зв'язку із вчиненням відповідачем
протиправних дій, невиконання ним умов
трудового договору, та безпідставного
систематичного порушення його прав,
позивачу завдано моральної шкоди, яка
полягає у психологічному розчаруванні
можливості відновлення його моральних
прав, внаслідок неправомірних дій
відповідача. Завдану відповідачем
моральну шкоду ОСОБА_1 оцінюю у розмірі
5 000 (п'ять тисяч) грн.

Просить суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВЕ
Ужгород» на користь ОСОБА_1 невиплачену
заробітну плату у розмірі 1 703,25 грн.,
суму заборгованості у розмірі 3300,00 грн.
за вимушений прогул та 5000,00 грн.
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його
представник збільшив позовні вимоги та
просив суд стягнути з ТзОВ «АВЕ
Ужгород» на користь ОСОБА_1 невиплачену
заробітну плату в розмірі 1703,25 грн. та
суму заборгованості у розмірі 20680,00 грн.
середнього заробітку за весь період
затримки проведення розрахунку.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив та
пояснив, що розрахунок з позивачем за
жовтень з 15.10.2013 року по 31.10.2013 року
відповідачем проведено повністю,
заборгованість по заробітній платі
відсутня.

Також, 11.11.2013 р. після звільнення ОСОБА_1
на підставі його заяви з посади
головного механіка за угодою сторін,
йому було запропоновано у відділі
кадрів ТОВ «АВЕ Ужгород» отримати
належним чином оформлену трудову
книжку. Однак позивач відмовився від
отримання такої, про що інспектором з
кадрів ТОВ «АВЕ Ужгород» було складено
відповідний акт. Належні до виплати при
звільненні позивачу суми 15.11.2013 року
були перераховані на його картковий
рахунок. Оскільки відповідач здійснив
повний розрахунок належних
працівникові сум у зв'язку із
звільненням та здійснив випалу
середнього заробітку за затримку
остаточного розрахунку з працівником у
повному обсязі просить відмовити у
задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що в кінці жовтня він був у
бухгалтерії ТОВ «АВЕ Ужгород» щоб
отримати заробітну плату. Розписався у
відомості, однак гроші не отримав. Там
також знаходився і ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що у жовтні він перебував у
бухгалтерії ТОВ «АВЕ Ужгород». Там
також був ОСОБА_1 ОСОБА_5 розписався про
отримання заробітної плати у
відомості, однак гроші не отримував.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він отримував
заробітну плату в бухгалтерії по
відомості і бачив там також ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює бухгалтером в
ТОВ «АВЕ Ужгород» та заробітна плата
працівникам нараховується на
відомість або на банківську картку,
при цьому працівники отримують кошти
та ставлять підписи у відовість про
отримання заробітної плати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює касиром в ТОВ
«АВЕ Ужгород» та заробітна плата
працівникам виплачуюється як по
відомості так і на банківську картку.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача та представника
відповідача, свідків, вивчивши та
перевіривши в судовому засіданні
матеріали справи, суд приходить до
слідуючого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме трудової книжки ОСОБА_1 04.12.2012 був
прийнятий на посаду головного механіка
на ТзОВ «АВЕ Ужгород» з випробуванням в
один місяць, а згодом переведений на
постійну посаду механіка на ТОВ «АВЕ
Ужгород».

11.11.2013 р. ОСОБА_1 було звільнено із
займаної ним посади по угоді сторін,
про що й зроблено відповідний запис до
його трудової книжки.

Відповідно до відомості на виплату
грошей № 91 за жовтень 2013 р. зазначено,
що ОСОБА_1 було виплачено 1710,06 грн.

Також, у відомості нарахування коштів
№ 98 (заробітна плата та аванси) за
листопад 2013 на карткові рахунки
співробітників зазначено, що на
картковий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 було
нараховано 2007,70 грн.

Отже вимоги ОСОБА_1 про порушення його
прав з боку товариства, несвоєчасну
виплату заробітної плати за другу
половину жовтня, несвоєчасне
проведення з ним розрахунку при
звільненні та порушення строків видачі
трудової книжки не ґрунтуються на
належних та допустимих доказах і
повністю спростовуються запереченнями
представника позивача та доданими до
матеріалів справи доказами, а відтак є
безпідставними та суд відмовляє у їх
задоволенні.

Щодо твердження позивача про те, що
відповідачем йому не було видано його
трудову книжку, то суд констатує
слідуюче.

У відповідності до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки зазначені в
статті 116 цього Кодексу.

11.11.2013 р. після звільнення ОСОБА_1 на
підставі його заяви з посади головного
механіка за угодою сторін, йому було
запропоновано у відділі кадрів ТОВ
«АВЕ Ужгород» отримати належним чином
оформлену трудову книжку. Однак
позивач відмовився від отримання
такої, про що інспектором з кадрів ТОВ
«АВЕ Ужгород» було складено
відповідний акт.

Також ОСОБА_1 було направлено
повідомлення за № 285 від 12.11.2013 р. про
необхідність зявитися до інспектора з
кадрів ТОВ «АВЕ Ужгород» для отримання
трудової книжки. Що позивачем зроблено
не було.

ОСОБА_9 збільшив позовні вимоги у
зв'язку з тим, що за весь період
невиплати з вини ТзОВ «АВЕ Ужгород»
заробітної плати і проведення
розрахунку із позивачем у встановлений
законом терміни і порядок, підлягає
стягненню сума середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку що складає 20 680, 00 грн.

Однак, позивачу було виплачено
заробітну плату за жовтень 2013 року у
розмірі 3277,60 грн., у тому числі 722, 40 грн.
утримано податку на доходи фізичної
особи та на сплату єдиного соціального
внеску, що підтверджується
розрахунковим листком за жовтень 2013
року, відомістю нарахування коштів за
жовтень 2013 року № 91, відомістю на
виплату грошей № 91 з додатком до
відомості на одному аркуші.

Виплата заробітної плати за жовтень 2013
року здійснювалася у відповідності до
законодавства двома платежами: у
розмірі 1567, 54 грн. на картковий рахунок
було сплачено 15 жовтня 2013 року та у
розмірі 1710,06 було сплачено готівкою
бухгалтером з каси підприємства, що
підтверджується доказами, зокрема й
наданими позивачем (виписка з
карткового рахунку позивача, який
наданий позивачем разом із позовом, де
зазначено, що кошти 15 жовтня 2013 року
надійшли у повному обсязі).

За листопад 2013 року позивачу було
нараховано та сплачено заробітну плату
по день звільнення, тобто по 11
листопада 2013 року та компенсацію
невикористаної відпустки у сумі 2007,70
грн., у тому числі 442,51 грн. утримано
податку на доходи фізичної особи та на
сплату єдиного соціального внеску, що
підтверджується розрахунковим листком
за листопад 2013 року, відомістю
нарахування коштів на карткові рахунки
співробітників за листопад 2013 року № 98.

Таким чином, відповідач здійснив
повний розрахунок належних
працівникові сум у зв'язку із
звільненням, а тому його додаткові
вимоги є безпідставними.

Оскільки, вимоги ОСОБА_1 про порушення
його прав з боку товариства,
несвоєчасну виплату заробітної плати
за другу половину жовтня, несвоєчасне
проведення з ним розрахунку при
звільненні та порушення строків видачі
трудової книжки не ґрунтуються на
належних та допустимих доказах суд
відмовляє і у позовній вимозі щодо
стягнення моральної шкоди.

Позивачем у відповідності до ст. 60 ЦПК
України належними та допустимими
доказами у суді не доведено ті
обставини, на які він посилається у
позові як на підставу своїх позовних
вимог і заперечень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212, 213,
214, 215, 218, ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117, КЗпП
України суд, -

РІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВЕ Ужгород» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку та моральної шкоди
- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Монич
О.В.