АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3636/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 631/1964/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Бровченка І.О., Піддубного Р.М.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на заочне рішення Нововодолазького
районного суду Харківської області від
19 березня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до комунального
підприємства «Нововодолазька районна
друкарня», третя особа - Нововодолазька
районна рада Харківської області про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку,
компенсації (індексації) за кожен
місяць затримки відповідно до індексу
споживчих цін, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з дійсним позовом, після
уточнення якого просив стягнути з КП
«Нововодолазька районна друкарня»
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 40 757 грн. 28 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку у
розмірі 39 180 грн. 05 коп., компенсацію
(індексацію) за кожен місяць затримки
відповідно до індексу споживчих цін у
розмірі 30 886 грн. 27 коп. Загалом просив
стягнути із Харківської обласної ради
грошових коштів на суму 110 823 грн. 60 коп.

В обґрунтування позову посилався на
те, що 18 квітня 2006 між ним та
Харківською обласною державною
адміністрацією було укладено контракт,
за умовами якого він був прийнятий на
роботу у КП «Нововодолазька районна
друкарня» на посадку директора.
Розпорядженням голови ХОДА віл 15
травня 2006 року № 196К його було
призначено на умовах контракту на
посаду директора терміном на 5 років з 01
травня 2006 року по 01 травня 2011 року.
Згодом КП «Нововодолазька районна
друкарня» було підпорядковано
Харківській обласній раді.

Рішенням Харківської обласної ради від
21 квітня 2011 року позивача було
звільнено із займаної ним посади за
його заявою у зв'язку із закінченням
строку дії контракту.

При звільненні у відповідача була
заборгованість із заробітної плати
перед ОСОБА_3 у розмірі 40 757 грн. 28 коп.
Позивач звертався із проханням
виплатити належні йому грошові кошти,
проте так їх і не отримав.

Заочним рішенням Нововодолазького
районного суду Харківської області від
19 березня 2014 року у задоволенні
позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись із вказаним заочним
рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, у якій просить заочне рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. В обґрунтування
скарги посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права та
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи та наявні
у них докази, приходить до висновку, що
заочне рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по суті
позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК
України апеляційний суд скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове рішення у разі
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Як вбачається із матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, 28 березня 2005 року наказом № 8
Начальника управління у справах преси
та інформації Харківської обласної
державної адміністрації (надалі ХОДА)
ОСОБА_3 було призначено на посаду
виконуючого обов'язки директора
Нововодолазької друкарні з 01 квітня 2005
року до укладення з ним контракту. При
цьому йому було встановлено посадовий
оклад у розмірі 3-х мінімальних
тарифних ставок першого розряду
робітника основного виробництва
(мінімальних посадових окладів (ставок)
працівника основної професії) (а.с. 6).

18 квітня 2006 року між ХОДА в особі її
голови ОСОБА_6 та позивачем було
укладено контракт, за яким останній
приймався на роботу на посаду
директора Нововодолазької районної
друкарні. Строк контракту складав 5
років, з 01 травня 2006 року по 01 травня 2011
року (а.с. 7-11).

Розпорядженням ХОДА № 196-К від 15 травня
2006 року ОСОБА_3 було призначено на
посаду директора вказаного вище
підприємства (а.с. 14).

09 березня 2011 року позивач по справі
подав заяву про звільнення його із
займаної посади, і рішенням
Харківської обласної ради № 147-VI від 21
квітня 2011 року його заяву було
задоволено (а.с.16,17).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку,
компенсації (індексації) за кожен
місяць затримки відповідно до індексу
споживчих цін, суд першої інстанції
виходив з того, що п.3.1. контракту, за
яким працював позивач, передбачено, що
заробітна плата Керівнику
нараховується за виконання ним
обов'язків, передбачених цим
контрактом, за рахунок частки доходу,
одержаного Підприємством у результаті
його діяльності.

А оскільки фактична господарська
діяльність КП за час головування
ОСОБА_3 не здійснювалась, ним не було
доведено факту отримання КП доходу, а
також факту існування заборгованості
по виплаті заробітної плати, то немає і
підстав для застосування ст.117 Кодексу
законів про працю України (надалі КЗпП).

Колегія суддів не може погодитись із
такими висновками суду виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Стаття 9 КЗпП передбачає недійсність
тих умов трудових договорів, які
погіршують становище працівника,
порівняно з законодавством України про
працю.

Оскільки контракт відповідно до ч.3 ст.
21 КЗпП є різновидом трудового договору,
то вказані положення застосовуються і
до нього.

Таким чином, колегія суддів не може
погодитись із висновком суду першої
інстанції про те, що п. 3.1. Контракту
передбачає отримання ОСОБА_3
заробітної плати виключно за рахунок
доходу, отриманого від діяльності КП.

Це підтверджується і довідкою №
2598/10/20-20-17-19 від 25 липня 2014 року, наданою
Нововодолазькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління мін доходів у Харківській
області, відповідно до якої ОСОБА_3
нараховувалась заробітна плата, з якої
мав би утримуватись податок з доходів
фізичних осіб, проте вона не
виплачувалась з 01 січня 2007 року по 30
червня 2011 року (а.с.153-154).

При цьому колегія суддів враховує й
пояснення ОСОБА_3 про те, що заробітна
плата не виплачувалась і у 2005-2006 роках,
що підтверджується наданою ним копією
книги по нарахуванню заробітної плати
КП (а.с. 162-177).

Таким чином, на виконання вимог ст.ст.
10,60 ЦПК України ОСОБА_3 було доведено
факт нарахування йому заробітної плати
за період його роботи директором КП,
але її невиплати.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно ст.117 КЗпП в разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Факт неотримання позивачем по справі
остаточного розрахунку при звільненні
підтверджується як довідкою
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління мін доходів у Харківській
області, так і листом Харківської
обласної ради № 05-07/0-83 від 05 березня 2012
року (а.с.26-29,153-154).

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку про обґрунтованість вимог
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

З матеріалів справ вбачається, що
заборгованість по заробітній платі КП
перед ОСОБА_3 склала 40 757 грн. 28 коп. (а.с.
22-23), а середній заробіток за час
затримки розрахунку склав 39 180 грн. 05
коп. (а.с. 70).

Щодо індексації заборгованості, що
утворилась, то ч.6 ст.95 КЗпП передбачає,
що заробітна плата підлягає індексації
у встановленому законодавством
порядку.

Статтями 33,34 Закону України № 108/95-ВР
від 24.03.1995 року «Про оплату праці»
встановлено, що в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством. Компенсація
працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Таким чином, заборгованість по
заробітній платі та середній заробіток
за час затримки розрахунку також
підлягають індексації, що склала 30 886
грн. 27 коп. (а.с.31-32), що також належить
стягнути із відповідача.

Керуючись ст.ст. 9,21,95,116,117 КЗпП, ст.ст. 33,34
ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 303, 304, п. 3,4
ч. 1, ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Нововодолазького
районного суду Харківської області від
19 березня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити,
стягнути з комунального підприємства
«Нововодолазька районна друкарня»
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 40 757 (сорок тисяч сімсот
п'ятдесят сім) гривень 28 (двадцять
вісім) копійок, середній заробіток за
час затримки розрахунку у розмірі 39 180
(тридцять дев'ять тисяч сто вісімдесят)
гривень 05 (п'ять) копійок, компенсацію
(індексацію) за кожен місяць затримки
відповідно до індексу споживчих цін у
розмірі 30 886 (тридцять тися вісімсот
вісімдесят шість) гривень 27 (двадцять
сім) копійок, а всього стягнути 110 823 (сто
десять тисяч вісімсот двадцять три)
гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: