№621/2654/14-ц
РІШЕННЯ

іменем
України

19 вересня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді -
Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового
засідання - Зубенко Л.С.,

народних засідателів - Болгарова
В.В., Давидової З.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Змієві Харківської області цивільну
справу за заявою Комунального закладу
охорони здоров'я "Обласний
протитуберкульозний диспансер № 3" про
обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу,
заінтересована особа - ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

15 вересня 2014 року Комунальний
заклад охорони здоров'я "Обласний
протитуберкульозний диспансер №3"
звернувся до суду з заявою про
обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу ОСОБА_1, в
якій вказали, що 04.02.2014 року ОСОБА_1 була
госпіталізована до терапевтичного
відділення Зміївської центральної
районної лікарні, після проведеного
рентгенологічного обстеження у неї
було встановлено зміни в легенях. Для
подальшого обстеження та лікування
хвора переведена до Обласного
протитуберкульозного диспансеру №3 де
вона перебуває і по теперішній час.

Хвора госпіталізована в тяжкому
стані. Після проведених лабораторних
досліджень у неї встановлено
туберкульоз легень ( диссимінований ) з
бактеріовиділеннями.

На протязі всього періоду
лікування в стаціонарі хвора постійно
зловживає алкогольними напоями,
порушує режим медичного закладу,
ухиляється від лікування, з власної
ініціативи залишає диспансер,
відмовляється від прийому
протитуберкульозних препаратів, чим
значно зашкоджує лікуванню та
розповсюджує туберкульоз.

13 лютого 2014 року ОСОБА_1,
консультована лікарем - наркологом. Під
час обстеження, лікарем - наркологом
було встановлено, що хвора
систематично зловживає спиртними
напоями. тобто, у хворої встановлено
також і діагноз хронічний алкоголізм ( F
10 ). В зв'язку з чим, лікар - нарколог
рекомендує для хворої примусове
лікування.

07 серпня 2014 року ОСОБА_1,
консультована психіатром. Під час
обстеження у хворої встановлено також
і діагноз хронічний галюциноз.

Крім того ОСОБА_1 працювала без
офіційного працевлаштування в
Фермерському господарстві «Русин» та
без повідомлення про те, що вона має
заразну форму туберкульозу, чим
наражала на зараження хворою значну
кількість людей.

Тобто, в добровільному порядку
хвора бажання до лікування не проявляє
і не розуміє небезпеки туберкульозу,
хоча їй доведено до відома, що вона є
розповсюджувачем небезпечної хвороби
і наслідки її ухилення від лікування
можуть бути вкрай небезпечними.

Вимоги протиепідемічного режиму
ОСОБА_1 не дотримуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про протидію захворюванню на
туберкульоз», хворі на туберкульоз та
інфіковані мікробактеріями
туберкульозу зобов'язанні: 1)
дотримуватися призначеного їм
відповідно до стандарту медичної
допомоги режиму лікування; 2)
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку закладу охорони здоров'я
під час стаціонарного чи санаторно -
курортного лікування; 3) проходити у
встановленні строки обов'язкові
медичні огляди та обстеження на
туберкульоз, визначенні відповідними
галузевими стандартами у сфері охорони
здоров'я; 4) дотримуватися вимог
протиепідемічного режиму.

Відповідно до ч.3 статті 20 Закону
України «Про протидію захворювання на
туберкульоз» протиепідемічний режим -
спеціальні протиепідемічні заходи
(правила поведінки особи, хворої на
заразну форму туберкульозу),
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері охорони здоров'я,
спрямовані на захист населення, у тому
числі медичних та інших працівників,
від зараження збудником туберкульозу;

1) госпіталізація - поміщення
особи, хворої на туберкульоз, або особи,
стосовно якої існує підозра
захворювання на туберкульоз, до
стаціонарного відділення
протитуберкульозного закладу з метою
діагностики, лікування чи ізоляції.

В результаті недбалого лікування,
що відбувається з вини хворої,
туберкульоз прогресує і перейшов у
хронічну форму, що становить загрозу
розповсюдження хвороби.

В період коли хвора не лікується в
стаціонарному відділенні, вона створює
загрозу для оточуючих в
епідеміологічному відношенні, вимоги
медиків не виконує. Хвора не розуміє
своєї небезпеки для суспільства.

Відповідно до висновку ЛКК
Обласного протитуберкульозного
диспансеру №3 від 01.09.2014 року за № 56
ОСОБА_1 має основний діагноз -
туберкульоз легень ( диссимінований),
cупроводжуючий діагноз - хронічний
алкоголізм, хронічний галюциноз,
хронічний пієлонефрит, гіпотрофія 2-3
ступеня. В зв'язку з чим вона потребує
примусового лікування від хронічного
алкоголізму та заразної форми
туберкульозу в Комунальному закладі
охорони здоров'я «Обласна психіатрична
лікарня № 1», терміном на три місяці .

Представник заявника Сергієнко
С.М. у судове засідання не з'явилася, до
суду надала заяву, в якій просила
справу розглядати без її участі на
задоволенні позовних вимог наполягала.

Заінтересована особа - ОСОБА_1 у
судове засідання не з'явилася, до суду
надала заяву про розгляд справи за її
відсутності.

У зв'язку з неявкою осіб, які
беруть участь у справі, відповідно до
положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд
розглянув цивільну справу без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального запису.

Ознайомившись з матеріалами
справи, суд дійшов до наступного
висновку:

Відповідно до висновку ВКК
Обласного протитуберкульозного
диспансеру № 3 за № 56 від 01 вересня 2014
року, ОСОБА_1, має основний діагноз -
туберкульоз легень ( диссимінований),
супроводжуючий діагноз - хронічний
алкоголізм, в зв'язку з чим потребує
примусового лікування від хронічного
алкоголізму та заразної форми
туберкульозу в Комунальному закладі
охорони здоров'я «Обласна психіатрична
лікарня № 1», терміном на три місяці.
/а.с. 4/

Крім того, наявність захворювання
на небезпечну форму туберкульозу у
ОСОБА_1 підтверджується витягом з її
історії хвороби, амбулаторною картою
хворої. /а.с. 5, 6, 7, 8,9/.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК
України, суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу.

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про протидію захворювання на
туберкульоз», у разі якщо хворі на
заразні форми туберкульозу, у тому
числі під час амбулаторного чи
стаціонарного лікування, порушують
протиепідемічний режим, що ставить під
загрозу зараження туберкульозом інших
осіб, з метою запобігання поширенню
туберкульозу за рішенням суду вони
можуть бути примусово госпіталізовані
до протитуберкульозних закладів, що
мають відповідні відділення (палати)
для розміщення таких хворих. Заява про
примусову госпіталізацію чи про
продовження строку примусової
госпіталізації хворого на заразну
форму туберкульозу подається до суду
представником протитуберкульозного
закладу, що здійснює відповідне
лікування цього хворого, протягом 24
годин з моменту виявлення порушення
хворим протиепідемічного режиму. До
заяви додається мотивований висновок
лікаря, який здійснює або має
здійснювати лікування цього хворого,
про необхідність відповідно
примусової госпіталізації до
протитуберкульозного закладу чи про
продовження строку примусової
госпіталізації. Примусова
госпіталізація осіб, стосовно яких
судом ухвалено відповідне рішення,
здійснюється з урахуванням висновку
лікаря на строк до трьох місяців.
Продовження строку примусової
госпіталізації таких осіб
здійснюється за рішенням суду на
визначений ним строк з урахуванням
висновку лікаря, який здійснює
лікування цього хворого. Рішення про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу чи про
продовження строку примусової
госпіталізації хворих на заразні форми
туберкульозу приймається судом за
місцем виявлення зазначених хворих або
за місцезнаходженням
протитуберкульозного закладу та
підлягає негайному виконанню. Органи
внутрішніх справ за зверненням
керівника протитуберкульозного
закладу надають у межах своїх
повноважень допомогу у забезпеченні
виконання рішення суду. Примусова
госпіталізація хворих на заразні форми
туберкульозу, які страждають на
психічні розлади, здійснюється в
установленому цим Законом порядку з
урахуванням законодавства про
психіатричну допомогу. Невиконання
рішення суду про примусову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу чи про
продовження строку примусової
госпіталізації тягне кримінальну
відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, зважаючи на те, що
ОСОБА_1 хвора на заразну форму
туберкульозу, а також враховуючи той
факт, що вона ухиляється від
проходження лікування у
протитуберкульозному закладі, суд
дійшов до висновку про необхідність
задоволення заяви Обласного
протитуберкульозного закладу №3 і
постановлення рішення про обов'язкову
госпіталізаці ОСОБА_1 до Комунального
закладу охорони здоров'я Обласна
психіатрична лікарня №1 для
примусового лікування хронічного
алкоголізму та заразної форми
туберкульозу строком на три місяці.

Керуючись ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про
боротьбу із захворюванням на
туберкульоз», ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 212-215, 218,
234 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву Комунального закладу
охорони здоров'я Обласний
протитуберкульозний диспансер № 3 -
задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до Комунального закладу
охорони здоров'я "Обласна психіатрична
лікарня №1" для примусового лікування
хронічного алкоголізму та заразної
форми туберкульозу терміном на 3 (три)
місяці.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:

Народні засідателі: