РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Личаківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді:
Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання:
Коник О.Б.,

представника позивача:
Бенцарука Р.А.,

представника відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третьої особи Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про виселення з
службового жилого приміщення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом,
вимоги якого в подальшому уточнив, про
виселення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з службового жилого приміщення -
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Позов мотивує тим, що 7 листопада 2012
року на підставі наказу директора
департаменту житволо-комунального
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради № 394 від 3
жовтня 2012 року ОСОБА_3 на склад сім'ї
чотири особи (він, дружина ОСОБА_4, дочка
ОСОБА_5, син ОСОБА_6.) виділено службове
жиле приміщення - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Вказана квартира знаходиться
в будівлі, яка перебуває на балансі
позивача та облікована як службове
приміщення. Спірну квартиру відповідач
ОСОБА_3 отримав на час проходження
служби у Львівському гарнізоні, однак
після вибуття до нового місця служби в
м. Київ 28 жовтня 2013 року її у
встановленому законом порядку не
повернув. В обґрунтування позовних
вимог посилається на додані до
позовної заяви письмові докази, які
підтверджують право вимоги до
відповідачів. Як на підставу
задоволення вимог вказує на положення
ст.ст. 109, 118, 124 ЖК України, п.п. 3.1, 3.14, 3.17
Наказу Міністра оборони України № 737
від 30 листопада 2011 року «Про
затвердження Інструкції про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей жилими
приміщеннями».

В судовому засіданні представник
позивача Бенцарук Р.А., який діяв на
підставі довіреності від 4 червня 2014
року позов підтримав з мотивів
викладених в ньому, просив його
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2,
який діяв на підставі договору від 6
серпня 2014 року проти позову заперечив і
пояснив, що відповідач ОСОБА_3 не може
бути виселений разом з членами своєї
сім'ї зі спірної квартири без надання
іншого жилого приміщення у
відповідності до положень ст. 125 ЖК
України, оскільки він проходив
військову службу в Збройних Силах
України більше десяти років. Спірна
квартира відповідачам надана на
законних підставах і факт її надання
позивачем не оспорюється. Крім того,
вважає, що відсутні правові підстави
для задоволення позову. Просив в
задоволені позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
одночасно є представниками
неповнолітнього сина ОСОБА_6 та
відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явились, подали заперечення проти
позову, відповідно до якого в
задоволені позову просили відмовити,
оскільки відповідач ОСОБА_3 отримав
спірну квартиру у зв'язку з
проходженням служби у Львівському
гарнізоні та по новому місці служби
службової квартири не отримував, у
зв'язку з чим у відповідності до
положень ст. 125 ЖК України відповідачів
не можна виселяти зі спірної квартири.

Крім того, відповідач ОСОБА_5 подала
заяву про розгляд справи у її
відсутності.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про час і місце його
проведення, про причини неявки суд не
повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе
провести судове у відсутності
відповідачів та представника третьої
особи, відносно чого інші учасники
процесу не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши та перевіривши
матеріали справи, оцінивши в
сукупності зібрані у справі докази,
вирішуючи спір в межах заявлених
позовних вимог, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з
таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 7
листопада 2012 року відповідачу ОСОБА_3 з
сім'єю з чотирьох осіб (ОСОБА_3, дружина
ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5, син ОСОБА_6.)
надано службове жиле приміщення -
квартиру АДРЕСА_1, що стверджується
ордером на службове жиле приміщення №
000427 від 7 листопада 2012 року (а.с. 4).

З довідки Львівського комунального
підприємства «№ 500» від 4 серпня 2014 року
№ 1293 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1
проживають відповідачі у справі (а.с. 65).

З витягу послужного списку особової
справи генерал-майора ОСОБА_3 станом на
7 травня 2012 року вбачається, що останній
проходив військову службу з 1 серпня 1988
року по дату формування витягу (а.с. 55).
Наказом командувача Західного
оперативного командування від 28 жовтня
2013 року ОСОБА_3 увільнено від посади
першого заступника командувача
Західного оперативного командування, у
відповідності до наказу Міністра
оборони України від 9 жовтня 2013 року,
припинено дію контракту про
проходження громадянами України
військової служби у Збройних Силах
України та направлено для подальшого
проходження військової служби до
Внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ України та з 28 жовтня
2013 року виключено зі списків особового
складу управління оперативного
командування (а.с. 5).

З довідки Головного управління
Національної гвардії України від 5
серпня 2014 року № 180 вбачається, що
ОСОБА_6, перебуває на військовій службі
з 1 серпня 1988 року по теперішній час та
працює в Головному управлінні
Національної гвардії України (а.с. 54).

Відповідно до п. 3.1, 3.15 наказу Міністра
оборони України від 30 листопада 2011 року
№ 737 «Про затвердження Інструкції про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей жилими
приміщеннями» військовослужбовці та
члени їх сімей, за відсутності в них за
місцем проходження служби жилого
приміщення, мають право на отримання
службових жилих приміщень.

Військовослужбовець, особа, звільнена
з військової служби, та члени їх сімей
зобов'язані у двомісячний строк
звільнити займане ними службове жиле
приміщення в разі одержання жилого
приміщення для постійного проживання
або вибуття для виконання службових
обов'язків за кордон разом із членами
сім'ї.

Згідно з ст. 125 ЖК України без надання
іншого жилого приміщення у випадках,
зазначених у статті 124 цього Кодексу, не
може бути виселено осіб, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації, що надали їм
службове жиле приміщення, не менш як
десять років.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_7 разом зі сім'єю в
складі чотирьох осіб були забезпеченні
спірним жилим приміщенням у зв'язку з
проходженням відповідачем ОСОБА_3
військової служби в Західному
оперативному командуванні, останній
був увільнений від посади у зв'язку з
подальшим проходженням військової
служби у Внутрішніх військах
Міністерства внутрішніх справ України.
Відповідач ОСОБА_3 більше десяти років
проходив військову службу в Збройних
силах України, а тому у відповідності
до положень ст. 125 ЖК України не може
бути виселеним разом з сім'єю зі
спірної квартири без надання іншого
жилого приміщення. В порушення вимог
ст. 60 ЦПК України стороною позивача не
представлено доказів і судом таких не
здобути, що відповідач ОСОБА_3
забезпечений жилим приміщенням по
новому місцю служби. Враховуючи
наведене відсутні підстави для
виселення відповідачів зі спірної
квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 86, 88, 208, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволені позову відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: