У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Стайківської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області про визнання права
власності на спадкове майно, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 22 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з указаним позовом.
Зазначали, що кожен з них прийняв
спадщину протягом шести місяців з дня
її відкриття шляхом вступу у фактичне
управління та володіння спадковим
майном, проте у нотаріальному порядку
отримати свідоцтво про право власності
на нерухоме майно позивачі не можуть,
оскільки за життя їх мати не здійснила
державну реєстрацію права власності на
нерухомість, а саме житловий будинок,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Посилаючись на наведене, просили
задовольнити позов.

Рішенням Кагарлицького районного суду
від 17 січня 2012 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
право власності за кожним на 1/3 частку
житлового будинку та господарських
споруд вартістю 22 321 грн, що
розташований по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 22 квітня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Як встановлено апеляційним судом,
житловий будинок по АДРЕСА_1, право
власності на який у порядку
спадкування просили визнати за собою
позивачі, був побудований у 1960 році
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були подружжям, та
належав їм на праві спільної сумісної
власності.

Вказані обставини підтверджуються
долученими до справи доказами, зокрема,
виписками з погосподарських книг,
згідно записів у яких господарство, в
складі якого був і вказаний будинок,
належало до суспільної групи робочий
двір.

Доказів про те, що власником будинку на
час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року була мати
позивачів ОСОБА_4, останніми не подано.
Перехід до неї права власності на
будинок від ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були її
батьками, в порядку спадкування після
їх смерті або ж на інших правових
підставах ними не обґрунтовувався і на
такі обставини, як на підставу позову,
вони не посилались.

З огляду на викладене, підстав і
предмету позову, який розглядався,
апеляційний суд дійшов правильного
висновку про його недоведеність і
відмовив у задоволенні вимог.

Доводи касаційної скарги цих висновків
не спростовують, а посилання в ній на
те, що право власності до ОСОБА_4
перейшло від батьків у порядку
спадкування підлягають відхиленню,
оскільки, як зазначено, позов такими
обставинами не обґрунтовувався, а тому
суди, з врахуванням положень ст. ст. 10, 11
ЦПК України не могли робити будь-яких
висновків щодо існування цих обставин.

Ухвалені у справі рішення не
перешкоджають і не позбавляють
позивачів права подати позов з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 22 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.І.
Амелін С.О. Карпенко