У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Амелін В.І.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану його представником ОСОБА_3, на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
про визнання пункту кредитного
договору недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 13 квітня 2006 року між ним та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» був укладений
кредитний договір, за яким він отримав
кредит в сумі 26 265 доларів США із 12,50 %
річних за користування кредитними
коштами. Крім того, невід'ємною
частиною кредитного договору є додаток
№ 2, який нібито він підписав, згідно з
яким він підтвердив, що до підписання
кредитного договору він був
ознайомлений з інформацією,
передбаченою п. 2 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» та
оригінал кредитного договору
отриманий ним особисто. Однак, він не
підписував та не отримував додаток № 2
до кредитного договору. Постановою
слідчого СВ Жовтневого РВ ДГУ ГУ МВС
України у Дніпропетровській області
порушено кримінальну справу по факту
підробки його підпису у додатку № 2 до
кредитного договору. Вважає, що на
момент укладання договору він не був
обізнаний щодо істотних умов договору,
а саме щодо валютних ризиків під час
виконання зобов'язань за кредитним
договором, оскільки йому не було надано
банком інформації щодо методики, яка
використовується банком для
визначення валютного курсу, строків і
комісій, пов'язаних з конвертацією
валюти платежу у валюту зобов'язання
під час погашення заборгованості за
кредитом та процентами за користування
ним. З огляду на зазначене, посилаючись
на ч. ч. 1,2 ст. 652 ЦК України просив
визнати п. 1.1. кредитного договору
недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 червня 2014 року, позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано додаток № 2 до кредитного
договору № 014/85200/3178/37 від 13 квітня 2006
року недійсним.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, просить скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України,суддя

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_3, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
про визнання пункту кредитного
договору недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

В.І.Амелін