Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4014/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ушатий І.Г.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 14 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
орган опіки та піклування Токмацької
міської ради Запорізької області,
Токмацький районний відділ Управління
державної міграційної служби України в
Запорізькій області про усунення
перешкод у користуванні будинком
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку ,-

ВСТАНОВИЛА :

08.07.2014 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні будинком шляхом
виселення та зняття з реєстраційного
обліку.

В обгрунтування свого позову
вказала, що на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 04.04.2011 року,
виданого державним нотаріусом
Токмацької державної нотаріальної
контори Зиріною О.Ю. за №985 та
зареєстрованого КП «Абрис» Токмацької
міської ради 21.04.2011 року вона є
власницею житлового будинкуАДРЕСА_1 в
м.Токмаку Запорізької області.

03.04.2012 року вона зареєструвала в
своєму будинку свою онуку ОСОБА_4 та
двох її неповнолітніх дітей : ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 р.
н. Після цього її онука вселилася разом
з дітьми до будинку.

Також зазначила, що під час
проживання в одному будинку
відповідачка почала ставитися до неї
дуже погано, виганяла її з дому, не
впускала до будинку, вона змушена була
проживати в літній кухні. Онука
постійно вчиняла з нею сварки, вона є
людиною похилого віку та бажає
проживати у власному будинку, а не в
літній кухні, де відсутні умови для
проживання. Крім того, стан її здоров'я
є вкрай незадовільним і через постійні
сварки лише значно погіршується.

ЇЇ позиція вирішити спір без
звернення до суду не була сприйнята
відповідачкою.

Згідно ст.ст.64, 156 ЖК України, до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать дружина власника,
їх діти і батьки; членами сім'ї власника
може бути визнано й інших осіб, якщо
дані особи постійно проживають разом з
власником і ведуть з ним спільне
господарство.

Вказала, що її онука не є членом її
сім'ї та спільне господарство ними не
ведеться.

Таким чином, підставами
виникнення у члена сім'ї власника права
на прописку та проживання в житловому
приміщенні є наявність сімейних
відносин, ведення спільного
господарства, яке не можливе без
спільного проживання з власником, а
також взаємні права та обов'язки з
власником.

Відповідачку нею було
допущено до користування її будинком з
тієї підстави, що та не мала де
проживати, їй було шкода її та дітей. В
теперішній час відповідачка робить її
життя нестерпним, принижує її та
виганяє з власного будинку, закриває в
літній кухні.

Згідно п.15 Постанови Пленуму ВСУ
від 01.11.1996 р. №9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» наявність чи відсутність
прописки сама по собі не може бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача ( власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Відповідно до п.5 Постанови
Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» при розгляді спорів, що не
урегульовані житловим законодавством,
суд застосовує норми цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод в здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Ч.7 цієї ж статті
говорить про те, що діяльність власника
не може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст.41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

26.06.2014 року вона звернулася з
заявою про неправомірні дії ОСОБА_4 до
Токмацького МВ ГУМВС України в
Запорізькій області, але жодного
результату це не дало.

В зв'язку з цим просила суд
усунути перешкоди у користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1 в м.Токмаку
Запорізької області шляхом виселення з
будинку ОСОБА_4 разом з її дітьми:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та зняти відповідачку
разом з її дітьми з реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 29.07.2014 року для
захисту інтересів малолітніх дітей
відповідачки було залучено прокурора,
а також у зв'язку з тим, що в позові
ОСОБА_3 просила суд зняти з
реєстраційного обліку відповідачку та
її дітей, було залучено до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Токмацький районний
відділ Управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області.

Позивачка у судовому засіданні
позов підтримала повністю, пояснила, що
відповідач ОСОБА_4 є її рідною онукою,
Вона зареєструвала в своєму будинку
онуку з її двома дітьми, оскільки тим не
було де жити. Онука з дітьми живе в
будинку, а вона змушена була перейти
жити в літню кухню. Онука влаштовує з
нею сварки, через що вона змушена була
піти з дому. В зв'язку з цим просила суд
виселити її онуку з правнуками з її
будинку.

Відповідачка в судовому
засіданні заперечувала проти позову,
пояснила, що фактично виросла в цьому
будинку та проживала у бабусі з
перервами все життя, за домовленістю з
бабусею вона разом з дітьми мешкала у
будинку, а бабуся мешкала у літній
кухні. Вона сплачувала та сплачує
комунальні платежі, за власний рахунок
завела до будинку воду. Сварок з
бабусею вона не влаштовувала, навпаки,
бабуся її з дітьми почала виганяти з
дому, коли вона відмовилася робити
ремонт в будинку. Батько дітей постійно
їздить на заробітки та зареєстрований
у родичів в м.Молочанську Токмацького
району. Свого житла ні вона, ні її
чоловік не мають.

Представник служби у справах
дітей виконавчого комітету Токмацької
міської ради в судове засідання не
з'явилася, в своїй заяві просила суд
справу розглянути без її участі. В
доданому до заяви висновку№01-13/434 від
01.08.2014 року зазначила, що за адресою
АДРЕСА_1 зареєстровані малолітні діти:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Дозвіл органу опіки та
піклування на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини надається
лише у разі гарантування збереження її
права на житло. На даний час мати ОСОБА_4
не має іншого місця проживання.
Виходячи з вищевикладеного, служба у
справах дітей не дає згоду на зняття з
реєстрації та виселення з дому за
адресою: АДРЕСА_1 малолітніх дітей:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Токмацького районного
відділу Управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області в судове засідання
не з''вився, в своїй заяві просив справу
розглянути без його участі, проти
позову не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні
підтримав позицію служби у справах
дітей виконавчого комітету Токмацької
міської ради та з метою захисту
інтересів малолітніх дітей
відповідача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, вважав
неприпустимим їх виселення та зняття з
реєстрації.

Рішенням Токмацького районного
суду Запорізької області від 14 серпня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
орган опіки та піклування Токмацької
міської ради Запорізької області,
Токмацький районний відділ Управління
державної міграційної служби України в
Запорізькій області, про усунення
перешкод у користуванні будинком
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справив апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовивши у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з
наступного.

Як встановлено судом і таке
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3
є власником житлового будинкуАДРЕСА_1 в
м.Токмак Запорізької області, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину від 04.04.2011 р. виданим
державним нотаріусом Токмацької
державної нотаріальної контори
Зиріною О.Ю. за №985 та витягом про
державну реєстрацію прав №29749041 КП
«Абрис» Токмацької міської ради №
запису 5036 в книзі 20 від 21.04.2011р.

Довідкою Токмацького РВ УДМС
України в Запорізькій області від
10.07.2014 р. підтверджується, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 Довідкою про склад
сім'ї квартального комітету
«Лівобережний» від 10.07.2014 р. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1
разом з дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_6, 03.04.2007р.н.

Згідно запису актів громадянського
стану Торревьєха номер 243 L076184 P 483
ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 р. в
лікарні Торревьєха, батько ОСОБА_4 син
ОСОБА_8 і ОСОБА_4, що народився в Україні
ІНФОРМАЦІЯ_7 р. мати ОСОБА_4 дочка ОСОБА_9
та ОСОБА_10, що народилася в Україні
26.07.1982 р.

Згідно пояснення свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, ніхто з них особисто
не був свідком сварок між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, про сварки вони дізналися зі
слів ОСОБА_3

Згідно висновку за повідомленням
ОСОБА_14 від 27.06.2014 р. по заяві ОСОБА_3
відсутні ознаки будь-якого складу
злочину, оскільки під час проведення
перевірки інформація наведена в
повідомленні не знайшла свого
підтвердження, перевірку по заяві
ОСОБА_3 припинено.

Наявність таких даних в матеріалах
справи суд не вважав достатніми
підставами для виселення відповідача
відповідно до ст.116 ЖК України, оскільки
вказаною нормою передбачено виселення
у тому разі, коли заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними. Заходи громадського
впливу до відповідачки не
застосовувалися. Будь-яких доказів
неправомірної поведінки відповідача
ОСОБА_3 суду не надала. В матеріалах
справи відсутні докази наявності у
відповідача іншого житла придатного
для проживання її разом з малолітніми
дітьми.

Крім того, з метою забезпечення прав
малолітніх дітей, суд не вбачав за
можливе залишити дітей відповідачки
проживати у будинку позивачки,
виселивши лише відповідачку.

Позивачка, крім посилання на норми ЖК
України, також посилалася на ст.391 ЦК
України. Суд вважав, що захист права
власності позивачки не є пріоритетним
по відношенню до права дітей на житло,
яке закріплене у принципі 4 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 р.
Відповідно до ст.18 ЗУ «Про охорону
дитинства» діти - члени сім'ї власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником. Відповідно до ст.3
Конвенції про права дитини в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, ... судами...,
увага приділяється найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Служба у справа дітей виконавчого
комітету Токмацької міської ради та
прокурор Токмацької міжрайонної
прокуратури з метою захисту інтересів
та житлових прав дітей заперечувалиь
проти виселення малолітніх дітей
відповідача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
відсутність підстав для задоволення
позову, а тому суд прийшов
обґрунтованого висновку, що в
задоволенні позову ОСОБА_3 ОСОБА_4,
треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
орган опіки та піклування Токмацької
міської ради Запорізької області,
Токмацький районний відділ Управління
державної міграційної служби України в
Запорізькій області про усунення
перешкод у користуванні будинком
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку, необхідно
відмовити..

Зважаючи на викладене, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи апелянта,аналогічні доводам
позивачки у суді першої інстанції, не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 14 серпня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: