АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № № апеляційного
суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Музичко С.Г., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Круглик В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 21 липня 2014
року у справі за поданням Головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби України
Бойка О.М. про примусове проникнення до
житлового приміщення у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 21 липня 2014 року подання
Головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
України Бойка О.М. про примусове
проникнення до жилого приміщення
задоволено частково.

Дозволено представнику Відділу
державної виконавчої служби України
Бойка О.М. про примусове проникнення до
житлового приміщення - квартири
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_3.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою у задоволенні
подання державного виконавця про
примусове проникнення до житлового
приміщення відмовити, вважаючи, що
судом порушено норми процесуального
права.

Державний виконавець ВДВС України в
судове засідання не з'явилася , хоча був
повідомлений про час та місце розгляду
справи належним. Відповідно до ст. 305
ЦПК України, колегія суддів вважає за
можливе слухати справу у відсутність
особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що у липні 2014 року
Відділ державної виконавчої служби
України звернувся до суду з поданням
про примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1, та квартири АДРЕСА_2, які
зареєстровані за боржником ОСОБА_3,
відповідно до довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що на виконанні у ВДВС
Печерського РУЮ в м. Києві знаходиться
виконавчий лист № 755/9645/13-ц від 22.08.2013
Дніпровського районного суду м. Києва
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» 15306412,20 грн.

02.04.2014 державним виконавцем Бойком О.М.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню зазначеного
виконавчого листа з наданням боржнику
строку для добровільного виконання,
але у строк, встановлений для
добровільного виконання, борг погашено
не було.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 06.10.2004 року,квартира
АДРЕСА_1, яка складається з 4-х кімнат,
жилою площею 106,60 кв. м., загальною
площею 156,70 кв. м., належить ОСОБА_3 на
праві приватної власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 12.06.2009 року, ОСОБА_3 також належить
на праві приватної власності квартира
АДРЕСА_2, загальною площею 189,2 кв. м.

Зазначив, що державному виконавцю не
вдалося потрапити до зазначених
квартир, а тому просив суд дозволити
примусове проникнення у квартиру
АДРЕСА_1.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
державного виконавця обґрунтовані,
проте, повною мірою з таким висновком
суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у ВДВС Печерського РУЮ в м.
Києві знаходиться виконавчий лист №
755/9645/13-ц від 22.08.2013 року Дніпровського
районного суду м. Києва про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи» 15306412,20 грн.

02.04.2014 року державним виконавцем Бойком
О.М. винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню зазначеного
виконавчого листа з наданням боржнику
строку для добровільного виконання,
але у строк, встановлений для
добровільного виконання, борг погашено
не було.

За свідоцтвом про право власності від
06.10.2004 року, квартира АДРЕСА_1
складається з 4-х кімнат, жилою площею
106,60 кв. м., загальною площею 156,70 кв. м.,
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 12.06.2009 року, ОСОБА_3 також належить
на праві приватної власності квартира
АДРЕСА_2, загальною площею 189,2 кв. м.

З актів державного виконавця від 14.05.2014
року вбачається, що при примусовому
виконанні виконавчого листа № 755/9645/13-ц
від 22.08.2013 року, виходом за адресами:
АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1, державному
виконавцю не вдалося потрапити до
зазначених квартир.

За адресою - АДРЕСА_1 боржник
відмовився відчинити двері, мотивуючи
відсутністю судового рішення.

За адресою - АДРЕСА_2 потрапити до
квартири не виявилось можливості,
оскільки двері ніхто не відчиняє.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

У матеріалах справи відсутні докази
направлення державним виконавцем
рекомендованим листом боржнику копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження і отримання їх останнім, а
також відсутні дані про те, що
державним виконавцем направлялися
повідомлення боржнику про здійснення
виходу до його квартир, а ОСОБА_3 був
повідомлений про необхідність
забезпечення доступу державному
виконавцю до квартир з метою їх опису.

З матеріалів справи вбачається, що
подання розглянуто у відсутність
державного виконавця та без
дослідження виконавчого провадження
внаслідок чого судом не в повній мірі
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи.

Судом першої інстанції не перевірено,
чи повідомлявся належним чином боржник
про проведення виконавчих дій, чи
дійсно він відмовився впустити
державного виконавця до приміщення та
щодо неможливості виконання рішення
суду не інакше, як на підставі
примусового входження до житла.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 21 липня 2014 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд питання.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді