АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3745/2014
Головуючий в 1 інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач - Шиманський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду міста
Києва від 10 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
збільшення розміру аліментів та
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернулась у серпні 2013 року.

Зазначала, що перебувала в шлюбі з
відповідачем з 30.12.2005 р. по 15.10.2008 р., від
якого має дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У січні 2009 року звернулась до суду з
позовом про стягнення аліментів з
відповідача. Рішенням Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області позов задоволено. Стягнуто з
відповідача аліменти в твердій
грошовій сумі 300 грн. щомісячно,
починаючи з 15.12.2008 р. до досягнення
дитиною повноліття. Проте, окрім
аліментів відповідач ніякої ні
фінансової, ні фізичної участі у
вихованні дитини не приймає і не бажає
брати участі у додаткових витратах, що
супроводжують розвиток дитини, хоча
більше двох років працює на постійній
роботі і має стабільний дохід.

У зв'язку з цим, просила суд збільшити
розмір аліментів з відповідача на
утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 2/5
частки з усіх видів доходу щомісячно,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину віком від 6 до 18
років, починаючи з дня подання заяви і
до повноліття дитини. Стягнути
додаткові витрати на утримання дитини
у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з
дня подання заяви і до повноліття
дитини, а також просила один раз на рік
стягувати з відповідача оплату згідно
полісу страхування життя №JU0032999
Додаткової угоди№2 у розмір 1000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів та стягнуто
з відповідача на користь позивача
аліменти в розмірі 2/5 частки з усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
30.08.2013 р. і до повноліття дитини.

Стягнуто з відповідача додаткові
витрати пов'язані з особливими
обставинами(розвитком здібностей
дитини) на утримання сина ОСОБА_3 в
розмірі 200 грн. щомісячно починаючи з
30.08.2013 р. і до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про зміну даного рішення, яким
збільшити розмір аліментів на
утримання сина ОСОБА_3 до розміру ј
частки з усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 30.08.2013 р.
і до повноліття дитини. Судовий збір в
дохід держави стягнути у розмірі 114,70
грн.В іншій частині позову ОСОБА_2
відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 30.12.2005 р., що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_3, 15.10.2008 року шлюб
розірвано.

В 2009 році позивач звернулась до суду з
позовом про стягнення аліментів з
відповідача.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 12.01.2009
року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача аліменти в
твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно,
починаючи з 15.12.2008 р. до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК
України, розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів від 15.05.2006 №3
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому
необхідно мати на увазі, що зміна
законодавства в частині визначення
мінімального розміру аліментів на одну
дитину не є підставою для перегляду
постановлених раніше судових рішень
про їх стягнення. Що ж до максимального
розміру аліментів, які стягуються з
боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70
Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV
"Про виконавче провадження" він не
повинен перевищувати 50 відсотків
заробітної плати цієї особи.

З довідки про заробітну плату № 329 від
08.10.2013 р., видану ОСОБА_1 Приватним
підприємством «Заворд «Комсомолець»
вбачається, що відповідач працює на ПП
машзавод «Комсомолець» з 05.04.2012 р. на
посаді слюсаря з механоскладальних
робіт 3р., та йому нараховується
заробітна плата в загальному розмірі
за шість місяців у сумі 17 308,48 грн. з
урахуванням утриманих податків з
доходів.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог в частині
збільшення призначеного розміру
аліментів, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
аліментів в твердій грошовій сумі 300
грн., які були стягнуті з відповідача
рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 12.01.2009 р.,
не вистачає на утримання дитини.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
збільшений судом першої інстанції
розмір аліментів, з урахуванням того,
що дохід відповідача згідно довідки з
місця роботи, за виключенням утриманих
податків з доходів, становить 17 308,48 грн.
та має на утриманні батьків похилого
віку, не відповідає вимогам закону, та є
обґрунтованими доводи відповідача про
те, що він не може сплачувати аліменти у
визначеній судом частці.

Відповідно до частини 9 ст. 7 СК України
сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

З урахуванням викладеного, апеляційний
суд вважає за можливе зменшити розмір
аліментів та стягнути з ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_3, в
розмірі ј частки з усіх видів заробітку
щомісячно.

Відповідно до статті 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хвороби, каліцтвом, тощо).

Також слід зазначити, що стаття 185 СК
України передбачає зобов'язання
батьків брати участь у додаткових
витратах на дитину, які викликані
особливими обставинами.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
статті 60 ЦПК встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, заперечень,
крім випадків, установлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази існування реальних
обставин (розвиток здібностей дитини,
її хвороба, каліцтво, тощо) відповідно
до яких є необхідність стягнення з
відповідача суми додаткових витрат.

У зв'язку з цим, колегія суддів не може
погодитись з висновками суду першої
інстанції про те, що вимога позивача
про стягнення з відповідача додаткових
витрат пов'язаних із особливими
обставинами є обґрунтованою та
доведеною.

З огляду на те, що позивач була
звільнена від сплати судового збору
при поданні позовної заяви до суду
першої інстанції, судові витрати,
відповідно до вимог Закону України
«Про судовий збір», підлягають
стягненню з відповідача.

Враховуючи зазначене, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні, в
частині стягнення розміру аліментів та
судових витрат, а резолютивна частина
викладенню в іншій редакції.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року -
змінити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частки з усіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 30.08.2013 року і до повноліття
дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: