У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Оніпко О.В.,

при секретарі судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу
Сарненського районного суду
Рівненської області від 25 березня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Вирівський кар"єр" до ОСОБА_1 про
витребування із незаконного володіння
ключів від автомобіля та свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,-

в с т а н о
в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду
від 25 березня 2014 року провадження в
справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст.205
ЦПК України в зв"язку з відмовою
позивача від позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ
„Вирівський кар"єр" понесені судові
витрати в сумі 3398 грн.06 коп.

В поданій апеляційній
скарзі представник відповідача -
ОСОБА_2 з вищевказаною ухвалою в
частині стягнення з відповідача
судового збору в сумі 3398,06 грн не
погоджується та вважає, що в цій
частині ухвала є такою, що винесена з
порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції
жодним чином не обґрунтовує мотиви з
яких він вважає, що судові витрати у
справі слід покласти саме на
відповідача у даній справі.
Розглядаючи заяву позивача про відмову
від позову суд першої інстанції в
частині вирішення питання про розподіл
судових витрат зобов"язаний був
керуватися нормами ст.89 ЦПК України, а
відповідно зобов"язаний був з"ясувати
ту обставину чи було задоволено вимоги
позивача відповідачем саме внаслідок
підставності вимог позивача та після
пред"явлення ним позову чи ні, але цього
судом першої інстанції зроблено не
було. Вважає, що відмова

________________________________________________________________________
__

Справа №572/4825/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Ю.В.Березень

Провадження 22-ц/787/1096/2014

Суддя-доповідач- З.М.Максимчук

позивача від позову не повинна
спричиняти стягнення судового збору з
відповідача, оскільки сам позов по
витребуванню транспортного засобу є
абсолютно безпідставним і виник не з
вини відповідача.

Просить ухвалу Сарненського районного
суду Рівненської області від 25 березня
2014 року змінити, виключивши із
резолютивної частини такої ухвали
вказівку суду про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ТзОВ „Вирівський кар"єр"
понесених судових витрат в сумі 3398 грн
06 коп.

У поданих на апеляційну скаргу
запереченнях ТзОВ „Вирівський кар"єр"
просить у задоволенні апеляційної
скарги представника відповідача
відмовити, а ухвалу Сарненського
районного суду Рівненської області від
25 березня 2014 року залишити без змін.
Зазначає, що майно, що витребовувалось
з чужого незаконного володіння, було
повернуто власнику (позивачу)
відповідачем лише після відкриття
провадження за позовом про
витребування такого майна. Та, як
вбачається з постанови слідчого від
30.01.2014 року, майно не було повернуто
добровільно, а вилучено працівниками
міліції.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Стягуючи понесені судові витрати з
відповідача, суд першої інстанції
виходив з того, що задоволення вимог
позивача відповідачем відбулося після
пред"явлення позову.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки такі
висновки суду ґрунтуються на вимогах
цивільного законодавства та здобутих у
справі доказах.

Судом встановлено, що 7 листопада 2013
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ТзОВ „Вирівський кар"єр", в якому
просив поновити його на роботі на
посаді генерального директора,
виплатити заробітну плату за весь час
вимушеного прогулу та стягнути 20000 грн.
завданої моральної шкоди.

16 грудня 2013 року відповідач - ТзОВ
„Вирівський кар"єр" звернувся в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому
просив витребувати із незаконного
володіння останнього належний
товариству автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon,
державний номер НОМЕР_1.

21 січня 2014 року ТзОВ „Вирівський
кар"єр" свої вимоги зменшив, просив
зобов"язати відповідача повернути
комплект ключів від автомобіля та
свідоцтво про реєстрацію автомобіля
НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 21 лютого 2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ
„Вирівський кар"єр" про поновлення на
роботі, виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди, про визнання
протиправним та скасування наказу №299
від 22 жовтня 2013 року „Про усунення від
виконання обов"язків і звільнення з
посади генерального директора"
залишено без розгляду.

Представник позивача Тишкун П.В. 04
березня 2014 року звернувся до суду з
письмовою заявою, в якій просив
прийняти відмову від його зустрічного
позову в зв"язку із задоволенням вимог
відповідачем в повному обсязі після
пред"явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, у
разі відмови позивача від позову
понесені ним витрати відповідачем не
відшкодовуються, а витрати відповідача
за його заявою стягуються з позивача.
Однак якщо позивач не підтримує своїх
вимог унаслідок задоволення їх
відповідачем після пред'явлення
позову, суд за заявою позивача
присуджує стягнення всіх понесених ним
у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв"язку із пред"явленням позову і
вимогами позивача відповідачем було
повернуто належний позивачу
автомобіль після винесення ухвали про
об"єднання вимог за зустрічним позовом
ТзОВ „Вирівський кар"єр" до ОСОБА_1 про
витребування із незаконного володіння
автомобіля з первісним позовом ОСОБА_1
до ТзОВ „Вирівський кар"єр" про
поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди
винесена 17.12.2013 року (а.с.148).

З протоколу огляду місця події від
30.12.2013 року (а.с.177) вбачається, що
вищезазначений автомобіль був
вилучений працівниками РВ УМВС
України. Разом із автомобілем
відповідач не повернув позивачу
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2, а
також другий комплект ключів до
автомобіля, у зв"язку з чим позивач був
фактично позбавлений права
користуватися та розпоряджатися
автомобілем.

Тому 21 січня 2014 року ТзОВ „Вирівський
кар"єр" свої вимоги зменшив, просив
зобов"язати відповідача повернути
комплект ключів від автомобіля та
свідоцтво про реєстрацію автомобіля
НОМЕР_2.

Як вбачається з опису вкладення у
цінний лист (а.с.252) 14 лютого 2014 року
відповідач передав поштовому
відділенню Київ - 53 для відправлення
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2 та
другий комплект ключів до автомобіля.

Таким чином, з огляду матеріалів справи
вбачається, що відповідач під час
розгляду справи в суді усунув
порушення прав позивача. З чого слідує,
що позивач не відмовлявся від позову,
як це передбачено ч.1 ст. 89 ЦПК України, а
він відмовився підтримувати свої
вимоги унаслідок задоволення їх
відповідачем. За таких обставин суд за
заявою позивача повинен стягнути всі
понесені ним витрати у справі з
відповідача.

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов"язаних з
розглядом справи. До витрат, пов"язаних
з розглядом судової справи належать і
витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
ТзОВ „Вирівський кар"єр" за подачу
зустрічного позову про витребування із
незаконного володіння автомобіля
сплатив судовий збір відповідно до
квитанції від 16 грудня 2013 року №3424 в
розмірі 3399 грн 00 коп, хоча мав сплатити
3398 грн. 06 коп. та із заявою про
повернення зайво сплаченого судового
збору не звертався.

Тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ТзОВ „Вирівський
кар"єр" понесених судових витрат в сумі
3398 грн 06 коп.

З огляду на вищесказане ,ствердження
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що
судові витрати у розмірі 3398 грн.06 коп.
не підлягають стягненню є
безпідставними.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвалу постановлено з
додержанням вимог процесуального
права.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а ухвалу суду -
залишити без зміни.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 313, 315, 317, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сарненського районного суду
Рівненської області від 25 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

О.В.Оніпко