Справа № 351/1280/14-ц
Номер провадження №2/351/634/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бородовського С.О. .,

секретаря
Маланчук С.Г. ,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Хутір-Будилівської
сільської ради

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до
Хутір-Будилівської сільської ради про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

до Снятинського районного суду
звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Хутір-Будилівської сільської ради про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини. В
позові вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
померла бабуся позивача ОСОБА_3, яка
11.08.2006 р. склала заповіт на користь
позивача. Позивач вказує, що своєчасно
не звернувся із заявою для отримання
спадщини у нотаріальну контору. Однак
після звернення в нотаріальну контору
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про прийняття спадщини у
зв`язку пропуском строку подання заяви
про прийняття спадщини. Позивач просив
суд визначити йому додатковий строк
тривалістю один місяць для прийняття
вказаної спадщини.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та надав суду пояснення про
те, що після смерті спадкодавця виїхав
до Києва, там працевлаштувався, а тому
йому було не до оформлення спадщини.

Представник відповідача подав суду
заяву, в якій просив розглянути справу
без його участі, позов визнав.

Однак відповідно до п. 2 ст. 174 ЦПК
України визнання позову не може бути
прийнято судом, оскільки воно може бути
здійснено тільки після роз`яснення
відповідачу правових наслідків
відповідної дії. Так само воно не може
бути прийнято з підстав, передбачених в
п. 4 ст. 174 ЦПК України, де вказано, що,
якщо визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд. Так
визнання позову представником
відповідача порушує права відповідача,
а тому не можу бути прийнято судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» визнання позову не може не
суперечити закону й не повинно
порушувати права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Відповідно до п. 5 ст. 174 ЦПК України суд
не приймає визнання позову
відповідачем у справі, в якій особу
представляє її законний представник,
якщо його дії суперечать інтересам
особи, яку він представляє.
Представництво інтересів
територіальної громади сільським
головою здійснюється на основі Закону
України «Про місцеве самоврядування».

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва на право особистої власності
на житловий будинок, виданого
Виконавчим комітетом Снятинської
міської Ради народних депутатів
Івано-Франківської області, від 08.06.1990
р. , житловий будинок з приналежними до
нього будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1, належав ОСОБА_3.

11.08.2006 р. ОСОБА_3 склала заповіт щодо
свого майна на користь ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2.1. наказу Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 «Про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
спадкова справа заводиться нотаріусом
за місцем відкриття спадщини на
підставі поданої особисто або такої, що
надійшла поштою заяви, повідомлення,
телеграми про прийняття спадщини.

Таким чином навіть за умови не
перебування на території відкриття
спадщини позивач мав змогу прийняти
спадщину, шляхом подання заяви поштою,
але не здійснив цього.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

В ч. 1 ст. 1269 ЦК України вказано, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Так само відповідно до правового
висновку Верховного Суду України від 26
вересня 2012 року в справі № 6-85 цс 12,
предметом якої був спір про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини, право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про
надання додаткового строку для подання
заяви про прийняття спадщини можуть
бути застосовані, якщо у спадкоємця
були перешкоди для подання такої заяви;
ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а
він не скористався правом на прийняття
спадщини через відсутність інформації
про спадкову масу, то положення ч. 3 ст.
1272 ЦК України не застосовуються.

Таким чином позивач не подав суду
доказу того, що він бажав прийняти
спірну спадщину, але у нього були
перешкоди, що можуть бути визнані судом
поважними.

Так, відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» при вирішенні справ про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
слід також враховувати, що додатковий
строк визначається у разі, якщо суд
визнає причини пропуску строку для
прийняття спадщини поважними. У
зазначеній категорії справ є
обов'язковим обґрунтування в
мотивувальній частині судового
рішення поважності причин пропуску
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

При цьому Вищий спеціалізований суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в категоричній
формі висловив, що судом не можуть бути
визнані поважними такі причини
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини як юридична
необізнаність позивача щодо строку та
порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна, похилий вік,
непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини (наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім'єю), невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Позивач не надав суду доказів
наявності у нього поважних причин, що
унеможливили прийняття ним спадщини. В
позові та в судовому засіданні позивач
надав суду пояснення про те, що після
відкриття спадщини йому було не до
подання заяви про її прийняття, він
виїхав в м. Київ на майдан, де пробув три
дні, там йому запропонували роботу, на
яку він погодився і працював, а на даний
час він повернувся в Снятинський район
і вважає, що із зазначених причин суд
повинен встановити йому додатковий
строк для прийняття спадщини, оскільки
на даний час це для нього вже актуально.

У п. 24 постанови Пленум Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» № 7 від 30 травня 2008
року роз'яснено, що, вирішуючи питання
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином на момент відкриття
спадщини позивач знав про відкриття
спадщини і відповідно до цивільного
законодавства України зобов"язаний був
звернутись із заявою про прийняття
спадщини.

Безспірних доказів поважності причин
пропуску строку для звернення із
заявою про прийняття спадщини позивач
не надав, саме по собі проживання в
іншому місці, ніж місце відкриття
спадщини не свідчить про наявність
об`єктивних, непереборних перешкод для
звернення із заявою про прийняття
спадщини.

Аналогічна правова позиція послідовно
і необноразово була викладена в
ухвалах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в тому числі від 23
квітня 2014 року, 03 липня 2013 року, 02 серпня
2013 р., 18 грудня 2013 р. та в правові позиції
Верховного Суду України з аналогічного
спору, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов"язковою для судів при
вирішенні даного спору.

В свою чергу задоволення даного позову
призвело б до порушення майнових прав
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини, оскільки надання
позивачу можливості для прийняття
спадщини без належних для того
правових підстав порушить право
територіальної громади на передачу їй
спірного майна у власність в
майбутньому.

Відповідно до зазначеного суд, -

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до Хутір-Будилівської
сільської ради про визначення
додаткового строку для подання заяви

про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Бородовський С.О.