РІШЕННЯ

іменем України

„26" травня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А., ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розглдяу цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1
про відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
пйосилаючись на те, що 15.12.2010 р. о 19.20
год. на перехресті просп. Героїв - пл.
Перемоги сталася
дорожньо-транспортна пригода за участі
автомобілів «Сітроен Берлінго» р/н
НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_1 та який
знаходиться у його володінні, та а/м
«Хюндай» р/н НОМЕР_4, яким керував
ОСОБА_2 та який знаходиться у його
володінні. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
належний ОСОБА_2 транспортний засіб
отримав механічні ушкодження. На
момент пригоди між ОСОБА_2 та АТ «СК
«АХА Страхування» було укладено
договір добровільного страхування від
25.102.010 р. №3064459/05АВ, за яким позивач
застрахував майнові інтереси
потерпілого, пов'язані з
експлуатацією наземного
транспортного засобу - легкового
автомобіля «Хюндай» р/н НОМЕР_4.

Постановою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 12.01.2011 р.
ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

При зверненні до суду позивач
посилається на те, що
представником позивача було отримано
поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ/4609739, який виданий ПАТ СК
«ВУСО», франшиза складає 1 000,00 грн.

Посилаючись у позові на те, що
позивач виплатив на користь
страхувальника страхове відшкодування
в розмірі 1 993,00 грн., через що позивач
отримав право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки в
силу, утім, відповідач не відреагував
на вимогу позивача про оплату франшизи
згідно з полісом в розмірі 1 000,00 грн.,
через що у позові у позові й заявлено
відповідну вимогу про стягнення з
відповідача на користь позивача 1 000,00
грн.

Підставу позову становлять приписи
ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону
України «Про страхування».

У судове засідання сторони не
з'явилися, водночас представник
позивача надав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності, в
якій просив суд позов задовольнити
повністю, не заперечував проти
заочного розгляду справи.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач,
який був повідомлений належним чином
про розгляд справи, не з'явився, причини
неявки суду не повідомив та не надав
заяви про розгляд справи за його
відсутності, також не скористався
правом надання заперечень проти
позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1
ст. 224 ЦПК України вирішував справу у
порядку заочного розгляду та на
підставі наявних у справі доказів.

Врахувавши заяву представника
позивача та дослідивши докази в межах
заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК
України, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову повністю, виходячи з наступного.

15.12.2010 р. о 19.20 год. водій ОСОБА_1,
керуючи автомобілем «Сітроен» р/н
НОМЕР_5, на перехресті просп. Героїв та
пл. Перемоги у м. Дніпропетровську,
перед початком руху та зміною
напрямку руху не впевнився у своїй
безпеці, в результаті чого допустив
наїзд на а/м «Хюндай» р/н НОМЕР_4 під
керуванням водія ОСОБА_2, який стояв
праворуч. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Постановою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 12.01.2011 р.
ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні
передбаченого ст. 124 КУпАП
правопорушення.

Вигодонабувачем за договором
страхування наземного транспорту
№3064459, який був укладений між ОСОБА_2
та позивачем (а.с. 7), є ПАТ
«УкрСиббанк», та за страховим актом
№UIA224 від 10.03.2011 р. за заявою від 25.10.2010
р. на користь ПП «Аеліта» було
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 1 993,00 грн. (а.с. 14) згідно акту
№UIA224 від 10.03.2011 р. на ремонт авто
згідно рахунку №4228 від 17.12.2010 р.,
страхувальник ОСОБА_2

Відповідно до ст. 9 Закону України
«Про страхування» страхове
відшкодування - страхова виплата, яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Страхове відшкодування не може
перевищувати розміру прямого збитку,
якого зазнав страхувальник. Непрямі
збитки вважаються застрахованими, якщо
це передбачено договором страхування.
У разі коли страхова сума становить
певну частку вартості застрахованого
предмета договору страхування,
страхове відшкодування виплачується у
такій же частці від визначених по
страховій події збитків, якщо інше не
передбачено умовами страхування.

Франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Укладаючи договір страхування,
сторони за ним погодили розмір
франшизи (а.с. 7 зв.).

Відповідно до розрахунку
страхового відшкодування (а.с. 13) розмір
франшизи становить 548,00 грн., розмір
страхового відшкодування становить 1
993,00 грн., виходячи з наступного
розрахунку: 2 541,00 грн. (вартість
відновлювального ремонту) х 1,0
(коефіцієнт пропорційності стразових
виплат) - 548,00 грн. (фрншиза) + 0,00
(додаткові витрати страхувальника).

Відповідно до ст. 27 Закону України
«Про страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Як було встановлено судом,
страховиком було виплачено страхове
відшкодування на користь
вигодонабувача, про що свідчать
матеріали судової справи, та що
підтверджується копією відповідного
платіжного доручення (а.с. 14), через що
на виконання ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ч. 1 ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Позивач посилається у позові на
те, що представником позивача було
отримано поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВЕ/4609739, виданий
ПАТ СК «ВУСО», франшиза складає 1 000,00
грн.

У листі до відповідача (а.с. 20)
повідомляється про те, що полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ4609739 від 15.12.2011 р., який
виданий СК «ВУСО», покривається сума
збитків АТ «СК «АХА Страхування» в сумі
993,00 грн., утім, полісом не покриваються
збитки АТ «СК «АХВ страхування»,
понесені на оплату франшизи з полісом
1 000,00 грн.

За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60
ЦПК доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Виконуючи даний обов'язок
доказування, з боку позивача було
доведено здійснення підстав та факту
самої виплати страхового
відшкодування, розмір франшизи, утім,
відповідач у судове засідання не
з'явився, не скористався правом надання
заперечень проти позову, з його боку
не було надано жодних доказів та не
було заявлено клопотань про їх
витребування у випадку складнощів в їх
отриманні, адже на виконання ч. 2 ст. 60
ЦПК України докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, через що суд мав би змогу дійти
до іншого висновку у справі, яка
розглядалася судом. З огляду на
вищенаведене, позов підлягає
задоволенню.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія «АХА
Страхування» до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія «АХА
Страхування» 1 000,00 (одну тисячу) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на користь Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія «АХА
Страхування» судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору в розмірі
229,40 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя