Справа № 2-131/12 Головуючий у І
інстанції Свінцицька О.П.Провадження №
22-ц/780/3322/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Малорода О.І.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 травня 2013 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2011 року ПАТ «Універсал Банк»
звернулось в суд із вказаним позовом,
який згодом уточнило та просило в
стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Партнер Плюс» на
користь банку борг в розмірі 70 402,52
швейцарських франків, що відповідно
до курсу НБУ становить 580660,41 грн. та в
рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки
у вигляді земельної ділянки по АДРЕСА_1
шляхом проведення прилюдних торгів за
початковою ціною, що буде визначена в
ході виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26
травня 2008 року між ВАТ «Універсал
Банк», правонаступником якого є
позивач, і відповідачем ОСОБА_1 було
укладено два кредитні договори, за
одним з якими позичальник отримала
кредит на споживчі потреби в сумі 31595
швейцарських франків терміном на 30
років зі сплатою 9,95 % річних, за іншим -
кредит на споживчі потреби в сумі 25499
швейцарських франків терміном на 20
років зі сплатою 11,45 % річних.
Поручителем позичальника за обома
договорами є відповідач ОСОБА_2, який
згідно укладених із Банком договорів
поруки від 26 травня 2008 року
зобов'язався відповідати перед банком
за повернення кредитів позичальником.
Крім того, на забезпечення виконання
зобов'язань за обома договорами
кредиту між банком і відповідачкою
ОСОБА_1 27 травня 2008 року було укладено
договір іпотеки, згідно якого остання
передала в іпотеку належне їй майно:
земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Також посилався на те, що на
забезпечення виконання зобов'язань
18.06.2009 року між позивачем та ТОВ
«Партнер Плюс» укладено договір
поруки.

ОСОБА_1 умов кредитних договорів щодо
своєчасного погашення кредиту
належним чином не виконувала, станом на
16.05.2013 року у неї виникла
заборгованість перед Банком за
кредитним договором №008-2008-1661 в
розмірі 42 079,46 швейцарських франків, що
в еквіваленті становить 346 162,47 грн. а
за кредитним договором№008-2008-1662
заборгованість в сумі 28 323,06
швейцарських франків, що в
еквіваленті становить 234 497,94грн., а
всього 580 660,41грн.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 лютого 2011 року відмовлено у
відкритті провадження у даній справі
в частині вимог до ТОВ
«Партнер-Плюс».

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 травня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»
заборгованість в розмірі 580 660,41 грн.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитними договорами, що були
укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал
Банк» в розмірі 580 660,41 грн. звернуто
стягнення на предмет іпотеки - земельну
ділянку площею 0,1506га, по АДРЕСА_1
(кадастровий № :01:019:0063), що
належить ОСОБА_1 на підставі
Державного акту на право власності
на землю серії ЯЕ №957477 від 2.11.2007 року,
шляхом продажу на прилюдних торгів у
межах процедури, передбаченої Законом
для виконання судових рішень за
початковою ціною продажу предмета
іпотеки, визначеною суб'єктом
оціночної діяльності на стадії
виконавчого провадження.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ «Універсал Банк» подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягненні боргу з поручителя ТОВ
«Партнер Плюс» і в цій частині ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
банку задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу, в якій просмили
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 03 жовтня 2013 року рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 18 травня 2013 року
в частині стягнення заборгованості за
кредитним договором скасовано і у цій
частині ухвалено нове, яким відмовлено
у задоволенні позову ПАТ «Універсал
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
боргу за кредитним договором.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду від 18 травня 2013
року в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки змінено, а саме: в
рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед
ПАТ «Універсал Банк» за кредитними
договорами № 008-2008-1661 та № 008-2008-1662 від 26
травня 2008 року в розмірі 580660 гривень 40
коп., з яких тіло кредиту - 445254 гривень 50
коп., відсотки - 135405 гривень 90 коп.,
звернено стягнення на предмет іпотеки
у вигляді земельної ділянки для
будівництва і обслуговування будинку
площею 0,1506 га по АДРЕСА_1 (кадастровий №
:01:019:0063), зазначена в договорі
іпотеки від 27 травня 2008 року. Предмет
іпотеки у вигляді у вигляді земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування будинку площею 0,1506 га
по АДРЕСА_1 (кадастровий № :01:019:0063),
що перебуває у власності іпотекодавця
ОСОБА_1, підлягає реалізації шляхом
проведення прилюдних торгів
відповідно до процедури, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», за початковою ціною на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Рішення в частині
розподілу судових витрат залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 березня 2014
року рішення апеляційного суду
Київської області від 03 жовтня 2013 року
в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1
на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки скасовано і передано у цій
частині справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Київської області залишено без
змін.

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» і ОСОБА_1, ОСОБА_2 необхідно
відхилити із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_1 на користь банку
заборгованості за кредитними
договорами та звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитами, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_1 порушила умови взятих на себе
зобов'язань за кредитними договорами,
укладеним із ПАТ «Універсал Банк»
щодо своєчасного погашення суми
кредиту та відсотків за його
користування в порядку і на умовах
зазначених в кредитних договорах, а
тому відповідно до положень
кредитних договорів, ст.33 Закону
України «Про іпотеку» з неї
необхідно стягнути заборгованість
за кредитними договорами в сумі 580
660,41грн. і в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення
на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується із
такими висновками, так як вони
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 Цивільного кодексу
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцю
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості, та
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
26 травня 2008 року між ВАТ «Універсал
Банк», правонаступником якого є
позивач, і ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № 008-2008-1661, на підставі якого
ОСОБА_1 отримала в банку кредит на
споживчі потреби в сумі 31595
швейцарських франків терміном на 30
років зі сплатою 9,95 % річних (т.1, а.с.8-19).

Також в цей же день 26 травня 2008 року між
сторонами укладено ще один кредитний
договір № 008-2008-1661 з послідуючою
додатковою угодою, на підставі якого
ОСОБА_1 отримала в банку кредит на
споживчі потреби в сумі 25499
швейцарських франків терміном на 20
років зі сплатою 11,45 % річних (т.1,а.с.75-100).

Повернення коштів згідно п.2.4 кредитних
договорів було передбачено шляхом
внесення позичальником щомісячних
платежів за кредитом і відсотками
відповідно до графіків платежів, які є
невід'ємною частиною договору (т.1,
а.с.8,75).

Згідно п.5.2.5 кредитних договорів у
випадку прострочення сплати чергових
платежів позичальник зобов'язаний на
вимогу банку погасити кредит
достроково в повному обсязі протягом
місяця з дня отримання такої вимоги.

26 травня 2008 року між Банком і ОСОБА_2
було укладено два договори поруки, за
якими він взяв на себе зобов'язання
відповідати перед Банком за
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитними
договорами.

Такою в забезпечення виконання
зобов'язань за обома кредитними
договорами між банком і ОСОБА_1 27 травня
2008 року було укладено договір іпотеки
(з додатковою угодою), згідно якого
Позичальник передала в іпотеку
належне їй майно: земельну ділянку по
АДРЕСА_1 (т.1, а.с.101-111).

Згідно пунктів 4.1-4.4 іпотечного
договору банк має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором, в тому числі
прострочення платежів.

Встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала
обов'язків по щомісячному поверненню
кредиту і відсотків, покладених на неї
умовами кредитних договорів і станом
на 16 травня 2013 року має прострочену
заборгованість: за договором № 008-2008-1661
по тілу кредиту 3370,23 швейцарських
франків, по процентам 10593,29
швейцарських франків; за договором №
008-2008-1662 по тілу кредиту 3141,04
швейцарських франків, по процентам 4265,80
швейцарських франків, а всього
заборгованість складає 70 402,52
швейцарських франків, що відповідно
до курсу НБУ становить 580 660,41 грн. (т.1,
а.с.151-154).

Банк направив ОСОБА_1 письмову вимогу
про дострокове погашення
заборгованості ( том 1 а.с.39-40).

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду.

Встановивши вказані обставини, суд
на передбачених законом підставах в
межах уточнених і збільшених
позовних вимог стягнув з ОСОБА_1
заборгованість за кредитними
договорами в сумі 580 660,41грн. і в
рахунок погашення заборгованості за
кредитними договорами звернув
стягнення на предмет іпотеки -
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування будинку площею 0,1506 га
по АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_1

Рішення апеляційного суду Київської
області від 03 жовтня 2013 року в частині
скасування рішення суду першої
інстанції в частині вирішення вимог
банку до поручителя ОСОБА_2 визнано
законним і обґрунтованим і залишено
без змін Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і передбачених законом підстав
для його скасування при
апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на те, що суд в порушення
вимог процесуального закону не
розглянув клопотання представника
позивача про залучення ТОВ
«Партнер-Плюс» в якості
співвідповідача і заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню з відповідачів в тому
числі і з ТОВ «Партнер-Плюс» є
необґрунтованими з підстав,
викладених в ухвалі апеляційного
суду Київської області від 03 жовтня
2013 року.

ТОВ «Партнер-Плюс» не був залучений
до участі у розгляді справи і
ухвала суду від 24.02.2013 року про
відмову у відкритті провадження до
ТОВ «Партнер-Плюс» не оскаржена і
набрала законної сили.

Посилання представника ПАТ
«Універсал Банк» на те, що суд
повинен був стягнути заборгованість
в швейцарських франках - валюті
кредитування, як була заявлено в
позовній заяві, не заслуговують на
увагу, оскільки такі доводи
відсутні в апеляційній скарзі ПАТ
«Універсал Банк». Стягнення
заборгованості за кредитними
договорами в гривневому еквіваленті,
як було зазначено в заяві позивача
про збільшення позовних вимог,
відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на те, що відповідач
ОСОБА_2 не отримував від банку
письмових вимог про дострокове
повернення кредиту і порука є
припиненою не заслуговують на увагу,
оскільки вони враховані при розгляді
апеляційним судом Київської області
від 03 жовтня 2013 року і вказане
рішення про відмову в позові до
ОСОБА_2 залишене без змін Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року.

Інші доводи апелянта на те, що
оскаржуване рішення суду не
відповідає вимогам ст.11 ЦПК України і
прийняте поза межами заявлених
позовних вимог є необґрунтованими,
оскільки 18.05.2013 року позивачем
уточнено і збільшено позовні вимоги,
які відповідають змісту рішення
суду. (том 1 а.с.147-148).

Інші доводи апеляційний скарг про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права
є необґрунтованими, законність і
обґрунтованість рішення суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» - відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 травня 2013 року в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» заборгованості за
кредитними договорами в сумі 580 660 грн. 41
коп. та звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: