Номер справи: 164/1239/14-ц
Провадження по справі: 2/164/310/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
Маневицький районний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді
Покидюка М.В.

при секретарі
Каращук В.С.

з участю: представника позивача
ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Маневичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, відділу Державної виконавчої
служби Маневицького районного
управління юстиції Волинської області
про звільнення майна з під арешту
(виключення майна з опису), -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відділу Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Волинської області про
звільнення майна з під арешту
(виключення майна з опису).

Свої вимоги обґрунтував тим, що 26
грудня 2011 року на підставі договору
купівлі - продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу
Волинської області ОСОБА_5 № 2855, він
придбав земельну ділянку (кадастровий
номер :01:002:2111) загальною площею 0,11
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд за адресою: АДРЕСА_1

На момент продажу ОСОБА_2 даної
земельної ділянки будь - яких обмежень
чи заборони щодо її реалізації не було.
Крім того, він як добросовісний набувач
повністю розрахувався з продавцем -
ОСОБА_2 за земельну ділянку, що
стверджується п. 2.2 Договору, тобто
набув право власності на підставах, що
не заборонені законом, зокрема в силу
правочину.

5 жовтня 2012 року управлінням
держкомзему у Маневицькому районі
Волинської області за ним було
зареєстровано право власності на
придбану земельну ділянку та видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 908063, який
зареєстрований за № 04739.

В кінці 2013 року йому від
відповідача стало відомо, що на дану
земельну ділянку відділом Державної
виконавчої служби Маневицького
районного управління юстиції
Волинської області було накладено
арешт в порядку виконавчого
провадження відкритого на підставі
виконавчого листа з приводу стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей.

2 квітня 2014 року він звернувся із заявою
до відділу Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції про зняття арешту із земельної
ділянки і 7 квітня 2014 року отримав
постанову про накладення арешту на
земельну ділянку і відповідь, що даний
спір вирішується в судовому порядку.

28 лютого 2013 року державним виконавцем
складено акт опису та арешту майна і
земельна ділянка передана на
зберігання ОСОБА_3

Зазначає, що на момент накладення
арешту на спірну земельну ділянку, що
мало місце 27 грудня 2011 року власником
її була не ОСОБА_3, а він, оскільки купив
цю ділянку 26 грудня 2011 року.

Вважає, що діями відповідачів порушено
його право власності на спірну
земельну ділянку, оскільки вони з
різних причин приховали від нього
арешт на неї, а він є добросовісним
набувачем права власності на описане
майно.

Посилаючись на зазначені
обставини, просив суд звільнити з - під
арешту та заборони земельну ділянку
(кадастровий номер :01:002:2111)
загальною площею 0,11 га для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських споруд за адресою:
АДРЕСА_1 накладеного постановою
відділу Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Волинської області від 27
грудня 2011 року ВП № 11876566 ,,Про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження'' та зареєстрованого в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 27 грудня 2011
року за № 12017417 та стягнути з
відповідачів, понесені ним, судові
витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні
вимоги позивача, із підстав викладених
в позовній заяві, підтримав повністю,
пояснив, що земельну ділянку згідно
договору купівлі - продажу ОСОБА_4
придбав 26 грудня 2011 року, пізніше
оформив всі необхідні документи, які
підтверджують його право власності на
неї. Тобто власником спірної земельної
ділянки він став 26 грудня 2011 року, в той
час коли арешт на неї безпідставно був
накладений 27 грудня 2011 року. Діями
відповідачів порушено його, як
добросовісного набувача, право
власності на земельну ділянку, яку він
придбав у ОСОБА_2 Просить позов
задоволити і стягнути з відповідачів,
понесені ним, судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав, пояснив, що на момент продажу
ним земельної ділянки ОСОБА_4 ніякої
заборони щодо її відчуження не було і
арешт на неї не накладався. Продав
земельну ділянку позивачу він згідно
договору купівлі - продажу, який був
оформлений нотаріальною конторою. Від
позивача він отримав всі грошові кошти,
претензій до нього не має, просить
позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 позовних вимог не
визнала, вважає, що ОСОБА_2 не мав права
продавати дану земельну ділянку,
оскільки має двоє дітей, на утримання
яких зобов'язаний сплачувати аліменти,
по сплаті яких має велику
заборгованість. Не заперечує, що в силу
представлених документів, на момент
продажу земельної ділянки арешт на неї
не був накладений. Просить в позові
відмовити.

Представник відповідача від відділу
Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
але подав до суду письмове заперечення,
в якому вказує, що у наявних в них
документах власником спірної
земельної ділянки вказана ОСОБА_3 А
тому, виходячи із цього, вони приймали
відповідні дії щодо її арешту і
прийняття заходів по стягненню
аліментів з ОСОБА_2 і погашення ним
заборгованості. Виходячи із наявних в
них документів, свої дії вважають
правомірними.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підставний і підлягає до повного
задоволення.

Відповідно вимог ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Примусове відчуження об'єктів права
власності може бути застосовано лише
як виняток з мотивів суспільної
необхідності на підставі і в порядку,
встановлених законом, та за умови
попереднього та повного відшкодування
їх вартості, крім випадків,
встановлених частиною другою статті 353
цього Кодексу.

Власник майна, згідно ст. 391 ЦК України
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користуватися та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що на момент купівлі
- продажу земельної ділянки
(кадастровий номер :01:002:2111)
загальною площею 0,11 га для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських споруд за адресою:
АДРЕСА_1, який мав місце 26 грудня 2011
року, будь - яких обтяжень, в тому числі
і накладення арешту, на дану земельну
ділянку не було. Арешт на неї був
накладений постановою відділу
Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції лише на наступний день після її
купівлі, тобто 27 грудня 2011 року.

Дана обставина, крім пояснень
представника позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2, підтверджується,
дослідженими судом,: договором купівлі
- продажу спірної земельної ділянки,
посвідченим приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_5 № 2855
від 26 грудня 2011 року, постановою
відділу Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Волинської області від 27
грудня 2011 року ВП № 11876566 ,,Про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження'' та зареєстрованого в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 27 грудня 2011
року за № 12017417, витягом з Державного
реєстру право чинів № 10868796 від 26 грудня
2011 року, Державним актом на право
власності на земельну ділянку серія ЯМ
№ 908063 від 25 жовтня 2012 року, витягом з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку НВ - 014 від 21
травня 2014 року.

Вищенаведеними доказами,
спростовуються доводи відповідача
ОСОБА_3 та відділу Державної виконавчої
служби в частині, що на момент
накладення арешту на земельну ділянку,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
власником її був ОСОБА_2, оскільки на
той момент її власником вже був ОСОБА_4

Таким чином, суд вважає, що діями
відповідачів порушено непорушне право
власності ОСОБА_4 на спірну земельну
ділянку і воно підлягає захисту.

Відповідно вимог ст. 6 Закону України
,,Про виконавче провадження'' Державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частинами першою, другою статті 60 цього
Закону передбачено, що особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212 -
215 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 386, 391 ЦК
України, ст. ст. 6, 57, 60 Закону України
,,Про виконавче провадження'', суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Звільнити з - під арешту та
заборони земельну ділянку (кадастровий
номер :01:002:2111) загальною площею 0,11
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд за адресою: АДРЕСА_1 накладеного
постановою відділу Державної
виконавчої служби Маневицького
районного управління юстиції
Волинської області від 27 грудня 2011 року
ВП № 11876566 ,,Про накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження'' та зареєстрованого
в Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 27 грудня 2011
року за № 12017417.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, відділу
Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Волинської області з кожного
окремо по 81 (вісімдесят одну) гривню 20
копійок судового збору на користь
позивача ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Маневицький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили
протягом десяти днів з дня його
проголошення, якщо не буде подана
апеляційна скарга. У випадку подачі
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: