Провадження №2-о/761/295/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Маліновської В.М.

при секретарі
Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні у м.Києві
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Шевченківська
районна в м.Києві державна
адміністрація, про встановлення факту
проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_1 (Заявник)
звернулась звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю, в якій
просила встановити факт проживання
однією сім'єю Заявниці та померлої
ОСОБА_2 в період часу з грудня 1995 року по
ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнати її членом сім'ї
померлої ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на те, що з грудня 1995 року
по ІНФОРМАЦІЯ_5 вона і ОСОБА_2 проживали
однією сім'єю в АДРЕСА_1, були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 померла,
похованням останньої займалась
Заявниця, яка продовжувала проживати у
вказаній квартирі. Після цього, ОСОБА_1
звернулась до Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації для
переоформлення на своє ім'я договору
найму квартири АДРЕСА_1, де вона була
зареєстрована, для належної сплати
комунальних послуг. Проте, в
Шевченківській районній в м. Києві
державній адміністрації, заявниці
повідомили, що для переоформлення
договору найму квартири їй необхідно
надати копію документів, які
підтверджують родинні відносини з
наймачем. Заявниця зазначила, що
встановлення юридичного факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, не
менш як п'ять років до часу смерті має
значення для належного переоформлення
на її ім'я договору найму квартиру
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні допитані свідки
ОСОБА_3, який проживає у АДРЕСА_5, ОСОБА_4,
яка проживає в АДРЕСА_6

Свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що він є
чоловіком заявниці та проживає в
АДРЕСА_5 , в період з 2001 року по 2008 рік,
коли вони були розлучені з заявницею,
остання проживала разом із ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1 за вказаною адресою, привозила
їй продукти із села, купувала ліки тощо.
Зазначив, що заявниця постійно
проживала у АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_2
хворіла і потребувала опіки. Зазначив,
що у померлої було два сини, один з яких
помер у тюрмі, а другий - вийшов із тюрми
і потім помер, проте постійно
відвідував померлу та приносив
продукти. Померлу ОСОБА_2 вони знайшли
тільки 23.05.2012р. в її квартирі, після
того, як приїхали з села.

Свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що живе
в АДРЕСА_6 на 7 поверсі з 1987 року, а
ОСОБА_2 проживала на 8 поверсі, кв.
АДРЕСА_1. Разом з тим, зазначила, що
бачила як ОСОБА_1 ходила до ОСОБА_2,
допомагала продуктами, вважає, що
заявниця прожила десь років 7 разом з
померлою. Вказала, що в ОСОБА_2 була
однокімнатна квартира, в якій було
ліжко та диван. Окрім ОСОБА_1 в квартирі
ОСОБА_2, свідок більше нікого не бачила,
раніше приходив син, який помер у 2011
році, інколи племінник.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_6 заяву підтримали та
просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації - Коломієць
Т.В. проти задоволення заяви
заперечила.

Суд, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, надані сторонами
докази, знаходить заяву такою, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживала
в АДРЕСА_1 на підставі ордеру на жиле
приміщення від 03.07.1987р., який був
виданий її чоловіку - ОСОБА_8 на
підставі рішення виконкому Київської
народної Ради народних депутатів від
29.06.1987р. № 678 (а.с.22).

Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 померла у
віці 71 років, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть, виданим
Відділом реєстрації смерті у м. Києві
серії НОМЕР_1 від 23.05.2012р. (а.с.9).

Станом на 03.07.2014р. квартира АДРЕСА_1 не
приватизована, що підтверджується
Довідкою Відділом (органом)
приватизації державного житлового
фонду Управління житлово-комунального
господарства Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації № 253
від 03.07.2014р. (а.с.20).

Згідно довідки Форма № 3 КП «ЖЕК
«Контора Татарка» № 899 від 18.06.2014р. в
однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 з 2013
року зареєстрована ОСОБА_1, особовий
рахунок відкритий на чоловіка померлої
ОСОБА_2 - ОСОБА_8, який помер в 1998 році
(а.с.21).

На підтвердження факту спільного
проживання зі ОСОБА_2 та ведення
спільного господарства, окрім показань
свідків, заявниця надала суду
лікарське свідоцтво про смерть №2392 від
23.05.2012р. ОСОБА_2 (а.с.10), довідку про
причини смерті, згідно якої причина
смерті не встановлена (гнильні зміни
трупа) (а.с.11), Витяг з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про смерть для отримання
допомоги на поховання № 3 від
23.05.2012р. (а.с.12), довідка про одержання
праху № 2.21787К (а.с.13), квитанції про
сплату за поховання праху ОСОБА_2 (а.с.14),
договір замовлення надання додаткових
ритуальних послуг від 23.05.2012р. (а.с.15),
квитанцію про оплату послуг згідно
Договору від 23.05.2014р. (а.с.16), довідку про
місце поховання ОСОБА_2 (а.с.17), дозвіл на
видачу тіла ОСОБА_2 ОСОБА_1 (а.с.18). Окрім
того, заявниця надала суду довіреність
видану 25.04.2012р. від імені ОСОБА_2 на
ОСОБА_1, ОСОБА_9, засвідчену приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрована в реєстрі за № 853 для
представлення інтересів ОСОБА_2 з
питань, пов'язаних з оформленням її
права власності (приватизацією) на
АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст. 63 ЖК України,
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Житлового
кодексу УРСР, члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають газом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР, наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 104 ЖК України,
член сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу. У разі відмовлення членів
сім'ї дати згоду на укладення окремого
договору найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

Згідно з ч.1 ст.99 ЖК України, піднаймачі
самостійного права на жиле приміщення
не набувають незалежно від тривалості
проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача. Таке ж право у разі смерті
наймача або втрати ним права на жиле
приміщення належить будь-якому членові
сім'ї наймача. У разі відмови
наймодавця у визнанні члена сім'ї
наймачем за договором найму спір може
бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 квітня
1985 року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи прописані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

При цьому, як роз'яснив Пленуму
Верховного Суду України в п.15 постанови
№9 «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»,
наявність чи відсутність прописки сама
по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди як член
сім'ї наймача (власника) приміщення, або
ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України у
постанові від 11 липня 2012 року №6-60цс-12,
яка в силу ст.360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для застосування судами
України, «у осіб, які вселилися до
наймача, виникають усі права й
обов'язки за договором найму жилого
приміщення, якщо особи постійно
проживали разом із наймачем і вели з
ним спільне господарство та були
визнані членами сім'ї наймача (ч.ч.1,2
ст.64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (ч.2 ст.65
ЖК УРСР).

У разі вселення особи до жилого
приміщення за договором піднайму, вона
не набуває самостійного права
користування цим приміщенням, якщо не
буде встановлено, що ця особа вселилася
як член сім'ї наймача.

При цьому під час вирішення спору про
право користування жилим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, крім обставин щодо
реєстрації цих осіб у спірному
приміщенні, дотримання встановленого
порядку при їх вселенні та наявності
згоди на це всіх членів сім'ї наймача та
обумовлення угодою між указаними
особами, наймачем і членами сім'ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням, й інші
обставини справи, що мають значення для
справи, а сааме: чи було це приміщення
постійним місцем проживання цих осіб,
чи вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх
проживання».

З копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що
в період з 23.01.1982р. по 22.03.2001р. вона
перебувала в шлюбі з ОСОБА_3, а 22 серпня
2008 року заявниця знову зареєструвала
шлюб з ОСОБА_3, таким чином з 22 серпня 2008
року, коли зі слів заявниці вона
постійно проживала з померлою ОСОБА_2,
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3, отже мала з останнім
спільні права та обов'язки, передбачені
Сімейним кодексом України, вела
спільний побут, підтримувала шлюбні
відносини.

В період з 1994 року по січень 2013 року
ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_7
(а.с.6-8), в той час як за спірною адресою
заявниця зареєструвалась тільки
22.10.2013р., тобто після смерті ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
заявниці зазначив, що реєстрація
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 була
здійснена на підставі рішення
Окружного адміністративного суду м.
Києва, проте копію рішення по вказаній
справі не надав. Окрім того, заявниця
зазначила, що їй було відомо, що у
спірній квартирі були зареєстровані
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15,
проте вони ніколи там не проживали.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1 не надано доказів
на підтвердження факту вселення у
спірну квартиру як члена сім'ї наймача -
ОСОБА_2, постійного проживання в
АДРЕСА_1 у період з грудня 1995 року по
ІНФОРМАЦІЯ_5, ведення з померлою
спільного господарства.

Сам факт реєстрації ОСОБА_1 в
зазначеній квартирі після смерті
наймача ОСОБА_2, як і сам факт
проживання з остатньою, суд не вважає
підставою, яка свідчить про те, що
заявник є членом рожини померлої.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
у задоволенні заяви про встановлення
факту проживання однією сім'єю слід
відмовити.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.
63, 64, 65, 99, 104, 106 Житлового кодексу УРСР, з
урахуванням п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 квітня
1985 року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», керуючись
10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересована особа: Шевченківська
районна в м. Києві державна
адміністрація, про встановлення факту
проживання однією сім'єю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: