Справа №587/1713/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Черних О. М.Номер
провадження 22-ц/788/1582/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 59
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І. ,

розглянувши апеляційну скаргу Відділу
державної виконавчої служби Сумського
районного управління юстиції

на ухвалу Сумського районного
суду Сумської області від 06 серпня 2014
року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на незаконні
дії та бездіяльність начальника
відділу ДВС Сумського районного
управління юстиції Сич Д.М., -

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Сумського районного суду
Сумської області від 06 серпня 2014 року
скаргу ОСОБА_3 на незаконні дії та
бездіяльність начальника відділу ДВС
Сумського районного управління
юстиції Сич Д.М. - задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність та
дії начальника відділу ДВС Сумського
районного управління юстиції Сич Д.М.
та скасовано постанову заступника
начальника відділу Сумського
районного управління юстиції
Костєннікова Д.М. про закінчення
виконавчого провадження від 16.07.2014
року.

В решті вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі Відділу Державної
виконавчої служби Сумського районного
управління юстиції зазначено, що
Відділ державної виконавчої служби
Сумського районного управління
юстиції вважає ухвалу суду першої
інстанції такою, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суд не
відповідають обставинам справи, у
зв'язку з чим дана ухвала підлягає
скасуванню.

Вказано, що при розгляді справи судом
першої інстанції не в повному обсязі
з'ясовано обставини справи, не
доведено, що мало місце дія або
бездіяльність начальника відділу в
частині невиконання судового рішення
та в чому саме вони знайшли своє
відображення.

Також звернуто увагу суду на те, що при
аналізі норм діючого законодавства акт
державного виконавця є документальним
підтвердженням певних фактів або
подій.

Зазначено, що сам факт реєстрації
боржника за адресою вказаною у
виконавчому документі може бути
фактичним місцем його проживання, що і
було встановлено державним виконавцем
при проведенні виконавчих дій, про що
будо складено акт державного виконавця
за участю матері боржника та в
присутності двох понятих. І саме тому,
державним виконавцем прийнято
процесуально правильне рішення про
направлення виконавчого документу для
подальшого виконання за належністю до
іншого відділу ДВС.

Просить суд скасувати ухвалу суду
першої інстанції від 06 серпня 2014 року
по даній справі та постановити нову
ухвалу якою відмовити скаржниці в
задоволенні скарги в повному обсязі у
зв'язку з необґрунтованістю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
скаржника, її представника, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність й обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що в
провадженні державного виконавця
Сумського районного управління
юстиції знаходилося виконавче
провадження № 2-656 від 21.12.2007 року,
відкрите 20.03.2012 року на підставі
виконавчого листа, виданого Сумським
районним судом Сумської області про
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
.моральної шкоди в сумі 25 000 грн.
(а.с.в.п.3). Після цього, у 2012 році на
виконання судового рішення державними
виконавцями проводився ряд виконавчих
дій, зокрема направлені запити до КП «
Сумське БТІ», Державної інспекції с/г
України в Сумській області, Відділу
Держкомзему у Сумському районі з метою
виявлення майна у боржника, а також був
здійснений вихід 17.04.2012 року, 07.12.2012 року
за адресою боржника по АДРЕСА_1 (а.с. в.п.
4, 6,10). При цьому встановлено, що ОСОБА_6
працював і відповідно проводилися
певні відрахування із заробітної
плати, що підтверджується платіжними
дорученнями (а.с. в.п. 12,15,16-27).

25.07.2013 року винесено постанову про
зупинення виконавчого провадження у
зв'язку зі смертю стягувача ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

24.03.2014 року Сумським районним судом
Сумської області винесена ухвала про
заміну сторони виконавчого
провадження, за якою замінено
стягувача ОСОБА_8 на його доньку ОСОБА_3
у вказаному вище виконавчому
провадженні. Як вбачається із судового
рішення, станом на 29 липня 2013 року з
боржника на користь стягувача стягнуто
та перераховано 6 246 грн. 90 коп. із 25 000
грн. моральної шкоди,залишок боргу - 18 753
грн. 10 коп.

29.05.2014 року державним виконавцем
Коновал І.О. поновлено виконавче
провадження.

15.07.2014 року складено Акт державного
виконавця Костєннікова Д.М. про те, що
він здійснив вихід за останньою
відомою адресою боржника ОСОБА_6, де
було з'ясовано, що майно у боржника
відсутнє, а на даний час місце його
фактичного проживання за адресою
АДРЕСА_2

16.07.2014 року державним виконавцем
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження на підставі
п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», яка була
затверджена начальником відділу ДВС
Сич Д.М., а виконавчий документ
направлено за належністю до Сумського
міського управління юстиції за адресою
м. Суми, вул. Гамалея, 1А.

Місцевим судом зазначено, що протягом
2-х місяців, тобто з моменту поновлення
виконавчого провадження і до
направлення його до іншого відділу
виконавчої служби, державним
виконавцем Сумського районного
управління юстиції виконавчі дії не
проводилися, окрім виходу за останнім
місцем проживання боржника з метою
перевірки його майнового стану та
накладення арешту на все майно
боржника.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що скарга ОСОБА_3 є частково
обґрунтованою, і тому місцевий суд
вважав за необхідне визнати незаконною
бездіяльність та дії начальника
відділу в частині невиконання судового
рішення з вищезазначених підстав, адже
згідно до ч.1ст. 83 Закону України «Про
виконавче провадження» контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, та
скасувати постанову заступника
начальника відділу Костєннікова Д.М.
про закінчення виконавчого
провадження від 16.07.2014р. як передчасно
винесену для з'ясування належним чином
обставин, передбачених ч.5 ст. 20 Закону
України «Про виконавче провадження» та
виконання інших дій, необхідних для
виконання судового рішення у повному
обсязі.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитися не можна, оскільки
суд дійшов їх без повного і всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін в даних
правовідносинах, належної правової
оцінки доказів у справі.

Відповідно до статті 4 Закону України
« Про державну виконавчу службу»
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених Іменем
України так рішень інших органів,
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу , у порядку,
передбаченому законом. Відповідно до
вимог цього Закону та Закону « Про
виконавче провадження» державний
виконавець є самостійною
процесуальною особою.

Відповідно до статті 83 Закону « Про
виконавче провадження « начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі,

якщо вони суперечать вимогам закону,
своєю постановою скасувати постанову
або інший процесуальний документ
(або їх частину), винесені у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, визнати недійсним
складений державним виконавцем акт,
зобов'язати

державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку,
встановленому цим Законом.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії
та бездіяльність посадових осіб
відділу державної виконавчої служби
Сумського районного управління
юстиції , ОСОБА_3 просила визнати
незаконною дії та бездіяльність у
виконавчому провадженні начальника
відділу щодо невиконання судових
рішень та зазначені порушення Закону «
Про виконавче провадження» та просила
скасувати постанову держвиконавця
про закінчення виконавчого
провадження. Разом з тим заявниця не
вказувала у скарзі які дії чи
бездіяльність начальника відділу
державної виконавчої служби слід
визнати незаконними, стверджуючи лише
про те, що начальник відділу та
боржники умисно не виконали рішення
суду. Не вказано в скарзі і на
оскарження постанови начальника
відділу про відмову в задоволенні
скарги ОСОБА_3 на постанову
держвиконавця від 16.07. 2014 року Не
вказано у скарзі який чином слід
поновити права стягувача відносно
незаконних дій чи бездіяльності
начальника відділення державної
виконавчої служби.

Суд першої інстанції не перевірив
доводи скаржника, при винесення ухвали
також не вказав які конкретні дії
начальника відділу чи його
бездіяльність визнає незаконною та у
зв'язку з тим, вказавши лише, що рішення
не виконувалося протягом 2-х місяців, а
начальник відділу повинен
контролювати виконання рішення. В
рішенні суду не приведенні факти
незаконних дій начальника відділу ДВС
чи його бездіяльності .

Скаржниця до оскарження постанови про
закінчення виконавчого провадження не
оскаржувала дії чи бездіяльність
держвиконавця по виконанню вказаного
виконавчого провадження про стягнення
моральної шкоди в сумі 25 тис. грн.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з п. 10 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню в разі
направлення виконавчого документа
за належністю до іншого відділу
державної виконавчої служби.

Ч.3 статті 49 Закону « Про виконавче
провадження в Україні « передбачено
що про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення ,
яка затверджується начальником
відділу , якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається
сторонам і може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 20 Закону про
виконавче провадження в Україні «
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання ,
перебування , роботи боржника або за
місцем знаходження його майна. Право
вибору місця виконання місця
виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконанням на
території, на яку поширюються їх
функції , належать стягувачу.

В разі якщо у процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
отримано документальне підтвердження
про зміну або встановлення місця
проживання , перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця , та з'ясувалося , що майно
боржника , на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець не пізніше наступного дня з
моменту , коли йому стало відомо
зазначені обставини , надсилає
виконавчий документ за новим місцем
проживання чи місцезнаходження
боржника, місце його роботи чи
місцезнаходження майна боржника , про
що повідомляє стягувача.

З урахуванням вимог вищевказаного
закону , суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
державним виконавцем не було отримано
документального підтвердження зміни
боржником місця свого мешкання, тому
на законних підставах скасував
постанову про закінчення виконавчого
провадження. Посилання апелянта як на
документальне підтвердження не
проживання боржника за місцем
реєстрації на акт держвиконавця від
15.07. 2014 року, на думку колегії суддів не
може бути підставою для скасування
ухвали суду і не є достатнім доказом не
проживання боржника за місцем
реєстрації. Боржник зареєстрований в
с. Н-Сироватка Сумського району і дані
про мешкання боржника за місцем
реєстрації можливо витребувати з
сільської ради , від дільничного
інспектора органів внутрішніх справ.

Керуючись ст.303, п.1,п. 2 ч.2 ст.307, ст.312 ЦПК
України , колегія суддів,

У х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу начальника Відділу
Державної виконавчої служби Сумського
районного управління юстиції
задовольнити частково.

Ухвалу Сумського районного суду
Сумської області від 06 серпня 2014 року в
даній справі в частині визнання
незаконною бездіяльність та дії
начальника відділу ДВС Сумського
районного управління юстиції Сич Д.М.
скасувати та в задоволення скарги в
цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -