Справа № 194/903/14-ц
Провадження № 2/194/502/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року Тернівський
міський суд Дніпропетровської області
в складі:

Головуючого судді - Корягіна
В.О.

при секретарі - Сафоновій
А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Тернівки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Тернівської міської ради
Дніпропетровської області, третя
особа: реєстраційна служба
Тернівського міського управління
юстиції в Дніпропетровській області,
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Тернівської міської ради
Дніпропетровської області, третя
особа: реєстраційна служба
Тернівського міського управління
юстиції в Дніпропетровській області,
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку. В обґрунтування
своїх позовних вимог посилається на те,
що 06.12.2000 р. між ним та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 710 кв.м. (0,071
га.) для будівництва та обслуговування
житлового будинку, кадастровий номер
земельної ділянки :01:003:0155, яка
розташована по АДРЕСА_1. Після
укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянки він своєчасно не
подав документи до відповідних органів
для державної реєстрації свого права
власності на придбану земельну ділянку
і отримання Державного акту про право
власності на неї. На теперішній час він
має намір розпорядитися даною
земельною ділянкою, та в квітні 2014 р.
звернувся до реєстраційної служби
Тернівського міського управління
юстиції в Дніпропетровській області з
заявою про державну реєстрацію свого
права власності на придбану земельну
ділянку, але державним реєстратором
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Тернівського міського
управління юстиції було відмовлено,
оскільки у нього був відсутній
Державний акт про право власності.
16.04.2014 р. він звернувся до управління
держземагенства у Павлоградському
районі Дніпропетровської області з
заявою про надання інформації щодо
одержання ним Державного акту на право
власності на земельну ділянку та
отримав роз'яснення, що Державні акти
на право власності на земельну ділянку
з 01.01.2013 р. не видаються, замість
державних актів видаються свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
за умови державної реєстрації
земельної ділянки. Просить визнати за
ним право власності на земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
площею 0,0710 га., кадастровий номер
земельної ділянки :01:003:0155, яка
розташована по АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився,
але надав суду заяву, в якій позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.
Просить розглядати справу за його
відсутності та позов задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, але надав суду
заяву, в якій проти позову не заперечує.
Просить розглядати справу за його
відсутності.

Третя особа державний реєстратор
реєстраційної служби Тернівського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явилась, але надала суду
заяву, в якій проти позовних вимог не
заперечує. Просить розглядати справу
за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву, в якій
проти позову не заперечує. Просить
розглядати справу за його відсутності.

Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази,
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 06.12.2000 р. ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2
земельну ділянку розміром 710 кв.м., яка
розташована по АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
про що свідчить договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
06.12.2000 р. серії АВО №485238, посвідчений
державним нотаріусом Тернівської
державної нотаріальної контори та
зареєстрований в реєстрі за №3252. В
даному договорі зазначено, що
невід'ємною частиною договору є
державний акт про право приватної
власності на землю.

Державний акт на право приватної
власності на землю виданий ОСОБА_2
Тернівською міською радою народних
депутатів Дніпропетровської області
12.10.2000 р.

Згідно витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку від
23.09.2013 р. ОСОБА_1 належить на праві
приватної власності земельна ділянка
площею 0,0710 га, яка виділена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та розташована
АДРЕСА_1, відомості зареєстровані в
Павлоградському управління
Держземагенстві у Павлоградському
районі Дніпропетровської області -
кадастровий номер земельної ділянки
№:01:003:0155.

Відповідно до відповіді Управління
держземагенства у Павлоградському
районі Дніпропетровської області №
А-22/01/40 від 28.04.2014 р. вбачається, що
згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 06.12.2000 р.
власником земельної ділянки по АДРЕСА_1
кадастровий номер №:01:003:0155 є
ОСОБА_1 Починаючи з 01.01.2013 р.
повноваженнями з видачі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
наділені державні реєстратори прав на
нерухоме майно.

Згідно рішення державного реєстратора
прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 06.05.2014
р. про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, державний
реєстратор прав на нерухоме майно
ОСОБА_3 відмовила у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
земельну ділянку, що розташована
АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1 не надано
державного акту про право власності на
земельну ділянку з відміткою про
перехід права власності на земельну
ділянку зроблену нотаріусом.

Згідно зі ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України,
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Статтею 182 ЦК України, передбачена
необхідність державної реєстрації як
прав на нерухомість, так і правочинів
щодо нерухомості.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України,
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або його державній
реєстрації, є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації. Державна
реєстрація договору про відчуження
майна та державна реєстрація права
власності на нерухому річ є окремими
видами реєстрації.

Відповідно до ст. 3 ЗК України, земельні
відносини регулюються Конституцією
України, Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Згідно до ст.ст. 3,9 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", державна
реєстрація прав власності, реєстрація
яких проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
проводиться нотаріусом, яким
вчиняється така нотаріальна дія.
Державна реєстрація прав у результаті
вчинення нотаріальної дії з нерухомим
майном, об'єктом незавершеного
будівництва проводиться нотаріусом,
яким вчинено таку дію. У зазначених
випадках державним реєстратором є
нотаріус як спеціальний суб'єкт, на
якого покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Частиною другою пункту 2 статті 38
Закону України "Про державний
земельний кадастр" зазначено, що
отримання витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку є обов'язковим при вчиненні
правочинів щодо земельної ділянки
(крім складення заповітів).

Відповідно до статті 120 ЗК України, у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Істотною умовою договору, який
передбачає вибуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.
Розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Відповідно до статті 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є, зокрема,
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні. Таким
чином відповідно до вимог Земельного
та Цивільного кодексів України
істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є розмір та кадастровий номер
земельної ділянки.

З метою виконання новим власником
житлового будинку (будівлі, споруди)
вимог статті 377 Цивільного кодексу
України, згідно якої до особи, яка
набула право власності на таке
нерухоме майно, має перейти право
власності або право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача),
новий власник має вжити заходів щодо
оформлення відповідних речових прав на
земельну ділянку відповідно до вимог
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;
державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; рішень судів, що
набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

За ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України,
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі: а) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З урахуванням зазначеного, виходячи з
викладеного, приймаючи до уваги те, що
позивач уклав договір купівлі-продажу
земельної ділянки, який був
нотаріально посвідчений та
зареєстрований в державному
земельному кадастрі, отриманий
кадастровий номер земельної ділянки,
усі істотні умови договору, який
передбачає набуття права власності на
земельну ділянку виконані, цільового
призначення земельної ділянки не
змінював, однак у зв'язку з тим, що
змінилось чинне законодавство позивач
не має можливості зареєструвати
належним чином свою земельну ділянку,
тому державний реєстратор відмовила у
реєстрації прав власності на земельну
ділянку, суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності на земельну
ділянку слід задовольнити повністю та
визнати за ним право власності на
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 182,210,220,328,638,640,655,657 ЦК України,ст.
ст.3,9,19 ЗУ "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", ст. ст.3,81,120,125,126 ЗК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 179, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тернівської міської
ради Дніпропетровської області, третя
особа: реєстраційна служба
Тернівського міського управління
юстиції в Дніпропетровській області,
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, площею 0,0710 га.,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:003:0155, яка розташована по
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Тернівський міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий