Справа № 581/235/14-ц
Провадження № 2/581/110/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2014 року
смт. Липова Долина

Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі: головуючого
- судді Бутенка Д.В, при секретарі
судового засідання Сушка С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без права
заявлення самостійних вимог на предмет
спору: ОСОБА_3, управління Державної
міграційної служби України в
Липоводолинському районі Сумської
області, про визнання фізичної особи
такою, що втратила право користування
житлом, -

В С Т А Н О
В И В:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом, уточнивши
який, мотивував його тим, що він є
одноособовим власником житлового
будинку по АДРЕСА_1, дане нерухоме майно
він набув в порядку спадкування за
заповітом після смерті свого батька.
Відповідач по справі був
зареєстрований в будинку та проживав в
ньому в якості його рідного брата та з 02
жовтня 2012 року він припинив проживання
у вказаному будинку, а його точне місце
проживання та перебування позивачу на
даний час не відоме. У зв'язку з тим, що
більш ніж рік відповідач відсутній у
зареєстрованому місці проживання без
поважних причин, не сплачує витрати за
комунальні послуги, особистих речей в
будинку не має, а тому на підставі ст.405
ч.3 ЦК України просив суд ухвалити
рішення, яким визнати його брата ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим будинком по АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав з вищевикладених підстав в
повному обсязі та суду пояснив про те,
що з жовтня 2012 року відповідач залишив
власне місце проживання та виїхав, як
останній йому пояснив, до Російської
Федерації на тимчасову неофіційну
роботу; у шлюбі він не перебував, дітей
та дружини в с.Семенівка у нього не
було. Додав, що із вказаного часу він
декілька разів телефонував до нього,
проте він не розповідав про те, де він
на той час перебував, однак на
пропозицію позивача знятися
добровільно з реєстрації в с.Семенівка
він відмовлявся. Раніше до 2012 року він
попросив зареєструвати його в
с.Семенівка для переоформлення
загубленого паспорту громадянина
України, що позивач і зробив.
Підтвердив, що між ним та його братом не
укладалося будь-яких угод щодо порядку
користування вказаним вище житлом.

Відповідач, будучи повідомленим про
час та місце розгляду справи по
зареєстрованому місцю проживанню в
порядку ст.74 ч.5 ЦПК України, повторно в
судове засідання не з'явився.

Третя особа ОСОБА_3 підтримала позицію
позивача та суду пояснила про те, що її
рідний син після жовтня 2012 року по
місцю власної реєстрації в с.Семенівка
не з'являвся, листів і телеграм не
передавав, їй особисто не телефонував.

Третя особа в особі місцевого
підрозділу міграційної служби про час
та місце судового розгляду належним
чином повідомлена, представник даної
служби до суду не з'явився без
повідомлення причин.

Заслухавши позивача та третю особу,
допитавши свідків, вивчивши обставини
даної справи та дослідивши докази в
ній, суд дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених вимог, з
огляду на нижченаведене.

Судом встановлено, що в порядку
спадкування за заповітом ОСОБА_1 набув
у власність житловий будинок площею 26,8
кв.м. із господарськими спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 (а.с.6). Згідно з
довідковими даними виконавчого
комітету Семенівської сільради
Липоводолинського району Сумської
області ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, але за цією адресою
станом на 25 листопада 2013 року не
проживає, місце його проживання
сільраді не відоме (а.с.7).

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є
сусідкою гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і
домоволодіння, в якому вона мешкає,
розташовано поряд з будинком позивача.
Підтвердила, що вона була знайома з
ОСОБА_2, останній з жовтня 2012 року
виїхав на заробітки до Російської
Федерації, оскільки до цього він їй
розповідав, що в с.Семенівка він не може
знайти собі роботу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 також
суду показала про те, що з жовтня 2012
року брат позивача ОСОБА_2 виїхав з
місця проживання в с.Семенівка в
невідомому їй напрямку. Обидва
допитані свідки підтвердили суду ті
обставини, що за період часу з жовтня 2012
року і по день їх допиту в суді ОСОБА_2 в
с.Семенівка не з'являвся, в селі жив
разом із братом та матір'ю без власної
сім'ї (дружини та дітей).

Під час розгляду по суті даної справи
була встановлена відсутність будь-яких
повідомлень від сільської ради,
сусідів, позивача та третьої особи, про
те, що сам ОСОБА_2 відсутній по місцю
свого зареєстрованого проживання
понад один календарний рік з причин
виїзду на навчання, через тривале
лікування чи офіційне відрядження за
характером своєї роботи й з будь-яких
інших обставин, які б свідчили про
поважність його непроживання у
вказаному вище будинку протягом
вказаного часу.

При вирішенні цього спору, суд виходить
з таких положень закону.

Відповідно до ч.3 ст. 47 Конституції
України та ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не
може бути виселеним із займаного
житлового приміщення інакше, як з
підстав і в порядку, передбачених
законом за відповідним рішенням суду.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання в права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

З огляду на встановлені обставини
справи та вказані вище норми закону,
суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 понад
один календарний рік без поважних
причин на це не проживає у житловому
будинку АДРЕСА_1 й ніяким іншим чином не
користується ним, а тому відповідача
слід визнати таким, що втратив право
користування вказаним вище будинокм.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 208, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування житловим
будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. повернення судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
Сумської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Д. В. Бутенко