АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 602/226/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Радосюка А.В. Провадження №
22-ц/789/885/14 Доповідач - Загорський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Хома М. В., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

за участі ОСОБА_1, представника
Приватного сільськогосподарського
підприємства "Агрофірма"Чайчинецька" -
Чауса Сергія Володимировича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Лановецького районного суду
від 16 червня 2014 року по справі за
позовом Лановецького споживчого
товариства до ОСОБА_1, Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Агрофірма"Чайчинецька" про визнання
права власності, витребування майна з
чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

11.03.2014 року Лановецьке споживче
товариство (далі товариство)
звернулося в суд з вищенаведеним
позовом. Вимоги аргументує тим, що
титульним власником нежитлової
будівлі - магазину АДРЕСА_1 було
Лановецьке районне споживче
товариство, яке у 2004 році передало його
своєму правонаступнику - Лановецькому
споживчому товариству.

Юридичним фактом на підставі
якого у позивача виникло право
власності на спірне майно є
передавальний акт від 01.04.2004 року, який
є одностороннім правочином. В
подальшому дане майно вибуло з
володіння позивача всупереч його волі
на підставі рішення Чайчинецької
сільської ради, яке на даний момент
визнано недійсним та скасовано в
судовому порядку, а тому дане майно
може бути витребувано у добросовісного
набувача - ОСОБА_1.

Рішенням Лановецького районного
суду від 16.06.2014 року позов задоволено і
визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі від
04.03.2011 року, посвідчений приватним
нотаріусом Лановецького районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за №246.

Визнано за Лановецьким СТ право
власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1
і витребувано її з володіння ОСОБА_1

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими. Вказує, що судом не
з'ясовано питання, щодо законності
реорганізації Лановецького РСТ у
Лановецьке СТ, що акт передачі основних
засобів від 01.04.2004 року не може бути
доказом переходу майна, оскільки у
ньому не вказано чи перебувало майно у
власності сторони яка його передає і
акт підписано зі сторони яка передає
майно і сторони яка його приймає одними
і тими ж особами. Суд не звернув увагу,
що у одних документах про визнання
права власності на спірне майно
вказано про визнання права на будівлю,
а в інших на приміщення. Зазначає, що
спір між тими самими сторонами про той
самий предмет і з тих самих підстав вже
розглядався в іншому суді, а тому суд
зобов'язаний був залишити заяву без
розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав і навів
доводи аналогічні викладеним в скарзі.

Представник ПСП
"Агрофірма"Чайчинецька" апеляційну
скаргу підтримав і вказав, що судом не
досліджено питання дотримання вимог
законодавства при реорганізації
Лановецького РСТ, чи мало товариство
майно та чи законного його передало.

Представник товариства, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився. Надіслав
клопотання у якому просить відкласти
розгляд справи на іншу дату. Враховуючи
вимоги ст. 305 ЦПК України щодо строків
розгляду апеляційної скарги, що
представник товариства приймав участь
у попередньому судовому засіданні,
товариством подане заперечення на
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає можливим провести розгляд
справи у відсутності представника
товариства.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що майно
вибуло з володіння товариства поза
його волею і без відома, а ПСП
"Агрофірма"Чайчинецька" не мала права
відчужувати спірне майно ОСОБА_1

З таким висновком суду слід
погодитися, оскільки він підтверджений
матеріалами справи та достатньо
мотивований.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Чайчинецької
сільської ради Лановецького району
Тернопільської області від 14.11.1997 року
№22 право власності на магазин
"Продтовари і промтовари" в селі
Чайчинці було визнано за Лановецьким
РСТ, а Лановецькому районному бюро
технічної інвентаризації доручено
провести його реєстрацію та видати
реєстраційне посвідчення (а.с. 10)

14.11.1997 року виконавчим комітетом
Чайчинецької сільської ради прийнято
рішення № 21 "Про закріплення земельної
ділянки в постійне користування", яким
закріплено за Лановецьким РСТ право
постійного користування земельною
ділянкою - 0,16 га на якій розташований
продовольчий і промисловий магазин в
селі Чайчинці (а.с. 9).

Постановою Зборів уповноважених
пайовиків Лановецького РСТ від 07.02.2003
року прийнято рішення про
реорганізацію Лановецького РСТ шляхом
виділення Лановецького та
Вишгородецького споживчих товариств, з
переходом відповідної кількості
пайовиків та передачею відповідної
частини майна товариства (а.с. 11).

11.12.2003 року Лановецькою РДА
зареєстровано Лановецьке СТ -
свідоцтво про державну реєстрацію
серії А00 №217304 та Статут Лановецького
СТ (а.с. 12, 13-16).

Згідно п. 1 розділу І Статуту
Лановецького СТ, воно створене шляхом
реорганізації (виділення) з
Лановецького РСТ і є його
правонаступником в частині переданих
активів та пасивів (а.с. 13).

Актом передачі основних засобів
станом на 01.04.2004 року з балансу
Лановецького РСТ до Лановецького СТ
було передано магазин в селі Чайчинці,
введення в дію 1975 року, залишковою
вартістю 31290 грн. (а.с. 17-18)

01.06.2005 року виконавчим комітетом
Чайчинецької сільської ради прийнято
рішення № 20 «Про визнання права
власності на приміщення магазину»,
яким визнано право власності на
приміщення магазину по АДРЕСА_1 за
Лановецьким СТ (а.с. 130).

08.06.2005 року Лановецьке СТ
звернулося до Лановецького РБТІ з
відношенням про виготовлення
технічної документації на вказане
приміщення та проведення права
власності на нього з видачею свідоцтва
на право власності Лановецькому СТ на
будівлю магазину по АДРЕСА_1 (а.с. 116).

Рішенням виконавчого комітету
Чайчинецької сільської ради № 24 від
09.06.2005 року «Про визнання права
власності на приміщення магазину» за
Лановецьким СТ повторно визнано право
власності на приміщення магазину по
АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Рішенням Чайчинецької сільської
ради № 36 від 27.06.2007 року було скасовано
рішення виконавчого комітету
Чайчинецької сільської ради № 24 від
09.06.2005 року «Про визнання права
власності на приміщення магазину» (а.с.
20).

18.07.2007 року виконавчий комітет
Чайчинецької сільської ради прийняв
рішення №29 «Про визнання права
власності на магазин», яким визнав
право власності на будівлю магазину по
АДРЕСА_1 за ПСП «Агрофірма
«Чайчинецька» (а.с. 21).

12.09.2007 року Лановецьким РБТІ, на
підставі рішення виконавчого комітету
Чайчинецької сільської ради за № 29 від
18.07.2007 року, видано ПСП «Агрофірма
«Чайчинецька» свідоцтво про право
власності на нежитлову будівлю
магазину по АДРЕСА_1 та здійснено
державну реєстрацію права власності -
витяг з Єдиного державного реєстру
права власності на нерухоме майно №
15892412 від 12.09.2007 року (а.с. 22-23).

Будинок АДРЕСА_1 зазначений у
рішенні Чайчинецької сільської ради
№20 від 01.06.2005 року і будинок АДРЕСА_1
зазначений у рішенні №29 від 18.07.2007 року
є одним і тим же приміщенням - довідка
Чайчинецької сільської ради від 02.04.2012
року №49 (а.с. 110).

ПСП «Агрофірма «Чайчинецька»
04.03.2011 року продало спірне майно за 15000
грн. ОСОБА_1 - договір купівлі-продажу
(а.с. 28).

24.05.2011 року рішенням
Господарського суду Тернопільської
області визнано недійсними та
скасовано рішення Чайчинецької
сільської ради №36 від 27.06.2007 року «Про
скасування рішення виконавчого
комітету Чайчинецької сільської ради
№ 24 від 09.06.2005 р.» та рішення №29 від
18.07.2007 року щодо визнання за ПСП
«Агрофірма «Чайчинецька» права
власності на спірне майно (а.с. 30-31)

Зазначене рішення Господарського
суду Тернопільської області залишено
без змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
20.07.2011 року та постановою Вищого
господарського суду України від 28 .09.2011
року (а.с. 32-33).

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28.11.2013 року
скасовано рішення Лановецького
районного суду від 17.05.2012 року про
відмову в задоволенні позову
Лановецького СТ, та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 09.08.2012 року (а.с. 123-128).

Відповідно до ст. 19 Закону України
"Про господарські товариства", ч.1 ст. 104
ЦК України виділення слід розглядати,
як один із способів реорганізації
юридичної особи, не пов'язаний із її
припиненням.

Згідно ч.1 ст. 109. ЦК України
виділом є перехід за розподільчим
балансом частини майна, прав та
обов'язків юридичної особи до однієї
або кількох створюваних нових
юридичних осіб.

Юридичним фактом на підставі
якого в новоствореної юридичної особи
шляхом виділення виникають речові
права на майно, а тому числі право
власності, є передавальний акт.

Станом на момент створення
Лановецького СТ та передання йому у
власність спірного приміщення
магазину норми Цивільного
законодавства не містили положення, що
право власності на нерухоме майно
виникає з моменту його державної
реєстрації.

За правилами ст. ст. 317, 319, 658 ЦК
України виключно власникові належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном, лише
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, в т.ч. реалізує право
його продажу.

Продавцем майна за договором
купівлі-продажу згідно ст. 658 ЦК України
має бути лише власник або належним
чином уповноважений на укладення
такого договору представник.

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 24.05.2011 року
рішення виконкому Чайчинецької
сільської ради «Про скасування цього ж
рішення виконкому про скасування
рішення, яким право власності на спірне
майно визнано за позивачем, та рішення
виконкому про визнання права власності
на приміщення магазину за ПСП
«Агрофірма «Чайчинецька», скасовані.
Господарський суд виходив із того, що
рішення виконкому були спрямовані на
незаконне припинення права власності
Лановецького СТ, яке у встановлений
законом спосіб не оскаржувалось (а.с.
30-31).

Враховуючи вищевказане колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про наявність підстав
для задоволення позову.

Критично оцінюються доводи
апеляційної скарги про незаконність
передачі майна від Лановецького РСТ до
Лановецького СТ та що судом не
з'ясовано законність реорганізації
Лановецького РСТ, оскільки питання
передачі майна між товариствами та
реорганізація товариства не є
предметом розгляду справи, рішення,
щодо передачі майна, реорганізації
Лановецького районного споживчого
товариства не оскаржено і не скасовано.

Посилання апелянта на рішення
Господарського суду від 15.11.2011 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 22.03.2012 року з
вказівкою про те, що спір між тими
самими сторонами про той самий предмет
і з тих самих підстав розглянуто іншим
судом і суд першої інстанції
зобов'язаний був постановити ухвалу
про залишення позову без розгляду
колегією суддів оцінюється критично з
наступних підстав:

В порядку господарського
судочинства розглядався спір за
позовом Лановецького СТ про визнання
недійсним договору купівлі-продажу, а в
порядку цивільного судочинства
розглядається спір за позовом
товариства про витребування майна з
чужого незаконного володіння.

Розглядаючи спір господарські
суди виходили з того, що на момент
розгляду справи Лановецьким СТ не було
доведено обставин з якими чинне
законодавство пов'язує недійсність
правочинів, а відтак повторне
звернення позивача з позовом у якому
будуть зазначені інші підстави не
заборонено чинним законодавством.

В ухвалі Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28.11.2013 року (а.с.
123-128) жодних зауважень про те, що
аналогічний спір вже розглянутий іншим
судом не вказано.

Крім того, апелянт посилається на
п.4 ч.1 ст. 207 ЦПК України головним
принципом якої є те, що аналогічний
спір розглядається в іншому суді, але
як вбачається з матеріалів справи
постанова Львівського апеляційного
господарського суду винесена 22.03.2012, а
провадження відкрито судом першої
інстанції 21.03.2014 року, тобто на момент
відкриття провадження розгляд справи в
порядку господарського судочинства
було завершено.

З огляду на положення п. 4 ст. 129
Конституції України про те, що
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, положення ч.2 ст. 308 ЦПК
України - не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань то підстави вважати судове
рішення таким, що не відповідає вимогам
чинного законодавства - відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
саме апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як на підставу для
задоволення його вимог, що ним зроблено
не було.

Дана позиція колегії суддів
апеляційного суду узгоджується і з
позицією Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ викладеною в ухвалі
від 28.11.2013 року у справі 6-37754 св 12.

Рішення суду постановлено у
відповідності до чинних норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити .

Рішення Лановецького районного
суду від 16 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський