КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Провадження № 2/268/615/14
Справа №
268/317/14-цР і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі:
головуюча суддя Шуляк
за участю сторін: позивача
представника позивача
представника відповідачки
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: орган опіки та
піклування - Богуславська районна
державна адміністрація Київської
області, про покладення зобов*язання не
чинити перешкод у спілкуванні та
визначення способу його участі як
батька у вихованні дитини і зустрічах з
03 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з уточненим до початку розгляду
справи позовом до ОСОБА_4 про
покладення зобов*язання не чинити
перешкод у спілкуванні та визначення
способу його участі як батька у
вихованні дитини і зустрічах з нею,
мотивуючи свої вимоги порушенням
відповідачкою гарантованих сімейним
законодавством його батьківських прав.
Ухвалою суду від 14 березня 2014 року до
участі у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, залучено орган опіки та
піклування - Богуславську районну
державну адміністрацію Київської
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2, який діє на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності фізичної особи, підтримали
заявлені позовні вимоги, в
обґрунтування яких послалися на факти
і обставини, викладені у заявах, та
позивач зазначив, що з 2007 по 2013 рік
перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано за рішенням суду
від 16 липня 2013 року. У шлюбі вони мають
доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
залишилась проживати разом з матір'ю.
Після припинення шлюбних відносин, на
початку вересня 2013 року відповідачка
разом з дитиною виїхала в місто
Богуслав Київської області де створила
нову сім*ю і після реєстрації шлюбу
змінила прізвище на «ОСОБА_4». Про ці
обставини, а також про адресу її
мешкання та дошкільний заклад, який
відвідує дочка ОСОБА_6 йому стало
відомо лише у 2013 року при первісному
розгляді цивільної справи. 26 грудня 2013
року він приїхав до дитячого садку в
місто Богуслав, де між ним та
відповідачкою та бабусею останньої -
ОСОБА_8 виникла конфліктна ситуація,
під час якої відповідачка заявила, що
без рішення суду не дозволить йому
спілкуватися з дочкою.
За його заявою рішенням комісії з
питань захисту прав дитини
Богуславської районної адміністрації
Київської області від 05 лютого 2014 року
був встановлений регламент його
побачення з донькою. На підставі цього
рішення розпорядженням Богуславської
районної адміністрації Київської
області від 08 лютого 2014 року № 39 був
визначений спосіб його участі як
батька у вихованні та спілкуванні з
дитиною, з яким він погодився і, який
відповідачка виконує в повному обсязі.
Однак, приймаючи до уваги те, що 26
грудня 2013 року відповідачка заявила, що
без рішення суду вона не дозволить йому
спілкуватися з дитиною, він бажає, щоб
обов*язок ОСОБА_4 не чинити перешкод у
спілкуванні з дитиною та участі у її
вихованні в спосіб, встановлений
розпорядженням органу опіки та
піклування, був підтверджений судовим
рішенням.

Крім того, на теперішній час він бажає
більше часу проводити з дочкою і має
об*єктивну можливість це робити за
місцем свого проживання щорічно в
січні місяці. З цього питання він
ніколи не звертався до відповідачки,
оскільки знав, що ОСОБА_4 йому цього не
дозволить.

Він виключно позитивно
характеризується за місцем постійної
роботи, має власне житло, щире бажання і
фактичну можливість піклуватись,
приймати участь у вихованні та
забезпеченні інтересів своєї доньки,
тому, керуючись нормами сімейного
законодавства, просить суд: зобов'язати
ОСОБА_4 не чинити перешкод у
спілкуванні з дитиною та участі у її
вихованні в спосіб, встановлений
розпорядженням Богуславської районної
державної адміністрації Київської
області № 39 від 08 лютого 2014 року;
визначити спосіб його участі у
спілкуванні і вихованні малолітньої
дитини: щорічно в січні місяці на 15 днів
забирати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем
його постійного проживання: АДРЕСА_1 та
повертати дитину матері за місцем її
постійного проживання: АДРЕСА_2; якщо
дитина хворітиме і мати за цієї
обставини не буде надавати дитину
батьку у встановленні рішенням суду
дні, збільшити тривалість перебування
доньки з батьком під час літніх канікул
на відповідну кількість таких днів.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні обгрунтовуючи підстави
звернення позивача до суду з даним
позовом, послався на відсутність
правового механізму реалізації
рішення органу опіки та піклування.
Судове рішення носить обов*язковий
характер і його примусове виконання
здійснюють органи державної
виконавчої служби.

Представник відповідачки ОСОБА_4 -
адвокат ОСОБА_3, яка має відповідні
повноваження за договором про надання
правової допомоги, позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнала, пославшись на їх
безпідставність і заперечуючи проти
позову, пояснила, що після розірвання
шлюбу, малолітня дочка сторін ОСОБА_6
залишилась проживати з матір*ю та
знаходиться на її вихованні і
утриманні. З 02 жовтня 2013 року ОСОБА_4
разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 та
чоловіком ОСОБА_9 постійно проживають
за адресою: АДРЕСА_2. При цьому
відповідачка має постійне місце праці,
дитина відвідує дитячий садок.

ОСОБА_4 ніколи не заперечувала, щоб
відповідач навідував дочку та
спілкувався з нею. Органом опіки та
піклування за зверненням ОСОБА_1
встановлено об'єктивний та узгоджений
між ним та ОСОБА_4 на засіданні комісії
з питань захисту прав дитини
Богуславської районної адміністрації
Київської області спосіб участі ОСОБА_1
у вихованні та спілкуванні з дитиною,
який відповідачка жодного разу не
порушила. При цьому після рішення
органу опіки ті піклування - 08 лютого
2014 року позивач ні до органу опіки та
піклування, ні до відповідачки з
питання надання йому можливості
щорічно в січні місяці на 15 днів
забирати дитину за місцем свого
проживання не звертався, таке прохання
не містилося в його первісному
зверненні до комісії з питань захисту
прав дитини Богуславської районної
адміністрації Київської області.

Вважає запропонований позивачем
спосіб його участі у вихованні дитини є
неприйнятним, оскільки відстань від м.
Богуслав Київської області до м.
Макіївки Донецької області дуже значна
- понад 600 км., а перевозити малолітню
дитину, а тим паче дівчину, взимку
протягом двох тижнів з Київської до
Донецької області та в зворотньому
напрямку є недоцільним.

Посилаючись на наведені обставини,
представник відповідачки просить суд у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору: орган опіки
та піклування - Богуславська районна
державна адміністрація Київської
області, яка належним чином
повідомлена про дату, час і місце
розгляду цивільної справи, в судове
засідання не з'явився, надавши письмову
заяву про розгляд справи за
відсутності її представника.

В письмових поясненнях
виконуючий обов*язки голови
Богуславської районної державної
адміністрації Київської області - А.Л.
Резніченко не погоджуючись з позовом
ОСОБА_1 зазначив, що 05 лютого 2014 на
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини Богуславської
райдержадміністрації були присутні
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які погодилися із
запропонованим проектом рішення. Це
рішення було розглянуто органом опіки
та піклування і розпорядженням № 39 від
08 лютого 2014 року був визначений
запропонований комісією спосіб участі
ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з
дитиною - ОСОБА_6. Заявлені позивачем
вимоги не ґрунтуються на законі,
оскільки відповідно до ст. 158 СК України
вони можуть бути реалізовані після
визначення участі батька у вихованні
дитини та за умови підтвердженого
ухиляння відповідачки від виконання
рішення органу опіки та піклування.
Розпорядження органу опіки та
піклування сторонами оскаржено не
було, звернень ОСОБА_1 з приводу
ухиляння ОСОБА_4 від виконання
розпорядження органу опіки та
піклування не надходило.

Вислухавши пояснення позивача та
представників сторін, дослідивши
надані докази, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
установив наступне.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 28 липня 2007
року у міському відділі реєстрації
актів громадянського стану міста
Макіївки Донецького обласного
управління юстиції, актовий запис № 936.

Від даного шлюбу сторону мають доньку -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
відповідачкою. На утримання
малолітньої дитини за рішенням
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 07
жовтня 2013 року позивач сплачує
аліменти.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 16 липня 2013 року,
яке набрало законної сили, шлюб між
сторонами розірвано.

12 листопада 2013 року ОСОБА_4
вступила в зареєстрований шлюб з
ОСОБА_9 у зв*язку з чим змінила прізвище
на «ОСОБА_4», що підтверджено
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1,
виданим 12 листопада 2013 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Богуславського районного управління
юстиції у Київській області.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований і
проживає з батьками за адресою:
АДРЕСА_1, працює менеджером зі збуту у
східному регіоні в ДП «Ітон Електрик».
За місцем постійної роботи та у побуті
за місцем проживання характеризується
виключно позитивно.

Відповідачка ОСОБА_4 разом з
малолітньою дитиною ОСОБА_6 та
чоловіком ОСОБА_9 з 02 жовтня 2013 року
постійно без реєстрації проживають за
адресою: АДРЕСА_2, працює керівником
курсів по вивченню англійської мови в
Богуславському районному центрі
дитячої та юнацької творчості.

Рішенням комісії з питань захисту
прав дитини виконавчого комітету
Богуславської районної державної
адміністрації Київської області від 05
лютого 2014 року № 1 за зверненням ОСОБА_1
від 24 грудня 2013 року визначено спосіб
його участі у вихованні та спілкуванні
з малолітньою дочкою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який був погоджений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Розпорядженням органу опіки та
піклування - Богуславської районної
державної адміністрації Київської
області від 08 лютого 2014 року № 39 був
визначений, погоджений сторонами на
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини виконавчого комітету
Богуславської райдержадміністрації,
спосіб спілкування та участь у
вихованні ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_6: 1. У
період весняних та осінніх канікул з
правом забирати батьком дитину по
місцю свого проживання за адресою:
АДРЕСА_1 у перший день канікул та
повертати дочку матері ОСОБА_4 по місцю
її постійного проживання за адресою:
АДРЕСА_2 за один день до початку
навчання. 1.1. У період літніх канікул з
15 липня по 15 серпня з правом забирати
батьком дитину по місцю свого
проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою
оздоровлення дитини та повертати дочку
матері ОСОБА_4 по місцю її постійного
проживання за адресою: АДРЕСА_2 за один
день до початку навчання. 1.3.
Спілкуватись з дочкою по місцю її
перебування в навчальному закладі за
умови повідомлення матері дитини та не
перешкоджаючи навчальному процесу. 2.
Матері дитини, ОСОБА_4 не чинити
перешкод у спілкуванні та участі у
вихованні батька ОСОБА_1 з малолітньою
дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розпорядження органу опіки та
піклування сторонами в порядку,
визначеному в статті 79 Цивільного
кодексу України сторонами оскаржено не
було.

Вищенаведені обставини в судовому
засіданні визнані позивачем, його
представником та представником
відповідачки, вони підтверджені
наявними в матеріалах справи
документами, а тому відповідно до
положень частини 1 статті 61 ЦПК України
вони не підлягають доказуванню.

За чинним законодавством України
(частина 6 статті 7 СК) однією із
загальних засад регулювання сімейних
відносин є повна рівність прав та
обов'язків жінки та чоловіка, у тому
числі у питаннях виховання дітей, і
жоден з них не має будь-яких переваг.

За змістом статті 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно до частин 1, 2 статті 15 Закону
України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ
«Про охорону дитинства» дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

Аналогічне положення - право матері,
батька та дитини на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом,
закріплене в статті 153 СК України.

З огляду на вищевказані факти і
обставини, встановлені по справі,
морально-психологічні якості позивача,
прихильність до нього доньки, суд
визнає, що позивач має право
спілкуватися з донькою і приймати
участь у її вихованні, що не
перешкоджатиме нормальному розвитку і
вихованню дитини та відповідає її
інтересам.

Згідно до положень статті 158 СК
України за заявою матері, батька дитини
орган опіки та піклування визначає
способи участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення.

Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

За матеріалами справи суд дійшов
висновку, що висновок органу опіки та
піклування базується на достовірних
фактичних відомостях, які мають
істотне значення, попередньо одержаних
службою у справах дітей та розглянутих
колегіальним складом комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету, і відповідає положенням,
встановленим в частинах 5,6 статті 19 СК
України. Такий висновок органу опіки та
піклування для суду є рекомендаційним.

Якщо той з батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий з батьків у
відповідності до вимог статті 159 СК
України має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними або
наркотичними засобами.

В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Правилами статей 10 і 60 ЦПК України
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цими Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

За чинним сімейним
законодавством перешкоджання це таке
діяння (дія чи бездіяльність), яке
передбачає створення чи використання
перешкод (перепон, завад) для
здійснення одним з батьків права на
участь у вихованні дитини і позбавляє
або обмежує (ускладнює) можливість
здійснення виконання батьківських
обов'язків щодо дитини.

Під час розгляду справи сторони
визнали, що з часу визначення органом
опіки та піклування способу участі
ОСОБА_1 як батька у вихованні та
спілкуванні з малолітньою дочкою
ОСОБА_6, ОСОБА_4 не створювала перешкод
ОСОБА_1 у спілкуванні і зустрічах та
прийнятті участі у вихованні дитини.

Позивачем заявлені вимоги про
покладення зобов*язання на ОСОБА_4 не
чинити перешкод у спілкуванні з
дитиною та участі у її вихованні в
спосіб, встановлений розпорядженням
органу опіки та піклування -
Богуславською районною державною
адміністрацією Київської області № 39
від 08 лютого 2014 року.

Відповідно до статті 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зі змісту статей 11, 15 ЦК України
випливає, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. Під
способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Права позивача як батька дитини були
захищені у встановленому законом
порядку та спосіб, визначеним рішенням
органу опіки та піклування органом
опіки від 08 лютого 2014 року № 39 і з часу
жодного разу ОСОБА_4 порушені не були.

Визначений позивачем спосіб захисту
його прав у вигляді дублювання рішення
органу опіки та піклування не
передбачений чинним законодавством
України, тому в цій частині позовні
вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі
та не підлягають задоволенню.

Малолітня ОСОБА_6 з 09 жовтня 2013
року відвідує дошкільний заклад № 1
міста Богуслав Київської області,
навчається в Богуславському районному
центрі дитячої та юнацької творчості в
гуртку «Комплексний розвиток
дошкільнят».

Вищенаведені обставини в
судовому засіданні визнані сторонами,
вони підтверджені наявними в
матеріалах справи документами.

Вимагаючи визначити його участь у
спілкуванні і вихованні дитини,
позивач по суті не оспорюючи спосіб,
встановлений органом опіки та
піклування, просить збільшити
періодичність можливості забирати
дитину по місцю свого проживання за
адресою. При цьому ОСОБА_1 послався на
своє бажання більше спілкуватися з
дочкою і наявності у нього такої
об*єктивної можливості щорічно в січні
місяці до 13-15 чисел. При цьому ОСОБА_1 не
представив суду доказів на
підтвердження як наявності такої
можливості, так і з яких об'єктивних
підстав він вважає, що п*ятирічна
дівчина, щорічно взимку, протягом 15
днів січня повинна двічі долати значну
відстань (з Київської до Донецької
області) та проводити за місцем його
мешкання, за межами звичної для неї
домашньої обстановки.

Позивач не представив суду напрямів
організації ним на цей час виховного
процесу стосовно дитини, чи може він
забезпечити дівчинці, враховуючи її
вік, психологічний стан, належний
догляд за відсутності матері, вжити
інших заходів щодо розвитку її
особистості.

Крім того, дослідженням у судовому
засіданні заяви ОСОБА_1 до комісії з
питань захисту прав дитини від 24 грудня
2013 року убачається, що ним не ставилось
питання про надання йому можливості
щорічно в січні місяці на 15 днів
забирати дитину за місцем свого
проживання, що при судовому розгляді не
оспорювалось позивачем. За наведених
обставин це питання не було предметом
розгляду як комісії з питань захисту
прав дитини, так і органом опіки та
піклування.

Разом з тим з тексту протоколу та
рішення засідання комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Богуславської районної
державної адміністрації Київської
області від 05 лютого 2014 року № 1
убачається, що при визначенні порядку
участі ОСОБА_1 у вихованні та
спілкуванні його з дочкою, прийнято до
уваги вік дитини, стан її здоров'я,
характеристики осіб обох батьків, їх
місце праці, відстань на якій проживає
батько та малолітня дитина.

Комісія з питань захисту прав
дитини та орган опіки та піклування
Богуславської районної державної
адміністрації Київської області є
незалежними колегіальними органами і у
суду немає підстав вважати їх
заінтересованим на користь однієї із
сторін.

За приписами частини 8 статті 57 СК
України регулювання сімейних відносин
має здійснюватися з максимально
можливим урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

З системного аналізу положень
частини 1 статті 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована державою Україна 27
лютого 1991 року), статей 7, 141, 159 СК
України випливає, що при вирішенні
спору щодо участі у вихованні та
порядку зустрічей з дитиною того з
батьків, хто проживає окремо від
дитини, судом мають враховуватися
передусім інтереси дитини.
Встановлений сімейним законодавством
принцип повної рівності обох батьків у
питаннях виховання дітей може бути
обмежений судом в інтересах дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування ( стаття 18
Конвенції).

Проаналізувавши встановлені конкретні
факти і обставини по справі, оцінивши
надані сторонами в силу вимог статті 60
ЦПК України докази в їх сукупності,
приймаючи до уваги ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, прихильність і ставлення
дитини до кожного з них, вік дитини, її
психологічний і фізичний розвиток,
виходячи з балансу інтересів дитини, її
матері та батька, суд дійшов висновку,
що органом опіки та піклування -
Богуславською районною державною
адміністрацією Київської області
порядок і спосіб спілкування та участі
ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої
доньки не перешкоджає її нормальному
розвитку і максимально відповідає
інтересам дитини. Даний порядок не
порушується відповідачкою ОСОБА_4 За
наведених обставин суд не знаходить
законних підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 в цій частині.

Посилання позивача на те, що 26 грудня 2013
року відповідачка заявила, що без
судового рішення не буде надавати
можливість позивачу спілкуватися з
дитиною, що ним було зафіксовано за
допомогою відеокамери не знайшли свого
об*єктивного підтвердження під час
судового розгляду справи.

Оглядом у судовому засіданні
представленого позивачем відеозапису,
встановлено, що особисто ОСОБА_4 таких
умов ОСОБА_1 не висувала.

Доводи позивача про те, що не зважаючи
на те, що ОСОБА_4 виконує розпорядження
органу опіки та піклування і не створює
позивачу перешкод у спілкуванні і
зустрічах та прийнятті участі у
вихованні дочки, судове рішення буде
для нього визначеною гарантією
можливості бачитися з дочкою, не
ґрунтуються на законі.

Твердження представника позивача
ОСОБА_2 про те, що підставою звернення
ОСОБА_1 до суду з даним позовом є
відсутність правового механізму
реалізації рішення органу опіки та
піклування і що, рішення суду носить
обов*язковий характер та його
примусове виконання здійснюють органи
державної виконавчої служби, не
грунтуються на вимогах закону, тому суд
не бере їх до уваги.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 7, 19, 57, 141, 153, 158, 159 Сімейного
кодексу України, статтею 15 Закону
України «Про охорону дитинства», суд

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору: орган опіки
та піклування - Богуславська районна
державна адміністрація Київської
області, про покладення зобов*язання не
чинити перешкод у спілкуванні з
дитиною та участі у її вихованні в
спосіб, встановлений розпорядженням
органу опіки та піклування -
Богуславською районною державною
адміністрацією Київської області № 39
від 08 лютого 2014 року; визначення
способу його участі у спілкуванні і
вихованні малолітньої дитини: щорічно
в січні місяці на 15 днів забирати
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем його
постійного проживання: АДРЕСА_1 та
повертати дитину матері за місцем її
постійного проживання: АДРЕСА_2; якщо
дитина хворітиме і мати за цієї
обставини не буде надавати дитину
батьку у встановленні рішенням суду
дні, збільшити тривалість перебування
доньки з батьком під час літніх канікул
на відповідну кількість таких днів,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
міста Макіївки протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особою, яка
брала участь у справі, але не була
присутня у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Л.В. Шуляк