Справа №2-1504/12
Провадження №2/424/56/14
У Х В А Л А

27 травня 2014 року
Ровеньківський міський суд Луганської
області

в складі: головуючого судді -
Ібадової Н.П.,

при секретарі -
Самуйлик Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ровеньки
Луганської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, представник за
угодою - адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 «про поділ майна» та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_3,
представник за угодою - адвокат ОСОБА_5,
до ОСОБА_1 «про поділ майна», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у
якому вказав, що він прожив з
відповідачкою 12 років однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. Від спільного життя
мають малолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного
проживання з відповідачкою, позивач у
їх з відповідачкою сім'ю за свої кошти,
купив для спільного користування
транспортний засіб «Субару-Легаси» 2005
року випуску. Вказаний транспортний
засіб по проханню відповідачки був
зареєстрований на її ім'я. Також за час
спільного проживання з відповідачкою
позивач вніс у сім'ю 20 000 доларів США, що
еквівалентно до гривні 160 000 грн., які
були внесені на особистий рахунок
відповідачки у банківську установу, а
саме до Укрсімбанку, що знаходиться у м.
Луганськ. На цей час стосунки позивача
і відповідачки погіршилися і у сторін
на цей час виник спір щодо
вищевказаного майна, яке позивач вніс у
сім'ю. Позивач хотів спір вирішити
добровільно і нотаріально посвідчити
договір про поділ майна, але
відповідачка ухиляється добровільно
вирішити спір і не визнає право
позивача на ? частину спірного майна,
пояснюючи це тим, що все зареєстровано
позивачем на її ім'я і тому спірне
майно належить тільки їй цілком. Але
позивач не згоден з таким висновком
відповідачки, бо вважає, що ? частина
вказаного транспортного засобу, а
також ? частина вкладу, що знаходиться
на особистому рахунку відповідачки,
які були зроблені саме ним, належить
йому. Відповідачка у свою чергу має
право на другу ? частину транспортного
засобу і вкладу на які позивач не
претендує.

Просив суд визнати спірний
транспортний засіб «Субару Легеси» 2005
року випуску, зареєстрований за
відповідачкою і банківський вклад 20 000
дол. США, що знаходяться на особовому
рахунку відповідачки у банківській
установі Укрсімбанк м. Луганськ,
спільним сумісним майном позивача і
відповідачки. Поділити між позивачем і
відповідачкою транспортний засіб
«Субару Легеси» 2005 року випуску і
банківський вклад 20 000 дол. США, що
еквівалентно до гривні 160 000 грн., що
знаходиться на особовому рахунку
відповідачки у банківській установі
Укрсімбанк м. Луганськ, виділивши
позивачу ? частину транспортного
засобу «Субару Легеси» 2005 р.в. і ?
частину вказаного вище спірного
вкладу.

08.02.2014 року позивач за первісним
позовом ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги
збільшив. Просив суд визнати право
спільної сумісної власності за ОСОБА_1

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на грошові кошти у
сумі 320 000 /триста двадцать тисяч/
гривень; житловий будинок розташований
за адресою: АДРЕСА_1 з розташованими
спорудами та будівлями та на
автомобільну стоянку з належними до
неї будівлями та спорудами, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2.
Поділити по 1/2частці усю спільну
сумісну власність між позивачем та
відповідачем, а саме: грошові кошти у
сумі 320 000 /триста двадцать тисяч/
гривень; житловий будинок розташований
за адресою: АДРЕСА_1 з розташованими
спорудами та будівлями та автомобільну
стоянку з належними до неї будівлями та
спорудами, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2. Стягнути з відповідачки ?
частину прибутків, отриманих нею по
експлуатації автостоянки в період
спільного проживання в сумі 36000
/тридцять шість тисяч/ гривень. Судові
витрати покласти на відповідача.

05.03.2013 року ОСОБА_1 надав до суду
письмову заяву про зміну позовних
вимог. Просив суд признати недійсним
договір купівлі-продажу від 27.02.2013 року
автомобілю марки SUBARU LEGACY, державний
номер НОМЕР_1, типу легковий кузов
седан, сірого кольору, 2005 року випуску,
між ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно довідки рахунку
серії ДПІ №894876.

01.11.2013 року відповідач за
первісним позовом ОСОБА_3 звернулась до
суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_1 про поділ майна, в якій вказала,
що в провадженні Ровеньківського
міського суду знаходиться цивільна
справа за позовом позивача до неї про
поділ майна. Змушена звернутись з цим
зустрічним позовом, оскільки вважає
позовні вимоги позивача за первісним
позовом такими, що не підлягають
задоволенню внаслідок незаконності та
необґрунтованості. Позивач просив
поділити майно, яке не є спільним, та не
вказав майно, яке дійсно підлягає
поділу як об'єкт спільної сумісної
власності. Позивач звернувся з позовом,
в якому просив поділити грошові внески
та спільний автомобіль
«Субару-Лєгасі», який належав їй за
правом власності, виділивши кожному по
? частині автомобілю і грошової суми.
Між тим автомобіль «Тойота-Секвойя»,
який також було набуто ними під час
спільного проживання, позивач в склад
спільного майна на включив. Вказаний
автомобіль був придбаний на ім'я
позивача і до цього часу знаходиться у
володінні позивача. Вказавши, що вони
перебували в фактичних шлюбних
відносинах 12 років, позивач не вказав,
що фактичні шлюбні відносини тривали з
01 листопада 2000 року по 30 жовтня 2011 року.
В заяві про збільшення позовних вимог
позивач за первісним позовом просив
поділити також автомобільну стоянку,
яка розташована в АДРЕСА_1. Однак
вказане майно не може бути визнано
спільним з наступних підстав.
Автомобільна стоянка належить їй за
правом особистої власності, що
підтверджується рішенням
Ровеньківського міського суду від
08.10.2009 року. Вказане рішення було
постановлено за участі позивача, не
було оскаржене, набуло юридичної сили,
тому посилання на його
необґрунтованість є незаконним. З
наведених підстав вважає, що позивач не
довів свої вимоги в цій частині,
оскільки вказана автостоянка є її
особистим майном і поділу не підлягає.
Позовні вимоги в частині поділу
прибутків нічим абсолютно не
підтверджені. Тобто, позивач не надав
доказів щодо одержання та розміру
прибутку. Навіть не вказав, за які
конкретно роки він рахував розмір
прибутку і яким чином їх визначав, і
чому прибутки від мого майна мають бути
спільними. Житловий будинок,
розташований в місті Ровеньки,
провулок Чапаєва, 8 «а» також належить
їй особисто, оскільки вона його
одержала в подарунок. На підставі
договору дарування, посвідченого 07
грудня 2004 року, будинок належить лише
їй. З тексту договору дарування
вбачається, що дарувателям, тобто її
батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_8, на час
дарування будинок належав на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
19.01.2001 року. Таким чином, ніякого внеску
в придбання нею будинку позивач не
вносив. Посилання позивача на
здійснення капітального ремонту нічим
не підтверджені. В самій заяві не
вказано, в який саме період
здійснювався ремонт будинок, що саме
було в ньому відремонтоване. Між тим,
саме позивач мав надати достатні
докази покращення будинку, тобто
вказати коли саме і які конкретно
роботи були виконані за його участі, а
також вартість робіт та будівельних
матеріалів. Таких доказів позивач в
позовній заяві не навів. В дійсності
ремонт будинку було здійснено в період
2003-2004 року, тобто в період належності
будинку її батькам. Вони здійснили
ремонт будинку своїми коштами і своєю
працею. Не заявляючи вимоги про поділ
меблів, позивач чомусь посилається на
їхню вартість. З позовної заяви
незрозуміло, яке відношення мають
додані до заяви розрахунки
«Строительные технологии - Смета»,
оскільки ніяких будівельних та
ремонтних робіт вказана організація не
виконувала ні в спірному житловому
будинку, ні в автостоянці. Тому в
частині поділу автостоянки та
житлового будинку позовні вимоги
позивача за первісним позовом вважає
необґрунтованими, такими, що не
відповідають дійсності та вимогам
закону. Позивач не надав доказів того,
що грошові внески на її ім'я є спільним
майном. Посилаючись на те, що вона ніде
не працювала, позивач не вказав
наявність та розмір своїх доходів. Між
тим, на цей час позивач сплачує
аліменти на неповнолітнього сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини всіх своїх доходів, який
становить менше 363 грн. З урахування
того, що позивач за всі роки місце
роботи не змінював, такі доходи він мав
протягом всього терміну їхнього
спільного проживання. З огляду на
наведені вище обставини вважає за
можливе задовольнити первісний позов
позивача частково: визнати спільним
майном автомобіль «Субару-Лєгасі».
Оскільки з позовної заяви незрозуміло,
яким саме чином просить позивач
поділити вказаний автомобіль, вважає
за необхідне запропонувати варіант
поділу згідно з фактичним порядком
користування, тобто залишити
автомобіль у її власності, а у
власності позивача за первісним
позовом залишити автомобіль
«Тойота-Секвойя», реєстраційний номер
НОМЕР_2, яким він володіє і
користується. В своїх позовних заявах
позивач не вказав вартість її
автомобілю, і не вказавши наявність у
нього вказаного вище автомобілю, його
вартість також не зазначив. Їй невідома
вартість кожного з автомобілів. Вважає,
що вартість кожного автомобілю складає
на цей час приблизно 20 000 грн. За
необхідності їхня вартість має бути
визначена експертом.

Просила суд возовні вимоги
позивача задовольнити частково - в
частині визнання автомобілю
«Субару-Лєгасі», реєстраційний номер
НОМЕР_3 їхнім спільним майном.
Задовольнити її зустрічний позов,
визнавши автомобіль «Тойота-Секвойя»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 їхнім
спільним майном. Поділити вказані
автомобілі між нею та позивачем за
первісним позовом, залишивши у її
власності автомобіль «Субару-Лєгасі»,
реєстраційний номер НОМЕР_3, а у
власності позивача - автомобіль
«Тойота-Секвойя», реєстраційний номер
НОМЕР_2. Відмовити позивачу в позові
щодо поділу житлового будинку,
грошового внеску, автостоянки та
прибутків за незаконністю і
необґрунтованістю вимог.

У судовому засіданні сторони
надали заяву, в якій просять затвердити
між ними мирову угоду за наступних
умов:

1. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1, з належними
господарськими будівлями і спорудами,
зареєстрований за ОСОБА_3.

2. Залишити у власності ОСОБА_1
автомобіль «Тойота-Секвойя»,
реєстраційний номер НОМЕР_4.

3. Залишити у власності ОСОБА_3
першу чергу будівництва комплексу
обслуговування - автомобільної
стоянки, до складу якої входить будівля
охорони та техперсоналу, з належними до
неї будівлями та спорудами,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2

4. Залишити у власності ОСОБА_3
автомобіль «Субару-Лєгасі»,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

5. Позивач ОСОБА_1 відмовляється
від позовних вимог в частині стягнення
прибутків, отриманих відповідачкою
ОСОБА_3 від експлуатації автостоянки.

6. Позивач ОСОБА_1 відмовляється
від позовних вимог в частині поділу
грошової суми, внесеної ОСОБА_3 на
особистий рахунок в Луганській філії
«Укрексімбанку».

7. Сторони не заявляють один одному
вимоги про стягнення судових витрат у
цій справі.

8. Сторонам роз'яснені наслідки
визнання судом мирової угоди,
передбачені ст. 206 ЦПК України.

9. Мирова угода укладена
добровільно, інтереси третіх осіб не
порушує.

Суд вважає за можливе затвердити
мирову угоду, оскільки її умови не
порушують прав сторін і не зачіпають
інтереси інших громадян і організацій.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, у разі
укладення сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди.
Якщо умови мирової угоди суперечать
закону чи порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановляє
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди і продовжує судовий розгляд.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
175,206,210,293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити мирову угоду, укладену між
сторонами по справі за позовною заявою
ОСОБА_1, представник за угодою - адвокат
ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про поділ
майна» та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_3, представник за угодою -
адвокат ОСОБА_5, до ОСОБА_1 «про поділ
майна», за наступних умов:

1. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1, з належними
господарськими будівлями і спорудами,
зареєстрований за ОСОБА_3.

2. Залишити у власності ОСОБА_1
автомобіль «Тойота-Секвойя»,
реєстраційний номер НОМЕР_4.

3. Залишити у власності ОСОБА_3
першу чергу будівництва комплексу
обслуговування - автомобільної
стоянки, до складу якої входить будівля
охорони та техперсоналу, з належними до
неї будівлями та спорудами,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2

4. Залишити у власності ОСОБА_3
автомобіль «Субару-Лєгасі»,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

5. Позивач ОСОБА_1 відмовляється
від позовних вимог в частині стягнення
прибутків, отриманих відповідачкою
ОСОБА_3 від експлуатації автостоянки.

6. Позивач ОСОБА_1 відмовляється
від позовних вимог в частині поділу
грошової суми, внесеної ОСОБА_3 на
особистий рахунок в Луганській філії
«Укрексімбанку».

7. Сторони не заявляють один одному
вимоги про стягнення судових витрат у
цій справі.

8. Сторонам роз'яснені наслідки
визнання судом мирової угоди,
передбачені ст. 206 ЦПК України.

9. Мирова угода укладена
добровільно, інтереси третіх осіб не
порушує.

Провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_1, представник за угодою -
адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про
поділ майна» та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_3, представник за угодою -
адвокат ОСОБА_5, до ОСОБА_1 «про поділ
майна» - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційний суд Луганської області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Н.П. Ібадова

Справа № 2-1504/12

УХВАЛА

27 травня 2014 р.
м. Ровеньки