Справа № 369/3939/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/5355/14 Доповідач у 2 інстанції
Волохов Категорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 серпня 2014 року
у справі за позовом заступника
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Київського
обласного та по місту Києву управління
лісового та мисливського господарства,
Державного підприємства «Київське
лісове господарство» до ОСОБА_1 про
розірвання договору про дострокове
тимчасове користування лісовою
ділянкою та повернення лісової
ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що відповідач без
дозволу постійного лісокористувача, а
самеп: ДП «Київське лісове
господарство», вчинив часткове
пошкодження лісових насаджень та
встановив капітальний бетонний паркан
у виділах №№3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14, 15, 16, 17, 18,
19, 20, 21 кварталу №32 Приміського
лісництва в адміністративних межах
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району та з цих
підстав просив суд розірвати договір
про тимчасове користування лісовою
ділянкою від 01.08.2012 року №197, укладений
між ДП «Київське лісове господарство»
та ОСОБА_1, а також просив повернути
вказану лісову ділянку постійному
лісокористувачу.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05
серпня 2014 року позов заступника
прокурора Київської області
задоволено та ухвалено розірвати
договір про довгострокове тимчасове
користування лісовою ділянкою від
01.08.2012 року №197, укладений між ДП
«Київське лісове господарство» та
ОСОБА_1, та повернуто ДП «Київське
лісове господарство» лісову ділянку,
площею 30,00 га, яка розташована у виділах
№№3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21
кварталу №32 Приміського лісництва в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради Києво-Святошинського
району. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід
держави.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представник відповідача
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю, мотивуючи тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи
в порядку, передбаченому ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі» зазначено, що
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції не відповідає
зазначеним вимогам закону, зважаючи на
наступне.

На думку колегії суддів висновки суду
першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
вони зроблені за неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
та в результаті порушення та
неправильного застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги про
розірвання договору та повернення
лісової ділянки, суд першої інстанції
виходив із того, що факт істотного
порушення відповідачем умов
укладеного договору про довгострокове
тимчасове користування лісовою
ділянкою підтверджується актом
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 16.04.2014
року б/н, складеним начальником
Інспекційного відділу №4
Інспекційного управління №1, а також
актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 26.03.2014
року №А 44/170, складеним
представниками Державної інспекції
сільського господарства в Київській
області.

Проте такі висновки суду не
ґрунтуються на доказах, які є у
матеріалах справи та які
досліджувалися судом у судовому
засіданні.

Як встановлено судом та визнається
сторонами, Розпорядженням Київської
обласної державної адміністрації від 25
липня 2012 року №310 ОСОБА_1 виділено
лісову ділянку площею 30,000 га , що
знаходиться у постійному користуванні
Державного підприємства «Київське
лісове господарство» (квартал 32
Приміського лісництва) та розташована
на території Дмитрівської сільської
ради Києво-Святошинського району, у
довгострокове тимчасове користування
терміном на 49 років для
культурно-оздоровчих та рекреаційних
цілей.

У подальшому сторонами укладено
договір від 01.08.12 №197 про довгострокове
тимчасове користування вищевказаною
лісовою ділянкою.

Згідно із п.п.1.1. та 1.2. вказаного
договору, ОСОБА_1 надано у
довгострокове тимчасове користування
лісову ділянку для
культурно-оздоровчих та рекреаційних
цілей у виділах №№ 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14, 15,
16, 17, 18, 19, 20, 21 кварталу №32 Приміського
лісництва в адміністративних межах
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області без вилучення її у постійного
землекористувача - ДП «Київське лісове
господарство» та без зміни цільового
призначення цієї земельної ділянки.

Вказаний договір зареєстровано у
Київському обласному управлінні
лісового та мисливського господарства,
про що в книзі реєстрації договорів на
право тимчасового довгострокового
користування лісами вчинено запис від
01.08.12 р. №25.

В акті перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 26.03.2014
року №А 44/170, складеному представниками
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області,
зазначено, що відповідно до проекту
організації та розвитку лісового
господарства виробничої частини
державного лісогосподарського
об'єднання «Київліс» та таксаційного
опису поквартальних сум площ та
загальних запасів насаджень
Приміського лісництва визначено
ширину ґрунтових доріг і квартальних
просік - 4 метри. При проведенні
обстеження встановлено, що ширина
ґрунтової дороги і квартальних просік,
які розміщено впродовж усього
бетонного паркану складає орієнтовно 10
метрів. Також під час обстеження
лісових ділянок було виявлено часткове
пошкодження лісових насаджень (дерев).

Проте, вказаним актом не встановлено
коли, при яких обставинах і ким саме
була розширена ґрунтова дорога і
квартальні просіки, пошкоджені лісові
насадження (дерева).

Вищезазначені обставини не були
встановлені і уповноваженими
представниками інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області під час проведення
перевірки і складання акту перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
від 16.04.2014 року б/н.

В акті перевірки від 16.04.2014 року б/н
зроблене посилання на лист ДП
«Київське лісове господарство» №02-281
від 16.04.2014 року, у якому міститься
інформація про те, що громадянами
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 по периметру земельних
лісових ділянок встановлена огорожа з
бетонних плит на фундаменті стаканного
типу, розширено квартальні просіки з 4
до 10 метрів по периметру огорожі.

Проте, вказаний лист постійного
лісокористувача, адресований
начальнику управління представництва
захисту інтересів громадян та держави
у суді прокуратури Київської області,
містить лише інформативний характер.
Обставини, про які зазначає ДП
«Київське лісове господарство» у
згаданому листі, мали бути
підтверджені представниками інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області під час
проведення відповідної перевірки, що
зроблено не було.

Отже, докази по справі, які були надані
позивачем, не підтверджують того факту,
що саме відповідачем після укладання
договору про довгострокове тимчасове
користування лісовою ділянкою від
01.08.2012 року №197, була розширена ґрунтова
дорога і квартальні просіки з 4 до 10
метрів, а також пошкоджені лісові
насадження (дерева).

Поряд з цим, разом з апеляційною
скаргою представником відповідача
були надані нові докази. Надання нових
доказів обґрунтовано наступним.

Як зазначає представник відповідача і
це не спростовується матеріалами
справи, про розгляд означеної справи
він дізнався 28 липня 2014 року.
Відповідач не отримував жодної судової
повістки про виклик, в зв'язку з чим не
знав про дату та час розгляду справи.

04 серпня 2014 року представником
відповідача через канцелярію суду було
вперше подане клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неотриманням від деяких органів
відповідей на адвокатські запити, які
були необхідні для визначення правової
позиції по справі та належного захисту
прав та інтересів відповідача.

05 серпня 2014 року суд виніс рішення без
участі відповідача на підставі лише
тих доказів, які надав позивач.

Отже, представник відповідача фактично
був позбавлений можливості надати
наявні докази та обґрунтувати правову
позицію відповідача по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
при перегляді оскаржуваного рішення
мають бути досліджені докази по справі,
які були надані представником
відповідача разом з апеляційною
скаргою.

З документів, наданих представником
відповідача разом з апеляційною
скаргою, вбачається, що споруда, яка
огороджує лісову ділянку, є тимчасовою
і її встановлення здійснювалось з
дозволу ДП «Київське лісове
господарство», відповідно до
розробленого та погодженого з
постійним лісокористувачем проекту.

Так, 27 березня 2013 року ДП «Київське
лісове господарство» звернулося до
відповідача з листом №02-237, яким
зобов'язало відповідача провести
роботи з прибирання та вивезення
побутових відходів з лісової ділянки,
встановлення паркану по периметру
території лісової ділянки.

17 липня 2013 року відповідач звернувся до
ДП «Київське лісове господарство» з
листом, в якому просив погодити робочий
проект тимчасової огорожі лісової
ділянки (шифр: 13-06/13) та надати дозвіл на
встановлення тимчасової огорожі
означеної лісової ділянки.

18 липня 2013 року постійний
лісокористувач ДП «Київське лісове
господарство» своїм листом №01-530
погодив означений робочий проект і
надав дозвіл на встановлення
тимчасової огорожі вищевказаної
лісової ділянки.

30 липня 2013 року відповідач звернувся до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз з
проханням провести експертне
дослідження вищезгаданого робочого
проекту. На вирішення експерта були
поставлені наступні питання: 1) Чи є
запроектована огорожа капітальною
спорудою? 2) Чи може запроектована
огорожа використовуватися як
тимчасова споруда?

Згідно висновку експертного
будівельно-технічного дослідження від
23.08.2013 року №7734/7735/13-42, складеного на
підставі звернення відповідача,
огорожа, яка запроектована «Робочим
проектом тимчасової огорожі лісової
ділянки, яка розташована на території
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (шифр Проекту: 13-06/13)»
відповідно до положень
нормативно-правових актів є спорудою.
Віднесення даної споруди до
капітальної чинним законодавством
України не визначено.

Огорожа, запроектована «Робочим
проектом тимчасової огорожі лісової
ділянки, яка розташована на території
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (шифр Проекту: 13-06/13)» може бути
переміщена без її знецінення та зміни
її функціонального призначення і
технічних показників, а отже може
використовуватися як тимчасова
споруда.

28 січня 2014 року постійний
лісокористувач ДП «Київське лісове
господарство» звернувся до
відповідача з листом №02-79, яким
повідомив останнього про те, що на
лісовій ділянці ним будуть проведені
санітарно-оздоровчі заходи, а саме
санітарно-вибіркова рубка та
прибирання захаращеності.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Пункт 1 частини 1 ст. 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору.

Згідно із п.п. 11.4 Договору про
довгострокове тимчасове користування
лісовою ділянкою від 01.08.2012 року №197,
укладеного між ДП «Київське лісове
господарство» та ОСОБА_1, дія договору
достроково припиняється шляхом його
розірвання за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін унаслідок невиконання
іншою стороною обов'язків,
передбачених цим договором, та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження лісової ділянки, що
істотно перешкоджає її використанню, а
також з інших підстав, визначених
чинним законодавством України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
наявні в матеріалах справи
доказиспростовують доводи позивача по
справі щодо здійснення відповідачем
часткового пошкодження лісових
насаджень та встановлення
капітального бетонного паркану у
виділах №№3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14, 15, 16, 17, 18,
19, 20, 21 кварталу №32 Приміського
лісництва в адміністративних межах
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району без
дозволу постійного лісокористувача ДП
«Київське лісове господарство».

Відтак, вимоги Заступника прокурора
Київської області про розірвання
договору про довгострокове тимчасове
користування лісовою ділянкою від
01.08.2012 року №197, укладеного між ДП
«Київське лісове господарство» та
ОСОБА_1, та повернення лісової ділянки є
безпідставними.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції необхідно
скасувати з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
05 серпня 2014 року скасувати та ухвалити
по справі нове рішення, яким в
задоволенні позову Заступнику
прокурора Київської областів
інтересах держави в особі: Київського
обласного та по місту Києву управління
лісового та мисливського господарства,
Державного підприємства «Київське
лісове господарство» відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :