Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1968/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Цоток
РІШЕННЯ

Іменем України

02.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
- Бубличенко В.П.

Кривохижі В.І.

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Добровеличківської районної
ради Кіровоградської області,
Федорівської сільської ради
Добровеличківського району
Кіровоградської області про визнання
права власності на земельну ділянку у
порядку спадкування, за апеляційними
скаргами ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 27 травня
2014 року і

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_6
ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_5, Добровеличківської районної
ради Кіровоградської області,
Федорівської сільської ради
Добровеличківського району
Кіровоградської області про визнання
права власності на земельну ділянку у
порядку спадкування.

В обґрунтування вимог зазначали, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Володимирівка
Знам'янського району Кіровоградської
області померла їх тітка - ОСОБА_8. Після
її смерті відкрилася спадщина на
земельну ділянку площею 5,31 га, що
розташована на території Федорівської
сільської ради Добровеличківського
району Кіровоградської області і
належала ОСОБА_8 на праві приватної
власності. Заповіту ОСОБА_8 не складала,
спадкоємців першої черги у неї не було.
Спадкоємцями другої черги за законом
є її сестри: ОСОБА_5, ОСОБА_9 і ОСОБА_10.
ОСОБА_5 успадкувала 1/3 частку в
спадковому майні і 10.12.2010 року отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за життя не
встигли отримати правовстановлюючі
документи на спадкове майно. ОСОБА_9
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а ОСОБА_10 -
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

ОСОБА_3, яка є донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_4 і
ОСОБА_11, які є доньками ОСОБА_10, бажають
успадкувати належні їхнім матерям
частки у спадковому майні, що
залишилося після смерті їх сестри -
ОСОБА_8, але оскільки їхні матері у
встановленому законом порядку своє
право на спадщину не оформили, то
державним нотаріусом Знам'янської
державної нотаріальної контори їм
(позивачам) відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Посилаючись на ці обставини позивачі
просили : визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/3 частину зазначеної
земельної ділянки; за ОСОБА_4 і ОСОБА_11
право власності кожної на1/6 частину
цієї земельної ділянки.

Ухвалою Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від 19
травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_11
залишено без розгляду через повторну
неявку позивачки у судове засідання.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 27 травня 2014 року за ОСОБА_4
визнано право власності на 1/6 частину
земельної ділянки кадастровий номер
35217800:02:000:0076 загальною площею 5,31 га, що
розташована на території Федорівської
сільської ради Добровеличківського
району Кіровоградської області і
належала на праві власності ОСОБА_8 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю.

В решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про
задоволення її позову у повному обсязі.
Зазначає, що судом встановлено, що
спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла
лише ОСОБА_10, тому вона (позивачка) має
право на 2/3 частини спірної земельної
ділянки.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі
ставить питання про скасування рішення
суду,яким їй відмовлено у задоволенні
позову. Посилається на те, що суд дійшов
помилкового висновку, що її мати,
ОСОБА_9, не прийняла спадщину після
смерті сестри, ОСОБА_8, та ненадання нею
(позивачкою) доказів того, що ОСОБА_9 є
її матір'ю.

ОСОБА_11 ухвалу суду, якою її позовні
вимоги залишено без розгляду, не
оскаржила.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_3 та адвоката
ОСОБА_12, ОСОБА_5, щодо доводів
апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду та доводи апеляційних скарг у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
підстав для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_4 немає, а апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до положень статей 10
і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позивачем
вимог та зазначених і доведених ним
обставин.

Встановлено, що ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на 1/6 частину земельної ділянки, яку
успадкувала її мати ОСОБА_10 після
смерті своєї сестри ОСОБА_8 яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_4
свої позовні вимоги не змінювала.

Суд розглянув справу і
задовольнив вимоги ОСОБА_4 в межа
пред'явленого нею позову та відповідно
до наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
як такі, що не ґрунтуються на законі та
не спростовують висновків суду не
підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 суд виходив з того, що нею не
надано доказів на підтвердження
доводів про прийняття спадщини ОСОБА_9
після смерті ОСОБА_8 та родинних
стосунків між ОСОБА_3 і ОСОБА_9 Крім
того, ОСОБА_3 відмовилася від спадщини,
про що свідчить її заява, яка є у
спадковій справі № 349, заведеної після
смерті ОСОБА_8

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідають обставинам та матеріалам
справи, вимогам матеріального і
процесуального права.

Пленум Верховного Суду України у п.1
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику в справах про
спадкування» роз'яснив, що відносини
спадкування регулюються правилами
Цивільного кодексу України, якщо
спадщина відкрилась не раніше 1 січня
2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом тощо.

Судом встановлено ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Отже, порядок
прийняття спадщини та коло спадкоємців
померлої визначається за правилами ЦК
УРСР.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для набуття
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Для прийняття спадщини
необхідне волевиявлення спадкоємця і
здійснення ним певних дій.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи і сторонами не
заперечується, що ОСОБА_5, ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 є рідними сестрами ОСОБА_8 та
спадкоємцями другої черги. Спадкоємців
першої черги у ОСОБА_8 не було.

ОСОБА_5 і ОСОБА_10 прийняли спадщину
після смерті сестри, подавши
відповідну заяву до нотаріальної
контори.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_12
вважають, що ОСОБА_9, також прийняла
спадщину після смерті сестри, фактично
вступивши в управління і володіння
спадковим майном .

Колегія суддів вважає ці доводи
позивачки обґрунтованими, оскільки
вони підтверджуються матеріалами
справи та поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_11 у
суді апеляційної інстанції.

Так, рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 06. 06. 2013 року встановлено, що
ОСОБА_8 до дня своєї смерті (
ІНФОРМАЦІЯ_1 року) проживала разом із
ОСОБА_9 і ОСОБА_3 та її сім'єю по АДРЕСА_1
(а.с.112).

ОСОБА_4, ОСОБА_11 пояснили у судовому
засідання апеляційного суду, що ОСОБА_3
поховала тітку, продала її будинок у
с.Показове Добровеличківського району,
частину майна перевезла до себе на
АДРЕСА_1

Відмовляючи у видачі ОСОБА_3М свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/3
частину спірної земельної ділянки, що
належала ОСОБА_8 державний нотаріус
Знамянської міської державної
нотаріальної контори у постанові від
19.11.2013 року № 1548/03-31 зазначила, що ОСОБА_9
прийняла спадщину після смерті сестри,
але не оформила своїх спадкових прав і
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.114).

Колегія суддів вважає, що наведені
докази та пояснення позивачів у їх
сукупності дають підстави для
висновку, що ОСОБА_9 у встановленому п.1
ч.1 ст. 549 ЦК УРСР порядку прийняла
спадщину після смерті сестри.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.21).

ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті
ОСОБА_9 у порядку визначеному ч.3 ст.1268
ЦК України 2003 року (а.с.111)

Не можна визнати обґрунтованим
висновок суду про відсутність доказів
того, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_9 Ця
обставина не заперечувалася сторонами
у справі. Крім того, в матеріалах справи
є свідоцтво про народження ОСОБА_3, де в
графі « мати» значиться ОСОБА_9 (а.с.13).

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку ОСОБА_3 надала свідоцтво про
укладення шлюбу між ОСОБА_14 і ОСОБА_3
(а.с.209). До суду першої інстанції нею
було надано свідоцтво про розірвання
шлюбу між ОСОБА_14 і ОСОБА_3. (а.с.18),
свідоцтво про реєстрацію шлюбу ОСОБА_16
і ОСОБА_3. (а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК УРСР
спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитися від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Ураховуючи наведене, подана ОСОБА_3
03.12.2010 року (вже після закінчення
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини) заява до Добровеличківської
районної державної нотаріальної
контори про відмову від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_5 не має будь-яких
правових наслідків для заявниці та не
усуває її матір від спадкування. Сама
ОСОБА_9 заяви про відмову від спадщини
після смерті сестри до нотаріальної
контори не подавала.

Суд в порушення ст.ст.212,213 ЦПК України
не дав оцінки наданим доказам,
розглянув справу за відсутності
сторін, що призвело до неповного
з'ясування обставин справи та, як
наслідок, неправильного її вирішення.

Оскільки позивачами не надано доказів
щодо можливості поділу земельної
ділянки в натурі, суд правильно
відмовив у задоволенні позову в цій
частині. Доводи апеляційних скарг в цій
частині не підтверджуються належними
доказами.

Неповне з'ясування судом обставин
справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
відповідно до п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку в частині відмови
у задоволенні позову ОСОБА_3 і
ухвалення в цій частині нового рішення
про часткове задоволення її позову.

Керуючись ст.ст.209,307,308,309, 313,314, 316
ЦПК України колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від 27
травня 2014 року:

- в частині вирішення позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Добровеличківської районної
ради Кіровоградської області,
Федорівської сільської ради
Добровеличківського району
Кіровоградської області про визнання
права власності на земельну ділянку у
порядку спадкування залишити без змін;

- в частині вирішення позову ОСОБА_3
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення. Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/3 (одна третя) частину
земельної ділянки кадастровий номер
35217800:02:000:0076, загальною площею 5,31 га, що
розташована на території Федорівської
сільської ради Добровеличківського
району Кіровоградської області і
належала ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року .

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді