У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П., Касьяна О.П., Журавель
В.І., Ситнік О.М.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення права
власності на частку у спільному майні,
визнання права власності та виселення,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду м. Києва

від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернувся з
позовом до суду, у якому зазначав, що
йому належить на праві власності 5/6
частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
а ОСОБА_7 - 1/6 частини вказаної квартири.
Квартира була придбана у 2001 році в
рівних частках ним та його сином
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після смерті ОСОБА_9 його дружина
ОСОБА_7 успадкувала 1/6 частини спірної
квартири, у якій крім ОСОБА_7 проживає
її дочка ОСОБА_10

Вказував, що відповідачка обмежила
йому доступ до квартири, самовільно
змінила замки на вхідних дверях,
фактично обмежила позивача у здійснені
права власності.

Оскільки частка відповідачки у
спірному майні є незначною і не може
бути виділена в натурі, просив суд
припинити право власності ОСОБА_7 на 1/6
частини квартири АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_6 право власності на 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 з квартири.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 31 січня

2014 року позов задоволено частково.
Припинено право власності

ОСОБА_7 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/6
частини квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано
виплатити ОСОБА_7, внесені ОСОБА_6 на
рахунок компенсації припинення права
власності на 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 185 740
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У іншій частині позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
18 березня 2014 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 31 січня 2014
року скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вказані вимоги судом апеляційної
інстанції не дотримано.

Встановлено, що ОСОБА_6 є власником 5/6
частини квартири

АДРЕСА_1, загальною площею 55,8 кв. м,
жилою площею 32,3 кв. м, на підставі
договору купівлі-продажу квартири

від 05 вересня 2011 року, свідоцтва про
права на спадщину від 25 листопада 2010
року (а. с. 9, 12).

ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом належить на
праві власності 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою, а згідно

з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 365 ЦПК України право особи
на частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо: 1)
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Враховуючи незначну частку, яка
належить ОСОБА_7 на праві власності, а
саме: 1/6 частини, що становить 5,5 кв. м
житлової площі квартири і є меншою
норми жилої площі на одну особу
відповідно до ст. 47 ЖК України, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що спільне проживання сторін
неможливе і припинення права власності
у спільному майні не завдасть істотної
шкоди інтересам відповідачів. При
цьому враховано, що частина у майні
ОСОБА_7 є незначною і не може бути
виділена в натурі, тоді як грошової
компенсації достатньо для придбання
відокремленого житлового приміщення у
м. Києві, що підтверджується наданими
позивачем оголошеннями про продаж
житлових приміщень у м. Києві.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, повно, всебічно та
обґрунтовано встановив обставини
справи, надав належну оцінку наявним у
справі доказам, у результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам ст. ст.
213, 214 ЦПК України.

Скасувавши законне й обґрунтоване
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд припустився помилки у
застосуванні матеріального та
процесуального закону.

Ураховуючи викладене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі відповідно до ст. 339
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
18 березня 2014 року скасувати, рішення
Печерського районного суду м. Києва від
31 січня

2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель О.П. Касьян О.М.
Ситнік