Справа № 445/231/14
Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/4263/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Золочівського районного
суду Львівської області від 22 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про збільшення розміру аліментів та
стягнення додаткових витрат на
утримання дітей, -

в с т
а н о в и л а :

В січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів, що
стягуються за рішенням Золочівського
районного суду Львівської області від
29.11.2011 року на користь ОСОБА_3 на
утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
розмірі 1/3 частини з усіх видів його
заробітку до досягнення ними
повноліття. Просить стягувати по 450 грн.
на кожну дитину.

На обґрунтування позову зазначає,
що з часу призначення судом сплати
аліментів його сімейний стан змінився,
оскільки в червні 2013 року він одружився
з ОСОБА_6 та у них в листопаді того ж
року народилась дочка ОСОБА_7. На
утримання сім`ї він змушений нести
значні фінансові витрати що ставить
його у скрутне матеріальне становище.

В лютому 2014 року ОСОБА_3
звернулась до суду із зустрічним
позовом про збільшення розміру
аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, зазначаючи, що сума аліментів,
яка стягується за рішенням суду є
недостатньою для матеріального
утримання дітей з урахуванням
зростання цін. Крім того, зазначає, що
на розвиток здібностей дітей та їх
оздоровлення вона несе додаткові
витрати, які просить стягувати з ОСОБА_2
щомісячно в розмірі по 400 грн. на кожну
дитину до досягнення дітьми
повноліття.

Рішенням Золочівського районного
суду Львівської області від 22 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про
збільшення розміру аліментів та
стягнення додаткових витрат на
утримання дітей задоволено частково.

Судом постановлено стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові
витрати на утримання дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в сумі по 100 грн. на кожну дитину,
щомісячно.

Дане рішення суду ОСОБА_2 оскаржив
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі зазначає, що це рішення є
необ'єктивним та незаконним, оскільки
ухвалене без повного і всебічного
з'ясування всіх обставин справи.
Висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що без
уваги суду залишилось те, що позивач
зареєстрував шлюб із ОСОБА_6, у шлюбі
народилась донька. НА думку апелянта
суд безпідставно вказав у рішенні, що
ні матеріальний ні сімейний стан не
змінився, що не відповідає дійсності.
Просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким встановити
розмір аліментів на користь ОСОБА_3,
утримання дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
розмірі ? частини з усіх видів його
заробітку до досягнення повноліття в
зустрічному позові відмовити (а.с. 140-142).

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_2 на
обґрунтування апеляційної скарги,
заперечення на скаргу відповідача
ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та
позовних вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону
дане рішення в повній мірі не
відповідає.

Як безспірно встановлено судом
першої інстанції на підставі рішення
Золочівського районного суду
Львівської області від 29.11.2011 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються
аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини з усіх видів
його заробітку але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з 14.09.2011 року до
досягнення ними повноліття (а.с.6).

У відповідності до ч.1 ст.192
Сімейного кодексу (далі-СК) України,
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров`я
когось з них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог сторін як
щодо зменшення в інтересах позивача
так і щодо збільшення на користь
відповідача розміру аліментів,
визначених за рішенням Золочівського
районного суду Львівської області від
29.11.2011 року, оскільки жодна із сторін не
навела достатньо переконливих доказів,
які б свідчили про суттєве погіршення
їх майнового становища, в тому числі і у
зв'язку із зміною сімейного стану
ОСОБА_2, яке б вимагало зменшення
розміру аліментів.

При цьому з матеріалів справи
вбачається, що грошове забезпечення
ОСОБА_2 в 2014 році зросло, а отже
збільшився фактичний розмір аліментів,
що стягуються на утримання дітей
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Судом враховано і те, що дружина
позивача ОСОБА_6 отримує державну
допомогу по догляду за дитиною до 3-х
річного віку та отримує інші щомісячні
виплати по листопад 2017 року у зв'язку з
народженням дитини та одноразову
допомогу.

Таким чином позивач ОСОБА_4 не
довів, що він не спроможній здійснювати
утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
визначеному судом розмірі.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 не
довела того, що утримання дітей ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в силу погіршення її
майнового становища вимагає
збільшення розміру аліментів, що
підлягають стягненню з ОСОБА_4.

Беручи до уваги викладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції в цій
частині.

В той же час, частково
задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3
щодо стягнення на її користь з ОСОБА_4
додаткових витрат на утримання дітей
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції
прийшов до хибного висновку про
необхідність стягнення таких в сумі по
100 грн. на кожну дитину, щомісячно.

Відповідно до ст.185 СК України той
з батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 понесла додаткові витрати на
оплату навчання сина ОСОБА_4 та доньки
ОСОБА_5 в Золочівській музичній школі
за 2013-2014 навчальний рік на загальну
суму 1053 грн., що пов'язано з розвитком
здібностей дітей (а.с.128-129).

А тому колегія суддів вважає, що
половина цих витрат в розмірі 526 грн.50
коп. підлягає стягненню з ОСОБА_4 в
рахунок погашення цих витрат в порядку
ст.185 СК України.

В той же час, на думку колегії
суддів, районний суд, приймаючи рішення
щодо постійних щомісячних стягнень з
ОСОБА_4 коштів на додаткові витрати на
дітей не врахував, що обставини, якими
ОСОБА_3 обґрунтовує необхідність
стягнення з відповідача щомісячно крім
аліментів ще додаткових витрат на
утримання дитини в основі своїй не
доведені належними доказами та не
викликані особливими обставинами, а є
звичайними витратами, що необхідні для
їх утримання, які відповідач несе
шляхом виплати аліментів.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає за необхідне рішення
суду в частині вирішення зустрічного
позову ОСОБА_3 щодо стягнення
додаткових витрат скасувати, та
ухвалити в цій частині нове рішення про
часткове задоволення цих вимог, та
стягнення з ОСОБА_4 526 грн.50 коп. в
рахунок понесених додаткових витрат.

В решті рішення суду першої
інстанції, як таке, що постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
п.п.1, 2,3 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 22 квітня 2014 року
в частині вирішення зустрічного позову
щодо стягнення додаткових витрат
скасувати, та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
понесені нею додаткові витрати на
утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 526 грн.50 коп. В решті
цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.