Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/2915/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Левко
Т.Ю.,

при секретарі - Роман К.С.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду м. Виноградів цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік
позивачки-ОСОБА_5.

Після смерті чоловіка позивачки,
залишилось спадкове майно, що
складається з цілого житлового
будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,06 га для
обслуговування вказаного житлового
будинку.

На випадок своєї смерті спадкодавець
заповідального розпорядження не
залишив.

У відповідності до Договору Дарування
житлового будинку від 30.04.2004 року,
посвідченого державним нотаріусом
Виноградівської державної
нотаріальної контори Боричок К.В., за
реєстровим №1075, укладеного між
спадкодавцем ОСОБА_5 та відповідачкою
ОСОБА_2, чоловік позивачки ОСОБА_5,
набув право власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1 та на земельну
ділянки площею 0,06 га для
обслуговування вказаного житлового
будинку.

Згідно до ч.1 ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Право власності на житловий будинок
зареєстровано у Виноградівському КП
«Виноградівське РБТІ» 30.04.2004 року, про
що зроблено запис: 1382 в книзі:8.

Однак, померлим чоловіком позивачки за
життя, за змістом ст. 182 ч.1 ЦК України
Договір дарування земельної ділянки,
площею, 0,06 га, в АДРЕСА_1, не
зареєстровав в органах державної
реєстрації (земельних ресурсах).

Як вбачається із Державного акту на
право приватної власності, серії ІІ-ЗК
№008111 від 20.11.2000 року, вищезазначена
земельна ділянка рахується за
ДАРИТЕЛЕМ-відповідачкою ОСОБА_2

У відповідності до п.1 ст. 120 ЗК України
в редакції Закону України, підписаного
Президентом України від 05 листопада 2009
року за №1702-YI, який набрав законної
сили 01 січня 2010 року, зазначено: " У разі
набуття права на житловий будинок, що
перебуває у власності іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано об'єкт. До особи, яка
набула право власності на житловий
будинок, розміщений на

земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку, на
якій вона розміщена, без зміни її
цільового призначення.

Згідно до ст.377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

За таких обставин у попереднього
власника-відповідачки ОСОБА_2
припинилось право власності на
вказану земельну ділянку, площею 0. 06 га.

Користуючись наданим правом,
позивачка ОСОБА_1, в шестимісячний
строк з дня смерті свого чоловіка за
змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину
прийняа, крім того у визначений ст.1270
ЦК України шестимісячний строк
звернулася із заявою про прийняття
спадщини до державного нотаріуса
Виноградівської державної
нотаріальної контори.

На даний час позивачка ОСОБА_1 отримати
у нотаріуса Свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті свого
чоловіка ОСОБА_5, на земельну ділянку,
не може, поскільки на земельну ділянку
спадкодавець, згідно укладеного ним
договору дарування, не провів
державної реєстрації.

Як вбачається із відмови у видачі
позивачці Свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданої
Виноградівською державною
нотаріальною конторою за №238/01-16 від
07.08.2014 року, видати Свідоцтво про право
на спадщину за законом на земельну
ділянку не видається за можливе,
поскільки позивачка повинна надати
нотаріусу правовстановлюючий документ
на спадкову земельну ділянку,
реєстрацію якої спадкодавцем
проведено не було, у зв'язку із чим
нотаріусом позивачці було
рекомендовано звернутися до суду.

Позивачка ОСОБА_1, про день, час і місце
розгляду справи в судове засідання не
з"явилася, однак до суду надійшла
письмова заява від її представника
ОСОБА_6, яка діє згідно довіреності про
розгляд справи за їх відсутності, та
про те, що заявлені позовні вимоги
підтримує повністю та просить суд такі
задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2, про день, час та
місце розгляду справи будучи належним
чином повідомлена належним чином
своєчасно, в судове засідання не
з'явилася, однак до суду подала
письмову заяву про розгляд справи за
її відсутності та про те, що не
заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та
клопотання сторін, визнаючи в порядку
ст.169 ЦПК України необов'язковим
відібрання особистих пояснень від
учасників процесу, і, враховуючи, що у
справі наявні достатні матеріали про
права і взаємовідносини сторін, суд
вважає за можливе провести розгляд
справи на підставі наявних у ній
матеріалів та доказів і приходить до
висновку, що позовні вимоги є
підставними та підлягають
задоволенню, оскільки в судовому
засіданні встановлені ті обставини на
які посилається позивач в своїй
позовній заяві, відповідачами позов
визнано повністю, що не суперечить
закону або порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, тому в порядку
ст.174 ЦПК України визнання ним позову
прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік
позивачки-ОСОБА_5 (а.с.5,7).

Після смерті чоловіка позивачки,
залишилось спадкове майно, що
складається з цілого житлового
будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,06 га для
обслуговування вказаного житлового
будинку (а.с.8-9).

На випадок своєї смерті спадкодавець
заповідального розпорядження не
залишив.

У відповідності до Договору Дарування
житлового будинку від 30.04.2004 року,
посвідченого державним нотаріусом
Виноградівської державної
нотаріальної контори Боричок К.В., за
реєстровим №1075, укладеного між
спадкодавцем ОСОБА_5 та відповідачкою
ОСОБА_2, чоловік позивачки ОСОБА_5,
набув право власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1 та на земельну
ділянки площею 0,06 га для
обслуговування вказаного житлового
будинку.

Згідно до ч.1 ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Право власності на житловий будинок
зареєстровано у Виноградівському КП
«Виноградівське РБТІ» 30.04.2004 року, про
що зроблено запис: 1382 в книзі:8 (а.с.9).

Однак, померлим чоловіком позивачки за
життя, за змістом ст. 182 ч.1 ЦК України
Договір дарування земельної ділянки,
площею, 0,06 га, в АДРЕСА_1, не
зареєстровав в органах державної
реєстрації (земельних ресурсах).

Як вбачається із Державного акту на
право приватної власності, серії ІІ-ЗК
№008111 від 20.11.2000 року, вищезазначена
земельна ділянка рахується за
ДАРИТЕЛЕМ-відповідачкою ОСОБА_2 (а.с11).

У відповідності до п.1 ст. 120 ЗК України
в редакції Закону України, підписаного
Президентом України від 05 листопада 2009
року за №1702-YI, який набрав законної
сили 01 січня 2010 року, зазначено: " У разі
набуття права на житловий будинок, що
перебуває у власності іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано об'єкт. До особи, яка
набула право власності на житловий
будинок, розміщений на земельній
ділянці, що перебуває у власності
іншої особи, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вона розміщена, без зміни її цільового
призначення.

Згідно до ст.377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

За таких обставин у попереднього
власника-відповідачки ОСОБА_2
припинилось право власності на
вказану земельну ділянку, площею 0. 06 га.

Користуючись наданим правом,
позивачка ОСОБА_1, в шестимісячний
строк з дня смерті свого чоловіка за
змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину
прийняа, крім того у визначений ст.1270
ЦК України шестимісячний строк
звернулася із заявою про прийняття
спадщини до державного нотаріуса
Виноградівської державної
нотаріальної контори.

На даний час позивачка ОСОБА_1 отримати
у нотаріуса Свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті свого
чоловіка ОСОБА_5, на земельну ділянку,
не може, поскільки на земельну ділянку
спадкодавець, згідно укладеного ним
договору дарування, не провів
державної реєстрації.

Видача свідоцтва про право на спадщину
за законом на земельну ділянку
нотаріусом проводиться на підставі
Державного акта на право власності на
земельну ділянку виданого на ім»я
спадкодавця.

Поскільки спадкодавець ОСОБА_5,
укладений Договір дарування від 30.04.2004
року земельної ділянки не зареєстрував
в органах державної реєстрації, який
згідно до ст. 210 ЦК України підлягав
обов"язковій державній реєстрації, та
як наслідок в подальшому не виготовив
на своє ім»я Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, то позивачка ОСОБА_1
позбавлена можливості оформити свої
спадкові права на спадкову земельну
ділянку у нотаріуса.

Як зазначено п. 23 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7
передбачено, що свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду з правилами
позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу
Міністерства юстиції України «Про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. Якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації (за
винятком земельної ділянки), нотаріус
вимагає, крім правовстановлюючого
документа, витяг з Реєстру прав
власності. За відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів нотаріус
роз'яснює йому процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку.

Як вбачається із відмови у видачі
позивачці Свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданої
Виноградівською державною
нотаріальною конторою за №238/01-16 від
07.08.2014 року, видати Свідоцтво про право
на спадщину за законом на земельну
ділянку не видається за можливе,
поскільки позивачка повинна надати
нотаріусу правовстановлюючий документ
на спадкову земельну ділянку,
реєстрацію якої спадкодавцем
проведено не було, у зв'язку із чим
нотаріусом позивачці було
рекомендовано звернутися до суду
(а.с.10).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.Згідно зі ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на
судовий захист. Захист цивільних прав -
це передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їхнього
порушення чи реальної небезпеки такого
порушення. Стаття 12 ЦК України
передбачає, що особа вільно, на власний
розсуд, обирає способи захисту
цивільного права. При цьому в ст. 16 ЦК
України визначено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвеціїї про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред"явити позов про визнання його
права власності.

З урахуванням всього вищевикладеного,
суд приходить до переконання, що
існують обставини, які є підставою для
визнання за позивачкою ОСОБА_1 права
власності на вище вказане нерухоме
майно.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою с.Ганичі, Тячівського
району (ІПННОМЕР_1), мешканкою АДРЕСА_2,
право власності в цілому на земельну
ділянку, загальною площею 0,06 га, для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що знаходиться
в АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Закарпатської області через суд першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко