АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/120/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1535/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн
О.Ю.

суддів: Харчука В.М., Переверзєвої Н.І.

при секретарі Дорощук О.М.

з участю: апелянта
ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника позивача Писаренко Р.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу провадженням №
22ц/792/1535 /14 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 20 травня 2014 року за позовом
Публічного акціонерного товариства
„УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
про визнання недійсним договору про
надання споживчого кредиту та договору
іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В грудні 2013 року ПАТ „УкрСиббанк"
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки. В обґрунтування
вимог ПАТ „УкрСиббанк" вказувало, що
27.03.2008 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком „УкрСиббанк" (з
21.12.2009 року Публічне акціонерне
товариство „УкрСиббанк") та ОСОБА_1
було укладено договір про надання
споживчого кредиту №0, згідно
умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні
кошти у розмірі 352 000, 00 грн. зі сплатою
12,40% річних за користування кредитом на
строк до 26.03.2015 року. Окрім цього, в
якості забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредиту, 27.03.2008
року між Банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №
81082, внаслідок якого в іпотеку Банку
було передано нерухоме майно -
чотирьохкімнатну квартиру, що
знаходиться
________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції - Мазур
Н.В. Справа №22ц/792/1535 /14

Доповідач -Кізюн О.Ю.
Категорія № 19,27

в АДРЕСА_1, яка належить відповідачам на
праві спільної часткової власності.
Оскільки позичальник ОСОБА_1 належним
чином не дотримався умов договору, тому
станом на 05.12.2013 року за ним утворилась
заборгованість у сумі 187 230,15 грн., яка
складається із заборгованості за
простроченим кредитом - 167 844, 28 грн.,
заборгованості по простроченим
процентам за користування кредитом - 5
608,70 грн., пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за

кредитом - 11 371,22 грн., пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам за користування кредитом -
2 405,95 грн. Тому позивач просив звернути
стягнення на предмет

іпотеки; встановити спосіб реалізації
нерухомого майна (квартири) у межах
процедури виконавчого провадження та
встановити початкову ціну, визначеною
на підставі оцінки майна здійсненої
суб'єктом оціночної діяльності
проведеною відповідно до
законодавства.

В лютому 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4
звернулися до суду із зустрічним
позовом до ПАТ „УкрСиббанк" про
визнання недійсним договору про
надання споживчого кредиту та договору
іпотеки. В обгрунтування вимог
позивачі вказували, що під час
підписання договору про надання
споживчого кредиту позичальник ОСОБА_1
не був повідомлений у письмовій формі
про кредитні умови даного договору
споживчого кредиту, а також банком не
було повідомлено ні позичальника, ні
поручителя про підвищення розміру
відсоткової ставки, що призвело до
збільшення обсягу їх відповідальності,
тому позивачі на підставі ст.559 ч.1 ЦК
України просили визнати: дії
відповідача щодо збільшення процентів
за користування кредитом в
односторонньому порядку незаконними,
недійсним договору про надання
споживчого кредиту та припинити
договір іпотеки (а.с.89,т.1)

Рішенням Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 20 травня 2014 року позов ПАТ
„УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту № 0, що укладений між
АБ"УкрСиббанк" та ОСОБА_1, звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
чотирьохкімнатну квартиру, що належить
на праві спільної часткової власності
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ
"УкрСиббанк" з укладанням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав
власності з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ „УкрСиббанк" всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмета іпотеки. Встановлено,
що початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації
встановлюється на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки проведеної суб'єктом
оціночної діяльності (незалежним
експертом) на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
„УкрСиббанк" про визнання недійсним
договору про надання споживчого
кредиту та договору іпотеки,
відмовлено.

Вирішено питання про судові
витрати.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції з тих підстав, що судом
неправильно та неповно досліджено
докази і встановлено обставини справи.
Апелянт посилається на те, що судом не
взято до уваги, що на момент укладення
договору іпотеки в квартирі, що є
предметом іпотеки, був зареєстрований
і проживав малолітній син іпотекодавця
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, проте договір
укладено без дозволу органу опіки та
піклування; що позивачем не дотримано
процедури повідомлення його про
наступне звернення на предмет іпотеки.
Апелянт вважає також,
що при укладені договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець не
виконав вимог п.2 ст.11 Закону України
„Про захист прав споживачів", що
свідчить про нечесну підприємницьку
діяльність кредитодавця. Вважає, що суд
першої інстанції безпідставно
відмовив у проведенні судово -
економічної експертизи.

Тому апелянт просив ухвалити нове
рішення, яким визнати недійсним
договір іпотеки №81082, укладений 27.03.2008
року між ПАТ „УкрСиббанк" та ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та призначити
судово-економічну експертизу.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції підлягає зміні з
наступних підстав та мотивів

Відповідно до правил ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального право або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Колегія судді вважає, що судом першої
інстанції повно й всебічно з'ясовано
обставини, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дана належна оцінка дослідженим
доказам.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від

певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів та інших
правочинів.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.590 ЦК України
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
у разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частинами 1 та 3 ст.33 Закону
України „Про іпотеку" визначено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення на
предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення на
предмет іпотеки також виникає з
підстав, встановлених ст.12 цього
закону. Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення, виконавчого напису нотаріуса
або згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Встановлено, що 27.03.2008 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком „УкрСиббанк" (з 21.12.2009 року -
публічне акціонерне товариство
„УкрСиббанк") та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 0, згідно умов
якого Банк надав позичальнику
споживчий кредит в національній валюті
у розмірі 352 000 грн. на умовах сплати за
користування кредитом 12,40 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення - не пізніше 26.03.2015 року.

Пунктом 1.3.1 цього договору передбачено
автоматичне збільшення процентної
ставки вдвічі у разі прострочення суми
основного боргу, і таке нарахування
здійснюється на прострочену суму
основного боргу до моменту погашення
такої заборгованості.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
Банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 27.03.2008
року було укладено договір іпотеки,
предметом якого є належна
іпотекодавцям чотирьохкімнатна
квартира загальною площею 142,2 кв. м. і
житловою площею 70,4 кв. м., що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Встановлено і ці обставини ніким не
оспорюються, що ОСОБА_1 належним чином
не виконував зобов'язань щодо внесення
щомісячного платежу на погашення
кредиту, допустив прострочення
повернення поточної заборгованості, а
тому в силу ч.2 ст.1050 ЦК України позивач
правомірно звернувся до суду про
дострокове повернення кредиту.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку станом на 05.12.2013 року
заборгованості за кредитним договором
становить 187 230 грн. 15 коп., яка
складається із заборгованості за
простроченим кредитом - 167 844, 28 грн.,
заборгованості по простроченим
процентам за користування кредитом - 5
608,70 грн., пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 11 371,22 грн.,
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 2 405,95 грн.

Обставин, які б давали підстави для
сумніву у правильності наданого
позивачем розрахунку, судом не
встановлено.

Судом першої інстанції також
обґрунтовано відхилено доводи
відповідачів про те, що позичальник
ОСОБА_1 при оформлені кредиту був
введений банком в оману, і ці висновки
суду першої інстанції доводами
апеляційної скарги не спростовано.

Так, з матеріалів справи убачається, що
кредитний договір та усі додатки до
нього, які є невід'ємними частинами
договору, підписані ОСОБА_1, а також
ОСОБА_1 своїм підписом у кредитному
договорі підтвердив, що оригінал
договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 27.03.2008 року ним
отримано 27.03.2008 року (а.с.63-72,100-105, 121, т.1)

При укладені договору позичальник
своїм підписом засвідчив факт та згоду
з умовами договору, підтвердив, що усі
умови договору є йому зрозумілі і він
їх визнає справедливими, а також
підтвердив, щ о перед укладанням
договору отримав від банку письмову
інформацію про умови кредиту (п.7.13
кредитного договору, а.с.13, 178-181,т.1)

Наведеним спростовуються доводи
апеляційної скарги про порушення
Банком п.2 ст.11 Закону України „Про
захист прав споживачів".

Судом першої інстанції також
об'єктивно встановлено, що банк 10.10.2013
року виконав вимоги ч.1 ст.35 Закону
України „Про іпотеку" про надіслання
іпотекодавцям письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання, і ці
обставини доводами апеляційної скарги
також не спростовано.

Обставин, як і вказували на підвищення
Банком в односторонньому порядку
розміру процентів, не встановлено, а
тому доводи зустрічної позовної заяви
про збільшення обсягу
відповідальності поручителів без їх
згоди, судом першої інстанції
правомірно визнано безпідставними.

Убачається, що ОСОБА_1 та іншими
позивачами за зустрічним позовом
вимоги про визнання недійсним договору
іпотеки не заявлялись, тому вимоги
апелянта про визнання недійсним
договору іпотеки з підстав порушення
прав малолітнього ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1,
виходять за межі зустрічного позову
(а.с.89-94)

При цьому із матеріалів справи
видно, що співвласники переданої в
іпотеку квартири: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 у наданій нотаріусу заяві
вказали, що малолітні чи неповнолітні
діти не прописані і не проживають в цій
квартирі, та при передачі в іпотеку
означеної квартири права і законні
інтереси неповнолітніх та малолітніх
дітей не порушуються (а.с.228-229,т.1)

Про це ж зазначено і в п.1.4
договору іпотеки (а.с.209, т.1)

Ураховуючи наведене колегія
суддів визнає, що доводи апеляційної
скарги є безпідставними і на
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції не впливають.

Проте, переглядаючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в цілому, колегія суддів
відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України
виходить за межі доводів апелянта, і
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині визначення способу
реалізації предмета іпотеки підлягає
зміні з підстав порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

Так, згідно ч.1 та ч.2 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

При цьому, згідно зі ст.119 ЦПК
України підставами позову, які
відповідно до ст.ст. 31,215 цього Кодексу
суд не може змінити без згоди позивача,
є обставини, якими останній
обґрунтовує вимоги, а не саме по собі
посилання на певну норму закону.

Звертаючись до суду з позовом,
позивач визначив предмет спору -
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів
(а.с.5, 240-242, т.1)

Вирішуючи спір по суті та
ухвалюючи рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу предмета іпотеки з укладенням
від імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, суд першої
інстанції тим самим порушив вимоги
ст.ст.212-214 ЦПК України і ухвалив рішення
про звернення на предмет іпотеки у
спосіб, про який позивач у позові не
просив.

Тому, рішення суду першої
інстанції в частині визначення способу
реалізації предмета іпотеки підлягає
зміні з ухваленням нового рішення про
визначення згідно із ст.39 Закону
України „Про іпотеку" способу
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 20 травня 2014 року в частині
способу реалізації предмета іпотеки
змінити, у зв'язку з чим абзац другий
резолютивної частини рішення викласти
в новій редакції:

„В рахунок погашення заборгованості
за договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 27.03.2008 року, що
укладений між АБ"УкрСиббанк" та ОСОБА_1,
в сумі 187 230,15 грн., яка складається із
заборгованості за простроченим
кредитом - 167 844, 28 грн., заборгованості
по простроченим процентам за
користування кредитом - 5 608,70 грн., пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 11 371,22 грн.,
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 2 405,95 грн.,
звернути стягнення на предмет іпотеки -
чотирьохкімнатну квартиру загальною
площею 142,2 кв. м. і житловою площею 70,4 кв.
м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
Територіальним управлінням судової
адміністрації в Хмельницькій області 13
грудня 2004 року на підставі наказу від 10
серпня 2004 року за № 43 та договору
купівлі-продажу частки квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Шепетівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 від 14 грудня 2006 року по
реєстру за № 5428, який зареєстрований в
Державному реєстрі правочинів 14 грудня
2006 року за № 1792129, які зареєстровані в
Шепетівському БТІ в книзі № 50 за № 6776, в
Реєстрі прав власності на об'єкти
нерухомого майна за реєстраційним №
7573698, шляхом проведення прилюдних
торгів."

В решті рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду
О.Кізюн