Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2014 Справа №607/6464/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.,

з участю
секретаря Мандзія В.П.,

позивача
ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права спільної сумісної
власності на автомобіль, стягнення
половини його вартості, зобов'язання
ОСОБА_3 взяти участь в оплаті навчання
ОСОБА_5 шляхом стягнення на користь
ОСОБА_1 половини загальної вартості
освітньої послуги, -

в с т
а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_3 про визнання права спільної
сумісної власності на автомобіль,
стягнення половини його вартості,
зобов'язання ОСОБА_3 взяти участь в
оплаті навчання ОСОБА_5 шляхом
стягнення на користь ОСОБА_1 половини
загальної вартості освітньої послуги.
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 05 березня 2014 року шлюб, який тривав
з 24 липня 1993 року по 05 березня 2014 року,
між сторонами розірвано. Під час шлюбу
подружжя нажило майно - автомобіль
марки Daewoo Sens, НОМЕР_2, який є їх спільною
сумісною власністю. Крім цього ОСОБА_1
на підставі договору №12 від 11 серпня 2011
року оплачує навчання старшого сина
(загальна вартість освітньої послуги
згідно п.4.2. договору становить 125 890,00
грн.) У зв'язку із розлученням позивач
виявляє бажання здійснювати цю оплату
солідарно з колишньою дружиною, тобто
готовий оплатити лише половину цієї
суми. За вказаних обставин, ОСОБА_1
просить суд визнати за ним право
спільної сумісної власності на
автомобіль марки Daewoo Sens, НОМЕР_2, та
стягнути з відповідача на користь
позивача половину вартості даного
автомобіля; зобов'язати ОСОБА_3 взяти
участь в оплаті навчання старшого сина
згідно договору №12 від 11 серпня 2011 року
шляхом сплати на користь ОСОБА_1
половини загальної вартості освітньої
послуги за період: третій-шостий курс у
розмірі 45 395,00 грн.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на мотиви, викладені у
позовній заяві, просили їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позов не визнали,
просили суд відмовити у його
задоволенні, покликаючись на подані
заперечення. ОСОБА_3 додатково
пояснила, що спірний автомобіль марки
Daewoo Sens, НОМЕР_2, було придбано сторонами
у шлюбі, влітку 2013 року, та
зареєстровано за відповідачем в
органах УДАІ. Даний транспортний засіб
був у поганому стані, потребував
постійного ремонту, а тому був проданий
ОСОБА_3 в листопаді 2013 року. Про продаж
спільного автомобіля відповідач
позивача не повідомляла, а отримані від
його реалізації кошти витратила на
потреби сім'ї, зокрема для повернення
позичених коштів на літній відпочинок
дітей.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, заслухавши пояснення сторін, їх
представників суд вважає, що заявлений
позов підлягає до задоволення
частково, виходячи з наступного.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області в справі №607/22812/13-ц від 05
березня 2014 року розірвано шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 24
липня 1993 року Відділом реєстрації
актів громадянського стану
Тернопільського міського управління
юстиції, актовий запис №948.

Під час шлюбу подружжя нажило майно -
автомобіль марки Daewoo Sens, НОМЕР_2, який є
їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ст.ст.60, 63, 69, 70 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Аналогічні вимоги містить ч.3 ст.368 ЦК
України, за правилами якої, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Частиною другою ст.369 ЦК України
передбачено, що розпорядження майном,
що є у спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників. Згода співвласників на
вчинення правочину щодо розпорядження
спільним майном, який підлягає
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, має бути
висловлена письмово і нотаріально
посвідчена.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
України законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ, спільного майна подружжя»
роз'яснено, що у випадку, коли при
розгляді вимоги про поділ спільного
сумісного майна подружжя буде
встановлено, що один із них здійснив
його відчуження, чи використав його на
свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї, чи не на
її потреби, або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
під час поділу.

Згідно довідки №13/4386 від 24 червня 2014
року, виданої Управлінням ДАІ УМВС
України в Тернопільській області,
автомобіль марки «Daewoo Sens Т1311», 2003 року
випуску, зеленого кольору, державний
номерний знак НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4,
дійсно був зареєстрований 17.07.2013 року
за громадянкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
27.11.2013 року даний транспортний засіб
був знятий з обліку у Тернопільському
Центрі при УДАІ та 23.11.2013 року
зареєстрований за іншою особою.

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечується сторонами, спірний
автомобіль марки Daewoo Sens, державний
номерний знак НОМЕР_2, придбано ними в
шлюбі та відчужено відповідачем 22
листопада 2013 року. ОСОБА_3 визнала, а
ОСОБА_1 підтвердив ту обставину, що
вказаний вище транспортний засіб
продано без відому позивача.

Відповідачем не надано належних
допустимих доказів на підтвердження
тих обставин, що автомобіль, придбаний
за час шлюбу, був нею відчужений в
інтересах сім'ї, а одержані від продажу
кошти витрачено на потреби сім'ї. А
тому, з відповідача в користь позивача
слід стягнути грошову компенсацію в
розмірі половини вартості
транспортного засобу - автомобіля Daewoo
Sens в сумі 16464,55 грн. (шістнадцять тисяч
чотириста шістдесят чотири) грн.

При визначенні розміру компенсації суд
виходив із висновку експерта №911/14-22
від 20 серпня 2014 року за результатами
проведення судової авто товарознавчої
експертизи, яким встановлено ринкову
вартість автомобіля Daewoo Sens Т1311, 2003 року
випуску, зеленого кольору, ДНЗ НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_5, в сумі 32929,10 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання за ним права спільної
сумісної власності на автомобіль до
задоволення не підлягають, оскільки
автомобіль Daewoo Sens, державний номерний
знак НОМЕР_2, відчужено іншій особі, яка
на час розгляду справи є його законним
набувачем. Право власності останнього
на вказаний транспортний засіб
позивачем не оспорюється та не може
бути порушене судом за вказаних
обставин.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
ОСОБА_3 взяти участь в оплаті навчання
ОСОБА_5 шляхом стягнення на користь
ОСОБА_1 половини загальної вартості
освітньої послуги, суд виходить з
наступного.

11 серпня 2011 року між Державним вищим
навчальним закладом «Тернопільський
державний медичний університет імені
І. Я. Горбачевського» (Виконавець) та
ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір №12,
згідно якого Виконавець бере на себе
зобов'язання за рахунок Замовника
здійснити навчання студента ОСОБА_5 на
медичному факультеті за спеціальністю
лікувальна справа. Згідно п.4.2. даного
договору загальна вартість освітньої
послуги становить 125 890,00 грн. У
відповідності до п.4.3. договору
Замовник вносить плату за перший рік
навчання в розмірі річної плати в сумі
16 325,00 грн. Пунктом 4.4. договору
передбачено, що за наступні роки
Замовник вносить плату за навчання в
таких розмірах: ІІ рік навчання - 18 774,00
грн.; ІІІ рік навчання - 20 275,00 грн.; ІV рік
навчання - 21 957,00 грн.; V рік навчання - 23
568,00 грн.; VІ рік навчання - 24 991,00 грн.

З долучених позивачем до матеріалів
справи квитанції вбачається та
відповідачем і її представником в
судовому засіданні не заперечується
факт оплати позивачем вартості
навчання спільного сина сторін -
ОСОБА_5 в Державному вищому навчальному
закладі «Тернопільський державний
медичний університет імені І.Я.
Горбачевського».

Згідно ч.1 ст.201 Сімейного кодексу
України до відносин між батьками і
дочкою, сином щодо надання їм
утримання застосовуються норми статей
187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст.198 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
своїх повнолітніх непрацездатних
дочку, сина, які потребують
матеріальної допомоги, якщо вони
можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного
кодексу України якщо повнолітні дочка,
син продовжують навчання і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

У відповідності до ч.1 ст.185 Сімейного
кодексу України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Дана норма закону застосовується до
правовідносин, що регулюють обов'язки
батьків утримувати неповнолітніх
дітей.

Син сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
половину вартості витрат на навчання
якого позивач просить стягнути з
відповідача, є повнолітнім.
Законодавством України не передбачено
участь батьків у додаткових витратах
на повнолітню дитину.

Суд вважає, що правовідносини, які
виникли між сторонами, регулюються
ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу
України. Вказані норми закону
передбачають право повнолітнього сина
сторін, який продовжує навчання і у
зв'язку з цим потребує матеріальної
допомоги, звернутися з позовом до
батьків про стягнення аліментів до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_3
взяти участь в оплаті навчання ОСОБА_5
шляхом стягнення на користь ОСОБА_1
половини загальної вартості освітньої
послуги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.60, 63, 69, 70, 182, 185, 199, 201 СК України,
ст.ст.368, 369 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України №11 від
21 грудня 2007 року «Про практику
застосування судами України
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ,
спільного майна подружжя», ст.ст.3, 10, 11,
60, 64, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и
р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
грошову компенсацію в розмірі
половини вартості транспортного
засобу - автомобіля Daewoo Sens Т1311, 2003 року
випуску, зеленого кольору, ДНЗ НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_5, в сумі 16464 (шістнадцять
тисяч чотириста шістдесят чотири) грн.
55 (п'ятдесят п'ять) коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
сплачений ним судовий збір у розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.

Головуюча
О.Герчаківська