Справа №489/3423/14-ц 08.09.2014 08.09.2014 08.09.2014
Провадження №22-ц/784/2515/14
Головуючий у І інстанції Губницький
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

іменем України

08 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Кушнірової
Т.Б.,

із секретарем судового засідання -
Свіщуком О.В.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 31 липня 2014 року,
ухваленого у цивільній справі за
заявою ОСОБА_2 про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів, -

у с т а н о в и л а :

12 травня 2014 року ОСОБА_2 подала
зазначену заяву, яку обґрунтувала
наступним.

Її бабусі ОСОБА_4, ОСОБА_5, який проживав
з бабусею однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, та її матері ОСОБА_6 на праві
спільної сумісної власності належала
квартира АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, як єдиний
спадкоємець їх майна, звернулася до
Другої Миколаївської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу їй свідоцтва про право на
спадщину, що відкрилася після смерті
двох названих осіб. Проте, через
розбіжність між анкетними данними, що
містилися в особистих документах
померлих та у правовстановлюючих
документах на спадкове майно, у вчинені
нотаріальної дії їй відмовили.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, так і не
оформившись у правах спадкоємця,
померла.

У зв'язку з цим, заяник, як єдиний
спадкоємець першої черги майна
названих померлих осіб, в свою чергу
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Проте,
як їй роз'яснив нотаріус, для
оформлення у спадкових правах
необхідно встановити належність
правовстановлюючих документів на
квартиру, що входить до спадщини,
померлим власникам, оскільки анкетні
данні в них, не відповідають данним в їх
особистих документах, зокрема: у
свідоцтві про право власності на житло,
по-батькові бабуся записана як
«ОСОБА_4», в той час, як в її особистих
документах вона записана по-батькові,
як «ОСОБА_4»; в аналогічному ж документі
на ім'я ОСОБА_5, його прізвище записано
не вірно, замість запису «ОСОБА_5», його
записали як «ОСОБА_5».

Посилаючись на виписані обставини, та,
відсутність іншого способу виправити
названі недоліки, ОСОБА_2 просила заяву
задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 31 липня 2014 року позов
задоволено частково, встановлено факт
належності ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, свідоцтва
на право власності на квартиру АДРЕСА_1,
від 13 липня 1993 року. В задоволені решти
вимог відмовлено.

ОСОБА_2 подала на це рішення апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати в
частині відмови у вимозі щодо визнання
належності свідоцтва про права
власності на квартиру ОСОБА_5, і в цій
частині заявлену вимогу залишити без
розгляду.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю
висновків суду положенням чинного
цивільно-процесуального
законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити
і залишити без змін рішення суду 1
інстанції в оскарженій частині,
оскільки районний суд постановив його
з додержанням норм матеріального й
процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_2 у вимозі про
встановленні факту належності
правовстановлюючого документу
померлому ОСОБА_5, суд першої виходив з
того, що така вимога не може бути
задоволена у вибраний позивачем
спосіб, оскільки підтвердження
наявності бажаного факту не має
значення для охорони прав та інтересів
заявника, не створює умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав, не підтверджує наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області, в межах доводів
апеляційної скарги, погоджується з
висновками суду І інстанції, вважає їх
вірними, обґрунтованими й законними.

Так, в силу ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Зокрема, в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

З буквального тлумачення зазначеної
статті випливає висновок про те, що у
судовому порядку можуть бути
встановлені лише факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відсутність юридичної значимості
факту, який бажає встановити заявник, є
підставою для відмови у заяві.

Саме з наведеного слід виходити при
вирішені заяви ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, вона
бажала встановити факт належності
свідоцтва про право власності на
квартиру ОСОБА_5, прізвище якого в
названому документі, не збігаються з
його прізвищем, зазначеному у
свідоцтві про смерть.

Проте, дана заява не могла бути
задоволена з наступної підстави.

На сьогодні встановлення даного факту
не тягло за собою будь-яких правових
наслідків для заявника, бо вона для
ОСОБА_5 є чужою людиною і безпосередньо
не могла успадкувати його майно, а тому
у позові слід відмовити.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів
дійшов і районний суд, то підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Стосовно ж твердження особи, яка
подала апеляційну скаргу, про те, що
наявність оспореного висновку суду є
перешкодою їй у подальшому здійсненні
права на судовий захист її інтересів,
то вони є хибними, оскільки не
ґрунтуються на законі.

Дане рішення ніяким чином не
перешкоджає ОСОБА_2 у відстоюванні її
права на спадкування належної ОСОБА_5
частки у спільній квартирі, оскільки
для цього законом передбачено інший
спосіб захисту, здійсненню якого дане
рішення не перешкоджає.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
дня її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: