АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції -Петренко Н.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8061/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса
А.М., Шкоріної О.І. при
секретарі Слащуку А.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_2, які на підставі
довіреності діють в інтересах ОСОБА_6,
на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
третя особа П'ята Київська державна
нотаріальна контора Головного
управління юстиції в м. Києві про
визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 30 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
третя особа П'ята Київська державна
нотаріальна контора Головного
управління юстиції в м. Києві про
визнання заповіту недійсним
відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 19.07.1991.

06.06.1991 державним нотаріусом П'ятої
Київської державної нотаріальної
контори був посвідчений заповіт від
імені ОСОБА_7, яка заповіла ОСОБА_3 все
своє майно, яке буде належати їй на день
її смерті, де б воно не знаходилось та з
чого б воно не складалося, взагалі все
те, на що вона буде мати право за
законом.

Згідно акту амбулаторної посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи № 682 від 21.08.2013р. «на момент
сосгавления и подписания завещания
06.06.1991 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, обнаруживала
признаки органического поражения
головного мозга сосудистого генеза с
интеллектуально-мнестическим
снижением (согласно МКБ-10: 1-07.8), степень
выраженности которого определить не
представляется возможным. В связи с
тем, что на момент составления и
подписания 06.06.1991г. ОСОБА_7 обнаруживала
признаки Органического пораження
головного мозга сосудистого генеза с
интеллектуально-мнестическим
снижением, степень выраженности
которого определить не представляется
возможньм- решить вопрос о том,
осознавала ли она тогда свои действия и
могла ли ими руководить - также не
представляется возможньм».

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 06.11.2001 в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 в
частині визнання заповіту недійсним
буловідмовлено. В апеляційному і
касаційному порядку вказане рішення
оскаржувалося.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 05.11.2013 рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 06.11.2001 в частині визнання заповіту
недійсним скасоване з тих підстав, що
існує кримінальне провадження щодо
підроблення підпису ОСОБА_3 на
заповіті.

Виходячи з того, що після скасування
рішення за нововиявленими обставинами
у передбаченому законом порядку
позивачем не надано доказів на
підтвердження заявлених вимог, суд
першої інстанції відмовив у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представники
позивача за довіреністю ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 просять скасувати рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 30.04.2014 та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 у
повному обсязі. Посилаються на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача просив задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
доводів. Відповідач та її представник
проти доводів апеляційної скарги
заперечували, просили її відхилити та
залишити без змін рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є
визнання заповіту недійсним з тих
підстав, що заповідач на момент
складення заповіту хворіла, не
розуміла значення своїх дій і не могла
підписати заповіт.

Відповідно до ст. 55 ЦК України в
редакції від 1963 року угода, укладена
громадянином, хоч і дієздатним, але
який в момент її укладення перебував у
такому стані, коли він не міг розуміти
значення своїх дій або керувати ними,
може бути визнана судом недійсною за
позовом цього громадянина.

Для визначення стану особи, яка
підписала заповіт, судом першої
інстанції призначив
судово-психіатричну експертизу,
висновок якої є доказом у сукупності з
іншими доказами у справі.

Як вбачається зі змісту заяви
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 6 листопада
2001 року, такими обставинами
представники позивача зазначають
наявність кримінального провадження
щодо підробки підпису на заповіті.
Проте, зазначені обставини не були
предметом розгляду справи по суті,
оскільки не були предметом
пред'явленого позову, а тому у суду
першої інстанції були відсутні
підстави для перегляду рішення за
нововиявленими обставинами, адже
фактично нововиявленими обставинами
зазначені інші підстави позовних вимог
про визнання заповіту недійсним.

Враховуючи викладене, а також те, що,
доводи апеляційної скарги ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_7 не
усвідомлювала своїх дій під час
складання заповіту, не заслуговують на
увагу, оскільки не доведені у судовому
засіданні належними і допустимими
доказами, - правильним є висновок суду
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Сам по собі факт порушення за заявою
ОСОБА_6 кримінального провадження за
фактом підробки заповіту не є належним
та допустимим доказом на підтвердження
недійсності заповіту з підстав
складення його особою, яка в момент
підписання не могла розуміти значення
своїх дій або керувати ними.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5,
ОСОБА_2 також не заслуговують на увагу,
оскільки не мають правового значення
для вирішення даного спору по суті.

З огляду на викладене
оскаржуване рішення ухвалене судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 30 квітня 2014
року немає.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 308, 309, 313, 315, ЦПК
України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_2, які
на підставі довіреності діють в
інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 30 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з моменту її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач  Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна