Справа №473/2558/14-ц 21.08.2014 21.08.2014 21.08.2014
Провадження №22-ц/784/2387/14
Головуючий у першій інстанції-Лузан
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Кудрі В.М.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 22 липня 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила
право користування житлом

У С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Позивач зазначав, що перебував у шлюбі
з відповідачкою з 11 серпня 1979 року по 7
лютого 1996 року. У 1982 році на його ім'я
було придбано житловий будинок АДРЕСА_1

Посилаючись на те, що ОСОБА_3,
залишаючись зареєстрованою в будинку,
не проживає в ньому більше п'ятнадцяти
років, ОСОБА_2 просив визнати її такою,
що втратила право користування житлом,
за статтями 386,405 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_3, будучи
повідомленою про час та місце судового
засідання за правилами частини 9 статті
74 ЦПК, в суд не з'явилась, своєї позиції
щодо спору не висловила.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 22 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
рішення скасувати та задовольнити
позов. Апелянт посилався на те, що суд
першої інстанції не вірно застосував
правила статті 405 ЦК, не дав оцінку
строку відсутності ОСОБА_3 та
безпідставно пов'язав право на
проживання з наявністю у відповідачки
права власності на спільне майно.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі з 11
серпня 1979 року по 7 лютого 1996 року (а.с. 19,
41, 42).

12 червня 1982 року на ім'я ОСОБА_2 придбано
житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с.8-9).

Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована в
спірному будинку 16 серпня 1982 року (
а.с.17).

Майнові права подружжя на той час
регулювались нормами статей 22, 28 КзШС,
які передбачали статус придбаного
подружжям майна як спільної сумісної
власності та рівність прав подружжя, в
тому числі і право на рівні частки.

Отже, висновок суду першої інстанції
про те, що спірний житловий будинок
належить колишньому подружжю на праві
спільної власності, відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Цього висновку не оспорює і апелянт.

Статтею 405 ЦК України регулюються
правовідносини, які склались між
власником житла та членом його сім'ї (в
тому числі і колишнім) на користування
житлом.

Частиною 2 статті 405 ЦК України
передбачені умови, за якими член сім'ї
власника втрачає право користування
цим житлом.

Разом з тим, зазначена норма не регулює
правовідносини, які виникають між
співвласниками житла; не передбачає
умов, за яких один зі співвласників
втрачає право користування житлом.
Тому правила статті 405 ЦК України не
можуть бути підставою для задоволення
позову ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що предметом
позову є не втрата права власності
відповідачкою, а втрата нею права
користування будинком, пов'язані з
невірним тлумаченням диспозиції
статті 405 ЦК України та помилковим
ототожненням таких понять як
«співвласник» та «член сім'ї власника».
До того ж право користування є
складовою права власності.

Оскільки апеляційна скарга не містить
доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили би порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 22 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді