Справа № 378/475/14-ц Головуючий у І
інстанції Галич Ю.М.Провадження №
22-ц/780/4988/14 Доповідач у 2
інстанції Гуль В.В.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Гуль В.В.,

суддів Антоненко В.І,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Ставищенського районного суду
Київської області від 25 червня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

у січні 2014 року «ПриватБанк»
звернулося до суду з даним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 26 січня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір (який
складається із заяви позичальника,
Умов і правил надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою), за умовами якого відповідачу
надано кредит у розмірі 14 000, грн зі
сплатою відсотіків за користування
кредитом у розмірі 30 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Оскільки
відповідач умови договору належним
чином не виконав і станом на 30 квітня 2014
року має заборгованість у розмірі 50
386,82 грн, з яких: заборгованість по
кредиту у розмірі 11 638,76 грн,
заборгованість по відсотках за
користування кредитом у розмірі 34 372,50
грн, заборгованість по комісії за
користування кредитом, штраф
(фіксована частина) у розмірі 500 грн та
штраф (процентна складова) у розмірі
2375,56 грн, тому позивач просив стягнути з
відповідача на свою користь
вищевказану заборгованість за даним
кредитним договором та сплачений
судовий збір.

Рішенням Ставищенського районного
суду Київської області від 25 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції з
підстав неповного з'ясування обставин,
що мають значення для справи, а також
порушення норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк позовної давності,
передбачений ст.257 ЦК України.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 26 січня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір (який
складається із заяви позичальника,
Умов і правил надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою), за умовами якого відповідачу
надано кредит у розмірі 14 000, грн зі
сплатою відсотіків за користування
кредитом у розмірі 30 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Умови договору ОСОБА_3 не виконував
належним чином, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яка за
розрахунком банку станом на 30 квітня 2014
року складала 50 386,82 грн.

Згідно заяви про надання кредиту, що
термін дії кредитного ліміту
збігається з терміном дії платіжної
картки (а.с.9).

Як вбачається із наданої копії
кредитної картки строк її дії
закінчився в грудні 2008 року (а.с.49-50).

Проте своїм правом на звернення до суду
ПАТ КБ «ПриватБанк» скористалось лише
у травні 2014 року (а.с.2).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України в
суді першої інстанції відповідач подав
клопотання про застосування строків
позовної давності, в якому зазначив, що
у позивача закінчився строк позовної
давності, оскільки строк позовної
давності закінчився 01.01.2011 року.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог є обгрунтованим і
відповідає вимогам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи в
позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» не
ставило питання про поновлення
пропущеного строку позовної давності,
поважних причин пропуску строку не
зазначило.

З огляду на викладене доводи
апеляційної скарги про те, що ПАТ КБ
«Приватбанк» не пропустило трирічний
строк позовної давності, оскільки з 2006
року жодна із сторін кредитного
договору не заявила про свій намір його
припинити, а відтак відповідно до
пункту 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг він вважається
продовжений не заслуговують на увагу,
тому що ст. 259 ЦК України встановлено, що
позовна давність може бути збільшена,
про що має бути укладений письмовий
договір.

Оскільки правила на які банк
посилається не є договором, і письмовий
договір щодо збільшення строків
позовної давності між сторонами не
укладався, такі доводи не ґрунтуються
на вимогах закону.

Посилання позивача на те, що строк
позовної давності звернення до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу
не пропущений, оскільки відповідач
частково погашав заборгованість є
необґрунтованими і матеріалами справи
відповідно до ст. 60 ЦПК України не
підтверджуються.

Інших доводів на спростування
правильних висновків суду першої
інстанції апеляційна скарга в собі не
містить.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Ставищенського районного
суду Київської області від 25 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: