Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Писаної Т.О., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного підприємства «Вікшил», за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог - Управління
Держземагенції Вінницькому районі
Вінницької області, про поновлення
строку звернення до суду, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог: ОСОБА_6, Управління
Держземагенції у Вінницькому районі
Вінницької області, приватного
підприємства «Вікшил», про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку за касаційною скаргою
приватного підприємства «Вікшил» на
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 23 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 14 липня 2014 року,

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог: ОСОБА_6, Управління
Держземагенції у Вінницькому районі
Вінницької області, приватного
підприємства «Вікшил» (далі -

ПП «Вікшил»), про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що згідно
державного акта від 8 січня

2009 року, виданого на підставі рішення
постійно діючого третейського суду від
26 вересня 2008 року, він є власником
земельної ділянки площею 0,5001 га, що
розташована по АДРЕСА_1.

У січні 2012 року йому стало відомо, що на
цю земельну ділянку

16 листопада 2011 року видано державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5

Різниця між його державним актом та
державним актом відповідача полягає
лише в іншому кадастровому номері та
іншому цільовому призначенні
земельної ділянки.

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ПП «Вікшил», за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог - Управління
Держземагенції Вінницькому районі
Вінницької області, про поновлення
строку звернення до суду, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку.

Посилався на те, що він є власником
земельної ділянки, 0,5001 га, що
розташована по АДРЕСА_1.

У 2012 році йому стало відомо, що в
судовому порядку за

ОСОБА_7 визнано право власності на
земельну ділянку площею 0,5001га,
розташовану по АДРЕСА_1 та 26 березня 2008
року останньому біло видано державний
акт на право власності на вказану
земельну ділянку. У подальшому судове
рішення, яке було підставою для видачі
ОСОБА_7 державного акта на право
власності на землю було скасовано, а
тому державний акт виданий на ім'я
останнього підлягає визнанню
недійсним.

Вважав, що виданий ПП «Вікшил»
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку підставі
рішення Постійно діючого Вінницького
Третейського суду від 21квітня 2008 року
підлягає визнанню недійсним, оскільки
при його затвердженні було порушено
вимоги ст. ст. 203,209 ЦК України.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від

23 травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 14 липня 2014 року, позов
задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 процесуальний строк
звернення до суду з заявленими
вимогами щодо визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку від 3
липня 2008 року, виданого ПП «Вікшил».

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на земель
ділянку від 3 липня 2008 року, виданого ПП
«Вікшил» та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку від 16 листопада 2011 року,
виданого ОСОБА_5 зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та
право постійного користування землею,
договорів оренди землі. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПП «Вікшил»
просить скасувати ухвалені в справі
судові рішення та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
заявлених позовів, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, дійшов до правильного
висновку про відновлення права
власності позивача на земельну
ділянку, шляхом визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельну ділянку.

Рішення суду відповідає нормам ст.ст.
152,158 ЗК України та ст.

ст. 203, 216, 220, 321, 386 ЦК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Вікшил» відхилити,
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 23 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 14 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

Т.О. Писана

О.В. Умнова