АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6579/14
Головуючий 1 інст. - Оксененко В.А.
Справа №2-5916/11
Категорія : договірні
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Боброського
В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Московського
районного суду м.Харкова від 22
листопада 2011 року

по цивільній справі за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1 про відшкодування витрат на
навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування витрат на
навчання.

В обґрунтування позовних вимог ХНУВС
вказував, що Наказом університету №241
о/с від 26 липня 2005 року відповідача було
зараховано до складу курсантів НУВС. 01
вересня 2007 року із відповідачем
укладено договір про його підготовку,
як фахівця у вищому навчальному
закладі МВС України. 27 червня 2009 року
відповідача, як лейтенанта міліції,
було відраховано зі складу курсантів
університету та відкомандировано для
подальшого проходження служби до ГУ
МВС України в Харківській області.
Наказом ГУ МВС України в Харківській
області від 04 листопада 2010 року ОСОБА_1
був звільнений з органів внутрішніх
справ України у зв'язку з переходом на
роботу в інші міністерства і відомства.
Таким чином, відповідач порушив умови
договору, а саме, звільнившись з
органів внутрішніх справ до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі, не відшкодував
фактичні витрати, пов'язані з його
утриманням під час навчання в
університеті.

Тому, Харківський національний
університет внутрішніх справ просив
суд стягнути з ОСОБА_1 на користь
університету фактичні витрати,
пов'язані з навчанням, а саме, грошові
кошти в розмірі 21 208,53 грн., судові
витрати покласти на відповідача.

У судове засідання відповідач не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причину неявки суду не повідомив. Суд
ухвалив рішення при заочному розгляді
справи на підставі ст. 224 ЦПК України.

Заочним рішенням Московського
районного суду м.Харкова від 22
листопада 2011 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ 21 208,53
грн. в рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних з навчанням, відповідно до
договору від 01 вересня 2007 року про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України.
Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати в сумі
188,20 грн. на користь УДК в Московському
районі м.Харкова.

Ухвалою Московського районного суду
м.Харкова від 11 серпня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що ним не порушені умови
договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі МВС
України, оскільки він був звільнений з
органів внутрішніх справ не по причині
відмови від подальшого проходження
служби, а у зв'язку з переходом до
податкової міліції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ХНУВС суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що ОСОБА_1 був звільнений з
органів МВС України до закінчення
встановленого трирічного терміну
перебування на службі в МВС, а тому
останнім були порушені обов'язки за
договором від 01 вересня 2007 року, що є
підставою для стягнення з відповідача
фактичних витрат на навчання.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 березня 2007 року № 313 "Про
затвердження порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ
України".

Відповідно до ст. 1 Порядку визначено
механізм відшкодування особами,
навчання яких за державним замовленням
у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
прирівнюється до проходження
військової служби, витрат, пов'язаних з
їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України у зв'язку з
небажанням особи продовжувати
навчання або порушенням нею
дисципліни;

- відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
що Наказом університету №241 о/с від 26
липня 2005 року відповідача було
зараховано до складу курсантів НУВС
(а.с.7).

01 вересня 2007 року між ХНУВС та ОСОБА_1
укладений договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України (а.с.5).

Відповідно до п.2.3.5. вищевказаного
договору відповідач після закінчення
навчання зобов'язувався прибути до
місця призначення в термін, визначений
у направленні на роботу, приступити до
виконання службових обов'язків за
посадою, на яку призначений, та
відпрацювати не менше трьох років.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що 27 червня
2009 року відповідача, як лейтенанта
міліції, було відраховано зі складу
курсантів університету та
відкомандировано для подальшого
проходження служби до ГУ МВС України в
Харківській області (а.с.9).

Наказом ГУ МВС України в Харківській
області від 04 листопада 2010 року ОСОБА_1
був звільнений з органів внутрішніх
справ України у зв'язку з переходом на
роботу в інші міністерства і відомства
(а.с.10).

Згідно п. 2.3.6. договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченні
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі за
підставами, передбаченими п.3 цього
договору, відповідач зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з утриманням у навчальному
закладі згідно із затвердженим
розрахунком.

Згідно зі ст.18 ЗУ "Про міліцію" курсанти
вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ
України у разі дострокового
розірвання договору через небажання
продовжувати навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються
із служби протягом трьох років
після закінчення вищого навчального
закладу Міністерства внутрішніх справ
України за власним бажанням, через
службову невідповідність або за
порушення дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ
України витрати, пов'язані з їх
утриманням у вищому навчальному
закладі, в порядку, установленому
Кабінетом Міністрів України. У разі
відмови від добровільного
відшкодування витрат таке
відшкодування здійснюється в судовому
порядку.

На час спірних правовідносин в ХНУВС
існували різні форми навчання та
здобуття вищої освіти: як на
контрактній основі, за якою особа,
оплативши послуги навчання, вільна у
подальшому виборі місця і роду роботи,
так і безоплатне для особи навчання за
рахунок бюджетних коштів. Проте у
останньому випадку особа обмежена
зобов'язанням перші три роки після
закінчення навчання реалізувати право
на оплатну працю за отриманою
спеціальністю в тій галузі і
підприємстві, організації, куди буде
направлена у встановленому порядку. У
випадку дотримання особою вказаних
умов вона не відшкодовує в бюджет
витрати за її навчання, а інша сторона
задовольняє загальнодержавний інтерес
у забезпеченні фахівцями певної
галузі. У разі порушення особою
зазначених умов безоплатної для неї
форми навчання та подальшого
працевлаштування за держаним
замовленням для неї настають негативні
наслідки у формі виникнення обов'язку
відшкодувати витрати на її навчання. В
цьому вбачається задекларована
Конституцією України рівність
громадян, баланс прав і обов'язків.

Згідно довідки витрат пов'язаних з
утриманням рядового міліції ОСОБА_1 за
час навчання у ХНУВС всього за час
навчання на останнього було витрачено
21 208,53 грн. (а.с.11).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним не
порушені умови договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України, оскільки він був
звільнений з органів внутрішніх справ
не по причині відмови від подальшого
проходження служби, а у зв'язку з
переходом до податкової міліції, - не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки податкова міліція не є
структурним підрозділом МВС України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного
суду м.Харкова від 22 листопада 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: