Справа № 184/3105/14-ц
Номер провадження 2/184/680/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Орган опіки та піклування
виконавчого комітету
Орджонікідзевської міської ради
Дніпропетровської області «про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
межі України малолітньої дитини без
згоди та супроводу батька», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом
про надання дозволу на багаторазовий
тимчасовий виїзд за межі України
малолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та/або
уповноважених нею осіб, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного віку
без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 на період перебування
ОСОБА_1 за межами України до досягнення
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 16 років;
надати дозвіл на оформлення проїзного
документу дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
на виїзд за межі України.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, але надіслала суду письмову
заяву, згідно якої просить розглянути
справу за її відсутності, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явися, але надіслав суду письмову
заяву, згідно якої просить розглянути
справу за його відсутності, проти
позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи - в судове
засідання не з'явився, але надав суду
заяву, в якій просить розглянути справу
за його відсутності, проти позовних
вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження та підлягають
задоволенню в повному обсязі за
наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 червня 2006 року
позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2. Від
шлюбу у них є донька - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою
та знаходиться на її утриманні та
вихованні. В подальшому сімейне життя у
позивачки з відповідачем не склалось і
20 грудня 2011 року шлюб між сторонами
було розірвано, а доньку ОСОБА_3
залишено проживати з матір'ю. Рішенням
Орджонікідзевського міського суду від
20 грудня 2011 року ОСОБА_2 зобов'язаний
сплачувати аліменти на користь
позивачки у розмірі 1/4 частини зі всіх
видів заробітку на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття. З
1 вересня 2012 року позивачка перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Після
реєстрації шлюбу позивачка змінила
своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».
Теперішній чоловік позивачки є
громадянином Російської Федерації, де
працює та проживає. Позивачка належним
чином виконує покладені на неї
обов'язки щодо догляду за малолітньою
донькою, її виховання, організації
дошкільного навчання, відпочинку і
оздоровлення. Матеріально утримує її,
належним чином піклується про здоров'я
дитини, її фізичний, моральний та
духовний розвиток. Донька навчається в
дошкільному закладі № 13 м.
Орджонікідзе, є активною, здібною,
чемною та вихованою дитиною. З метою
розвитку та організації відпочинку
позивачка неодноразово мала намір
виїхати за межі України з донькою,
зокрема до Російської Федерації, де
проживають її родичі, а також її
чоловік, з яким вона зараз перебуває у
шлюбі. Однак для того, щоб виїжджати за
межі України з малолітньою донькою,
необхідна письмова згода батька
дитини, тобто відповідача по справі -
ОСОБА_2. У зв'язку з чим позивачка
звернулась до відповідача з метою
отримання відповідного дозволу, на що
останній згоден, однак при зверненні до
нотаріусу з'ясувалося те, що нотаріус
може дати письмовий дозвіл на виїзд
дитини за межі України лише на
одноразовий виїзд і щоб знову виїхати
за межі України з малолітньою донькою
потрібно кожного разу брати у
нотаріуса письмовий дозвіл. Виїзд за
межі України малолітньої ОСОБА_3 разом
з матір'ю задля відпочинку та навчання
є в інтересах доньки, оскільки це лише
позитивно вплине на її розвиток та
формування світогляду. Позивачка
вважає, що такі обмеження в
законодавстві щодо виїзду малолітньої
дитини за межі України, насамперед,
шкодить їхній доньці, оскільки
перешкоджає її всебічному розвитку,
порушує її право на розвиток, як
особистості, не дає змогу розвиватись
як в духовному, так і в
інтелектуальному плані.

Згідно ст..141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Як вбачається із ст. 11 Закону України
«Про охорону дитинства», батько та мати
мають рівні права та обов'язки щодо
своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення
батьківських прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків,
та в їхньому супроводі або в супроводі
осіб, які ними уповноважені.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Як випливає з пункту 3 та 4 «Правил
перетинання державного кордону
громадянами України», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 57 від 27.01.1995 року, перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюється лише за
згодою обох батьків та в їх супроводі.
Виїзд неповнолітніх осіб за межі
України у супроводі одного з батьків
або у супроводі осіб, які уповноважені
одним з батьків за нотаріально
посвідченою згодою, здійснюється без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків у разі пред'явлення оригіналу
або нотаріально посвідченої копії
рішення суду про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.

Згідно з п. 18 «Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 231 від 31.03.1995 року, оформлення
проїзного документа здійснюється на
підставі заяви батьків, а у разі, коли
батьки не перебувають у шлюбі між
собою, - того з них, з ким проживає
дитина, справжність підпису яких
засвідчено нотаріально. За наявності
заперечень одного з батьків документ
може бути оформлено на підставі
рішення суду.

Окрім того, необхідно зазначити, що у
ст. 3 Конвенції про права дитини
(ратифікована Постановою Верховної
Ради № 789 від 27.02.91 р.) передбачається в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про
права дитини, Держави-учасниці
забезпечують у максимально можливій
мірі виживання і здоровий розвиток
дитини.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про
права дитини, Держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Також, декларацією прав дитини,
прийнятою резолюцією 1386 (XIV)
Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 p., визначено принцип,
згідно якого малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виключні обставини, бути розлучена з
своєю матір'ю.

Отже позивачка вважає, що встановлений
спосіб проживання дитини із матір'ю,
сумлінне ставлення матері до виконання
батьківських обов'язків, її намагання
дати дитині найкраще за наявності
безперешкодної можливості батька
брати участь у житті та вихованні
дитини, є істотними обставинами для
задоволення позовних вимог, тому є всі
підстави для надання дозволу для
вивезення дитини за кордон без згоди
батька.

За таких обставин суд, вважає
необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Орджонікідзевської міської ради
Дніпропетровської області «про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
межі України малолітньої дитини без
згоди та супроводу батька».

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155
Сімейного кодексу України, ст. 313
Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»,
п.п. 3,4 Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із
змінами та доповненнями, Конвенцією
про права дитини, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209 -
213 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Надати дозвіл на багаторазовий
тимчасовий виїзд за межі України
малолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та/або
уповноважених нею осіб, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного віку
без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 на період перебування
ОСОБА_1 за межами України до досягнення
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 16
(шістнадцяти) років.

Надати дозвіл на оформлення проїзного
документу дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
на виїзд за межі України.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Орджонікідзевський
міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського
суду В. І. Томаш