Справа № 595/1176/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2014

Бучацький районний суд Тернопільської
області

одноособове суддею
Федорончуком В.Б.,

при секретарі
Пастушаку І.Д.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бучач справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення без
надання іншого жилого приміщення та
зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 про виселення з житлового
будинку АДРЕСА_1, що належить йому на
праві власності, без надання іншого
жилого приміщення та зняття з
реєстрації, мотивуючи тим, що його
рідний брат ОСОБА_3 не бере участі у
витратах по утриманню будинку і
придомової території та проведенню
ремонту, систематичним порушенням
правил співжиття, яке виражається у
вчиненні фізичного та психологічного
насильства в сім'ї, робить неможливим
для його батька ОСОБА_2 проживання з
відповідачем в одному будинку, через що
у 2010 році неодноразово доводилося
звертатися із заявами до Бучацького РВ
УМВС України в області, внаслідок чого
відповідач притягувався до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснив, що будинок дійсно належить на
праві власності позивачу, однак свого
житла він не має і виселятися йому
нікуди. Позивач постійно проживає у
місті Києві, а в будинку живе він та
батько. Твердження брата і батька про
те, що він не бере участі у витратах по
утриманню будинку і придомової
території є безпідставними. Він працює
в господарстві, давав батькові гроші на
утримання будинку. Батько його бив у
дитинстві, виганяв на горище спати.
Відколи померла мати, з січня 2013 року,
він живе окремо, в кімнаті будинку,
успадкованому позивачем після смерті
матері. Така була воля матері. У кімнаті
він підтримує чистоту. Він не
алкоголік, сам себе забезпечує. Більше
три роки тому він необгрунтовано
притягувався до адміністративної
відповідальності, хоч постанови не
оскаржував. Батько його ненавидить, а
за що, він не знає.

Із свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 26 жовтня 2013
року вбачається, що позивач є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 16 вересня 2013
року, виданої виконавчим комітетом
Жизномирської сільської ради
Бучацького району, до складу сім`ї
позивача входять батько ОСОБА_2,
пенсіонер, та брат ОСОБА_3, який не
працює.

Із постанов Бучацького районного
суду від 23 квітня, 29 вересня, 16
листопада 2010 року та 21 квітня, 8 червня
2011 року вбачається, що ОСОБА_3
притягувався до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративних правопорушень,
передбачених ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши письмові
докази, суд приходить до переконання,
що позов необгрунтований і в його
задоволенні слід відмовити, виходячи з
наступних міркувань.

Статтею 47 Конституції України
передбачено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Судом не встановлено, що
відповідач допускає триваючу
антигромадську поведінку, адже він
притягувався до адміністративної
відповідальності ще у червні 2011 року,
що до нього вживались заходи
попередження про можливе виселення при
повторному порушенні громадського
порядку і вони не дали позитивних
результатів.

Відповідно до ст.116 ЖК України,
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника будинку зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
і придомової території та проведенню
ремонту.

Відповідно до ст.157 ЖК України
членів сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Таким чином, правових підстав для
виселення членів сім'ї власника жилого
будинку у судовому порядку без надання
іншого жилого приміщення у випадках
порушення ними вимог ст.156 ЖК України
немає.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в судовому засіданні не
довів ті обставини, що відповідач
порушенням правил співжиття робить
неможливим для його батька ОСОБА_2
проживання з відповідачем в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214-215,218 ЦПК
України, ст.47 Конституції України,
ст.ст.116,157 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
виселення без надання іншого жилого
приміщення та зняття з реєстрації -
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бучацький районний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: В. Б. Федорончук