Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді
Рудюка О.Д.

при секретарі
Данько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
цим позовом, посилаючись на те, що між
сторонами по справі було укладено
договір купівлі-продажу житлового
будинку по АДРЕСА_1. Сторони досягли між
собою згоди щодо вартості житлового
будинку. Позивач сплатила частину суми
за купівлю будинку товаром, а частину -
грошовими коштами на загальну суму 91
330,00грн. Відповідач-1 взяла на себе
зобов'язання щодо оформлення у
встановленому законом порядку
договору купівлі-продажу будинку,
тобто нотаріального його посвідчення.
Враховуючи те, що сторони домовились
щодо всіх істотних умов договору, але
відповідачі ухиляються від
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу будинку, порушуючи при
цьому права позивача на оформлення
права власності, остання просила суд
визнати дійсним договір
купівлі-продажу вищезгаданого будинку
та визнати за нею право власності на
цей будинок.

Позивачка та її представник у
судовому засіданні позов підтримали та
просили його задовольнити.

Відповідачі до суду не з'явились,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, про що у
матеріалах справи маються відповідні
розписки. Причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення позивачки
та її представника, дослідивши
письмові матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
прийшов до наступного.

Позивачка ОСОБА_1 передала
відповідачам по справі грошові кошти
відповідно до розписок:

- від 26.09.2012р. - 15 000,00грн.; від 03.10.2012р.
- 10 000,00; від 12.10.2012р. - 11 000,00грн.; від
26.10.2012р. - 2 500,00грн.; від 31.10.2014р. - 4 000,00грн.;
від 27.11.2012р. - 10 000,00грн.;

- від 04.03.2013р. - 400,00грн.

на загальну суму 61 010,00грн.

Згідно розписки, яку склала
ОСОБА_2, вона продає будинок за адресою:
АДРЕСА_1 позивачці ОСОБА_1 за суму 16
500дол.США з розрахунком в українській
гривні. Завдаток за будинок у розмірі 15
000,00грн. видано 26.09.2012р. по курсу 8,11грн.
до 1дол. США. За умовами договору сума за
будинок з обох сторін змінюватись не
буде. З основної суми оплати будинку
виплачено на 23.11.2012р. 35 600,00грн.

Крім того, у рахунок сплати іншої
частини суми вартості за житловий
будинок позивачка уклала договір
споживчого кредиту на купівлю
комп'ютерної та побутової техніки з
подальшою передачею техніки
відповідачам, що підтверджується
заявою №002-28173-271112 від 27.11.2012р.,
комплексним договором №П001788 від
27.11.2012р., графіком платежів, заявкою на
доставку №ФЛФТ-4167 від
27.11.2012р.квитанціями про погашення
кредиту та, власне, згаданою вище
розпискою відповідача-1.

Після проведення розрахунку на
суму та у спосіб погоджений сторонами,
останні домовились про нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу
житлового будинку. Однак, на час,
призначений для укладення та
посвідчення договору купівлі-продажу
будинку відповідачі, як продавці
житлового будинку, не з'явились, що
підтверджено свідоцтвом №155,
посвідченим приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_4

Так, позивачка, посилаючись на
ст.220 ЦК України просила суд визнати
договір купівлі-продажу зазначеного
вище житлового будинку дійсним.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За статтею 657 ЦК України договір
купівлі продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Як визначено ч.3 ст.640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Право продажу товару, крім
випадків примусового продажу та інших
випадків, встановлених законом,
належить власникові товару. Якщо
продавець товару не є його власником,
покупець набуває право власності лише
у випадку, якщо власник не має права
вимагати його повернення - ст.658 ЦК
України.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Так, позивачем не надано суду належних
доказів про належність на праві
власності будинку відповідачам, не
надано правовстановлюючих документів,
що посвідчують їх право власності на
предмет договору, не доведено, що
останні можуть бути стороною договору
купівлі-продажу (продавцем), тобто не
дотримано істотних умов договору, а
тому суд приходить до висновку про те,
що у задоволенні вимоги про визнання
договору купівлі-продажу дійсним слід
відмовити.

Крім того, суд вважає, що у задоволенні
вимоги позивачки про визнання за нею
права власності на вищезгаданий
житловий будинок необхідно відмовити,
оскільки ця позовна вимога є похідною
від попередньої, - договір
купівлі-продажу опосередковує перехід
майна у власність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.220,655,657,640,658 ЦК України,
ст.ст.10,11, 58,60,88,213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

О.Д.Рудюк