Справа №585/4308/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ганзя О. Д.Номер провадження
22-ц/788/1534/14 Суддя-доповідач - Маслов В. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової
Л. О. ,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 21 липня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та
вселення,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 21 липня 2014
року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено.
Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування будинком АДРЕСА_1
Роменського району Сумської області. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просить скасувати вказане рішення суду
та ухвалити нове про задоволення його
позову, а в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
будинок АДРЕСА_1 Роменського району
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2
частині кожному, що підтверджується
копією свідоцтва про право власності
на частку у спільному майні подружжя,
виданого нотаріусом Роменської
державної нотаріальної контори 25
грудня 1981 року на а. с. 33 та довідкою
Роменського МБТІ від 30 грудня 2013 року
№ 612 на а. с. 32. ОСОБА_3 став проживати в
цьому будинку у 1996 році. 13 травня цього
року він був прописаний в цьому
будинку. 27 грудня 1999 року шлюб між
сторонами було зареєстровано. 23 жовтня
2008 року прийнято рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
про розірвання шлюбу між сторонами. Це
рішення набрало законної сили. 09 грудня
2008 року відділ РАЦС у Роменському
районі видав ОСОБА_4 свідоцтво про
розірвання шлюбу. Ці обставини
підтверджуються копіями паспортів
сторін, копією рішення суду та копією
свідоцтва про розірвання шлюбу, які є в
матеріалах справи.

Згідно з ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

ОСОБА_4 надала суду докази, які
підтвердили її доводи про відсутність
ОСОБА_3 у вказаному будинку понад один
рік без поважних причин, а тому суд
обгрнутовано задовольнив первісний
позов і відмовив у зустрічному позові
про вселення в цей будинок. Колегія
суддів знаходить таке рішення
місцевого суду відповідаючим зібраним
у справі доказам і вимозі ст. 405 ЦК
України. Підстав для скасування цього
рішення і задоволення апеляційної
скарги колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції з достатньою
повнотою з'ясував питання про час і
причини відсутності ОСОБА_3 у будинку №
80 і обґрунтовано дійшов висновку, що ця
відсутність сягала понад один рік і не
обумовлена поважними причинами.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що ще до
розірвання шлюбу у 2008 році
взаємовідносини з ОСОБА_6 погіршилися,
а після розірвання шлюбу він забрав
свої особисті речі і перейшов жити в
будинок своєї покійної матері у цьому ж
селі по АДРЕСА_2. Перехід на проживання
в цей будинок і проживання в ньому у
2013-2014 р.р. визнає і ОСОБА_3, однак він
стверджує, що вимушений був здійснити
таке переселення через свари з бувшою
дружиною. Поряд з цим він не надав суду
доказів про поважність причин своєї
відсутності у спірному будинку понад 1
рік. Так, з 2008 і в послідуючі роки він не
звертався в суд, в сільську раду, в
правоохоронні органи з заявами про
порушення і захист його житлових прав.
З зустрічним позовом в цій справі він
звернувся тільки у 2014 році після
заявлення позову бувшою дружиною 28
листопада 2013 року. Тільки в поточному
році один раз звернувся зі скаргою в
сільську раду, коли справа розглядался
у місцевому суді.

Судом допитані свідки як з боку ОСОБА_4,
так і з боку ОСОБА_3 Так, свідок ОСОБА_7
суду пояснила, що бачила ОСОБА_3 в
господарстві ОСОБА_4 до вересня 2013 року.
Поряд з цим свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду пояснили, що
ОСОБА_3 вже декілька років не живе у
господарстві ОСОБА_4, а тільки інколи
з'являється біля її будинку. Цим і всім
іншим зібраним у справі доказам суд
першої інстанції дав оцінку у
відповідності зі ст. 212 ЦПК України.

Судом приймається до уваги позиція
співвласника будинку, третьої особи у
справі ОСОБА_5, який на разі не проживає
у своєму будинку, однак висловив
однозначну позицію про свою незгоду з
подальшим проживанням ОСОБА_3 у його
будинку № 80.

Залишаючи рішення місцевого суду без
зміни колегія суддів приймає до уваги
факти розірвання шлюбу, неприязливих
відносин сторін між собою, їх обопільне
небажання спільно проживати, вік
позивачки (79-й рік), її хворобливий стан
здоров'я, що підтверджується медичними
документами, що сторони не мають
спільних дітей, а мають дітей від
попередніх шлюбів, що ОСОБА_3
повернувся проживати в будинок своєї
покійної матері в цьому ж селі, що
сторони впродовж тривалого часу
проживають окремо. Та обставина, що
ОСОБА_3 в останні роки інколи з'являвся
у спірному господарстві, не свідчить
про його проживання в будинку. За таких
обставин колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги оскільки рішення місцевого суду
відповідає ст. 405 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 291, 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 21 липня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -