Справа № 342/1067/14-ц
Провадження № 2/342/591/2014
УХВАЛА

03 вересня 2014 року
м.Городенка

Суддя Городенківського районного
суду Івано-Франківської області Гайдич
Р.М. розглянувши заяву про забезпечення
позову представника позивача ОСОБА_1
ОСОБА_2 в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 та
виділити їй у користування відповідну
частку земельної ділянки пропорційно
до виділеної частки будинковолодіння,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
звернувся до суду з позовом в якому
просить визнати за ОСОБА_1, право
власності на 1/2 будинковолодіння
АДРЕСА_1 та виділити їй у користування
відповідну частку земельної ділянки
пропорційно до виділеної частки
будинковолодіння в сумі 93877,0 грн.

В позовній заяві міститься і заява
про забезпечення позову, а саме щодо
заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії
щодо відчуження спірного
будинковолодіння та земельної ділянки
під спірним будинковолодінням і
сплачено судовий збір за забезпечення
позову.

Розглянувши заяву про забезпечення
позову, суд приходить до переконання,
що в задоволенні даної заяви слід
відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосовувати з
обґрунтуванням його необхідності; інші
відомості, необхідні для забезпечення
позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України,
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Обґрунтування необхідності
забезпечення позову полягає в
доказуванні обставин, з якими пов'язано
вирішення питання про забезпечення
позову. Окрім того, особа, яка подала
заяву про забезпечення позову повинна
довести адекватність засобу
забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів позову та
матеріалів заяви про забезпечення
позову заявник не надає жодних доказів
на підтвердження того, що неприйняття
заходів забезпечення позову може
зробити неможливим виконання рішення
суду, не обґрунтовує необхідність
забезпечення позову і не обґрунтовує
доцільності обрання саме цього виду
забезпечення позову і, що призведе до
порушення прав позивача. Також до
заяви не подано доказів, що ОСОБА_3
оформив право власності на спірне
будинковолодіння та земельну ділянку
на якій воно розміщено, що являється
передумовою для його відчуження.

Враховуючивищенаведене, суд
приходить до висновку про відсутність
необхідних даних для забезпечення
позову.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» за змістом ст. 293
ЦПК України окремо від рішення суду в
апеляційному порядку можуть бути
оскаржені ухвали суду першої інстанції
про задоволення заяви про забезпечення
позову, а також про його скасування,
проте ухвали про відмову у
забезпеченні позову оскарженню не
підлягають.

Одночасно суд роз'яснює, що ця
відмова не позбавляє позивача на
повторне звернення до суду із заявою
про забезпечення позову в порядку
встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151,153 ЦПК України,

У
Х В А Л И В:

Відмовити представнику позивача
ОСОБА_1 ОСОБА_2 в задоволенні заяви про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/2 будинковолодіння
АДРЕСА_1 та виділити їй у користування
відповідну частку земельної ділянки
пропорційно до виділеної частки
будинковолодіння.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Гайдич Р.М.