Справа № 145/2592/13-ц
Провадження №6/145/35/2014
У Х В А Л А

"23" вересня 2014 р. Тиврівський районний
суд Вінницької області

В складі головуючий суддя Ліщишина М.
Ю. ,
за участю секретаря Віценко К.А.

у справі за заявою ОСОБА_1 про
відстрочку виконання рішення
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 21.03.2014 року за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог ОСОБА_4,
служба у справах дітей Тиврівської РДА
про виселення , -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в
якій вказує, що рішенням Тиврівського
районного суду від 21.03.2014 року у
цивільній справі № 145/2592/13-ц за позовом
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог ОСОБА_4, служба у
справах дітей Тиврівської РДА про
виселення позов задоволено.

ОСОБА_1, та її малолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 виселити з будинку
АДРЕСА_1, який належить на праві
власності ОСОБА_4, який, в свою чергу не
був позбавленим права власності на
зазначене нерухоме майно, на даний час
є учасником АТО.

07.08.2014 року державним виконавцем
Порохнею В.В. було направлено Постанову
№ 44284715 у ВП №44284715, якою було
постановлено виселити ОСОБА_1 разом з
малолітньою дитиною ОСОБА_2.

09.09.2014 року державним виконавцем
відділу ДВС Тиврівського районного
управління юстиції Порохня В.В. було
направлено Лист вих. № 3272, який вони
отримали 19.09.2014 року, про те, що 23.09.2014
року о 10.00 їм необхідно перебувати в
АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій,
а саме - виселення з житлового будинку.

Просить звернути увагу на те, що пан
Порохня В.В. має намір виселити її,
ОСОБА_1 та її малолітню дитину ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року, підписаною Україною 21.02.90 року,
ратифікована Україною 27.02.91 року,
набрала чинності для України 27.09.91 року
(далі по тексту - Конвенція),
Держави-учасниці вживають всіх
необхідних заходів для забезпечення
захисту дитини від усіх форм
дискримінації або покарання на
підставі статусу, діяльності,
висловлюваних поглядів чи переконань
дитини, батьків дитини, законних
опікунів чи інших членів сім'ї.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 27 Конвенції
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини.

У відповідності до статті 18 ЗУ "Про
охорону дитинства" діти - члени сім'ї
наймача або власника жилого приміщення
мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем. Органи опіки та піклування
зобов'язані здійснювати контроль за
додержанням батьками або особами, які
їх замінюють, майнових та житлових прав
дітей при відчуженні жилих приміщень
та купівлі нового житла.

У відповідності до статті 6 СК України
правовий статус дитини має особа до
досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 5
СК України держава забезпечує
пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК дитина належить до
сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно
з ними не проживає.

Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей.

Вважає, примусове виселення її та її
малолітньої дитини є неможливе в
зв'язку з наведеними вище нормами
ЗАКОНІВ ПРЯМОЇ ДІЇ та набранням
чинності 1 ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті»

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст.1 ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
року зазначено:

- не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме

житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання

позичальника, яке перебуває в іпотеці,
за умови, що у позичальника у власності
не знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

Ст. 4 даного закону чітко визначено:
«Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм».

Просить на час розгляду даної справи
зупинити виконавче провадження по
даній справі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заяву про зупинення
виконавчого провадження слід
задоволити, виходячи з наступного .

Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014 р.
визначено : не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті.

ОСОБА_1 22.09.2014 р. звернулась до суду із
заявою про відстрочку виконання
рішення суду.

Тому обгрунтованим є її
клопотання про зупинення виконавчого
провадження на час розгляду даної
справи.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 44 ЦПК України, п. п.
4, 6 ч.1 ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження», -

ухвалив:

На час розгляду заяви ОСОБА_1 про
відстрочку виконання рішення суду у
справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи,
що не заявляють самостійних вимог -
ОСОБА_4, служба у справах дітей
Тиврівської РДА про виселення,
зупинити виконавче провадження з
виконання виконавчого листа виданого
на підставі рішення Тиврівського
районного суду Вінницької області від
21.03.2014 року у справі №145/2592/13-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу може
бути подана до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
райсуд протягом 5 днів з дня її
проголошення .

Суддя: М. Ю. Ліщишина