АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4851/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 614/390/14-ц
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Шаповал
Н.М.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 03 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Харківська
муніципальна страхова компанія»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «СТВ-Харків», третя
особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, який в подальшому уточнив і
просив стягнути з публічного
акціонерного товариства «Харківська
муніципальна страхова компанія» (далі
по тексту - ПАТ «ХМСК») частку суми
майнової шкоди у розмірі 14 909 грн. 41
коп., а різницю між матеріальним
збитком та страховим відшкодуванням у
сумі 8 765,49 грн. просив стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «СТВ-Харків» (далі по
тексту - TOB «СТВ- Харків»). Також позивач
просив стягнути з відповідачів судові
витрати.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_3
зазначив, що 29.01.2013р. штатний водій TOB
«СТВ-Харків» ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «КАМАЗ» реєстраційний
номер НОМЕР_1, скоїв ДТП, внаслідок чого
було пошкоджено його автомобіль «NISSAN
NOTE» реєстраційний номер НОМЕР_2, що
підтверджується постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 20.02.2014 року.

Автомобіль винного на момент ДТП був
забезпечений полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/1144826 від
23.02.2012р. виданий ПАТ «ХМСК», яка
сплатила позивачу по зазначеному
страховому випадку страхове
відшкодування у розмірі 34 090грн. 59 коп.

Вбачаючи заниження суми збитку, на якій
ґрунтувався розрахунок страхового
відшкодування, він звернувся ХНДІСЕ ім.
Бокаріуса з метою проведення
незалежного автотоварознавчого
дослідження. Відповідно до висновку №
6783 від 22.08.2013р. експерта ХНДІСЕ ім.
Бокаріуса сума заподіяного йому
внаслідок пошкодження автомобіля
матеріального збитку складає 57 015 грн.
73 коп. За надання експертних послуг
змушений був сплатити 705,60 грн., а також
поніс витрати по оплаті виклику
відповідачів телеграмою 44.16грн., які
відносить до збитків, пов'язаних з
заподіяною шкодою.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 03 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3, задоволені
частково.

Суд вирішив стягнути на користь
позивача з ПАТ «ХМСК» частку суми
майнової шкоди у розмірі 8 729 грн. 34 коп.,
а додатковим рішенням від 10 липня 2014
року - 236 грн. 75 коп. судового збору. В
решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати вказане рішення, та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Вважає рішення суду
необґрунтованим та таким, що
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що судом першої
інстанції до спірних правовідносин
безпідставно застосовано Закон
України від 05.07.2012 року № 5090-VI «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки на момент укладання
полісу страхування між ПАТ «ХМСК» та
ТОВ «СТВ-Харків» та на момент
страхового випадку 29.01.2013 року діяла
інша редакція Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яким не було передбачено
відрахування ПДВ при виплаті
страхового відшкодування.

Крім того, суд першої інстанції у
своєму рішенні безпідставно посилався
на недоведеність позовних вимог до ТОВ
«СТВ-Харків», вказуючи про відсутність
доказів перебування водія ОСОБА_4 під
час ДТП у трудових відносинах з ТОВ
«СТВ-Харків». Цю частину скарги апелянт
обґрунтовує посиланням на ч.3 ст. 61 ЦПК
України, вважаючи, що факт перебування
ОСОБА_4 у трудових відносинах з ТОВ
«СТВ-Харків» встановлено постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 20.02.2013 року про накладення
штрафу за ст.124 КУпАП на водія ТОВ «СТВ
-Харків» ОСОБА_4, яка набрала законної
сили, а також підтвердженням цієї
обставини відповідачем ТОВ
«СТВ-Харків» під час розгляду справи у
суді першої інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду зміні за таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про
відшкодування шкоди, завданої в
результаті ДТП і, посилаючись на
ст.ст.22, 1172, 1188, 1194 ЦК України та Закон
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», просив відшкодувати йому
шкоду, завдану внаслідок пошкодженням
майна (ТЗ), а також збитки, пов'язані з
встановленням дійсного розміру шкоди,
та компенсувати судові витрати.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
забезпечив сторонам та іншим особам,
які беруть участь у справі, рівні
можливості щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення судом їх
переконливості.

Судом встановлено, сторонами не
заперечується, підтверджується
наявними у справі доказами, що 29 січня
2013 року о 18 годині на перехресті
вул.Роганської і бульвару Івана
Каркача в м.Харкові внаслідок
порушення вимог п.п.13.1 Правил
дорожнього руху водієм ОСОБА_4, який
керував автомобілем КАМАЗ державний
реєстраційним номер (д.р.н.) НОМЕР_1,
сталося зіткнення вказаного
автомобіля з автомобілем «Нісан нота»
д.р.н. НОМЕР_2 позивача ОСОБА_3

Постановою судді Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 20.02.2013
року водія ТОВ «СТВ-Харків» ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні вказаного ДТП
і застосовано адміністративне
стягнення у виді штрафу на суму 340 грн.
Постанова набрала законної сили. (а.с.8).

З полісу №АВ/1144826 обов'язкового
страхування цивільної-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів вбачається, що
ТОВ «СТВ-Харків» належний йому
автомобіль КАМАЗ застрахував 27.02.2012
року у ПАТ «ХМСК» відповідальність за
шкоду строком до 26.02.2013 року. Пунктом 4
цього договору передбачена страхова
сума у 50000 грн. у випадку заподіяння
власником транспортного засобу (ТЗ)
шкоди майну потерпілого, а пунктом 5
передбачено франшизу у сумі 1000 грн.

04.06.2013 року страховиком ПАТ «ХМСК»
сплачено позивачу ОСОБА_3 страхове
відшкодування у розмірі 34090 грн.59 коп.
на підставі здійсненого аварійним
комісаром розрахунку суми страхового
відшкодування з відрахуванням 1000 грн.
франшизи.

Отримане у подальшому звернення ОСОБА_3
про доплату страхової суми з
урахуванням експертного
автотоварознавчого висновку №6783 від
22.08.2013 року експерта ХНДІСЕ страховик
залишив без задоволення, посилаючись
на відсутність оригіналу вказаного
висновку, а також вказуючи на те, що
згоден доплатити лише 8729 грн.34 коп.,
тобто додаткову суму за виключенням з
визначеного експертом ХНДІСЕ розміру
суми втрати товарного виду автомобіля
(ВТВ) та податку на додану вартість
(ПДВ), посилаючись на п.37 ст.32 і п.36.2 ст.36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», якими не
передбачено включення ВТВ і ПДВ до
страхової суми.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, заявлених
до ПАТ «ХМСК», шляхом стягнення в
порядку доплати страхового
відшкодування суми у розмірі 8726 грн. 34
коп., суд першої інстанції виходив з
того, що у відповідності з п.36.2 ст.36
Закону України №1961-У1 сума
відшкодування зменшується на величину
ПДВ у тому випадку, якщо
відновлювальний ремонт пошкодженого
транспортного засобу (ТЗ) здійснено
безпосередньо за рахунок потерпілої
особи (її представника).

Однак з таким рішенням колегія суддів
погодитися не може, оскільки суд
неправильно застосував закон, яким
регулюються вказані спірні
правовідносини, та у зв'язку з
невідповідністю висновку суду
обставинам справи.

Так, дійсно Законом України №5090-У1 від
05.07.2012 року внесено зміни до Закону
України №1961-У1 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
ТЗ», в тому числі і до змісту статті 36,
згідно з якими передбачено зменшення
розміру суми, що відповідає розміру
оціненої шкоди, зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість (ПДВ), якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна (ТЗ) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи (її представника).

Однак поза увагою суду залишилась та
обставина, що вказані зміни, відповідно
до п.1 розділу 11 («Прикінцеві та
перехідні положення») Закону України
№5090-У1 від 05.07.2012 року, набрали чинності
з 05.02.2013р., тобто через шість місяців з
дня опублікування цього Закону 04.08.2012
року в газеті «Голос України» №142 і вже
через тиждень після того, як позивачу
ОСОБА_3 завдано шкоду внаслідок ДТП.

Отже, до спірних правовідносин вказана
норма про відрахування розміру ПДВ із
суми, що відповідає розміру шкоди,
заподіяної власнику ТЗ,
застосовуватися не може, так як
зворотної дії цим законом не
передбачено.

Такий же висновок щодо дії норми
відносно застосування у часі закону в
частині зменшення суми відшкодування
на розмір ПДВ та підстав її
застосування міститься і у постанові
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 04.06.2014 року
у цивільній справі №6-49цс14.

Крім того, матеріали справи не містять
даних, які б свідчили, що потерпілий
здійснив відновлювальний ремонт
автомобіля без сплати ПДВ.

З огляду на викладене позовні вимоги
ОСОБА_3 до ПАТ «ХМСК» в частині
стягнення решти страхової суми, яка
недоплачена, підлягають задоволенню,
виходячи з різниці розміру
матеріальної шкоди, визначеної
експертом ХНДІСЕ у висновку №6783 від
22.08.2013р. і фактично сплаченого
відповідачем-1 страхового
відшкодування в межах ліміту страхової
відповідальності за відрахуванням
суми франшизи, з розрахунку 49000 - 34090,59
=14909,41.

Суд першої інстанції помилково дійшов
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову до ТОВ
«СТВ-Харків» за недоведеністю. Відмову
у задоволенні позову до ТОВ
«СТВ-Харків» суд обґрунтовував
посиланням на ст.ст.10,60 ЦПК України та
ненадання позивачем доказів того, що
при завданні шкоди ОСОБА_4 знаходився у
трудових відносинах з ТОВ «СТВ-Харків»
та виконував трудові обов'язки.

Однак з таким вирішенням цієї частини
позову колегія суддів погодитися не
може, оскільки відповідач-2 - ТОВ
«СТВ-Харків» за сім місяців
знаходження справи у провадженні суду
та її розгляду, де йому було
забезпечено усі можливості щодо
подання заперечень на позов і доказів з
метою доведення тих обставин, на які
сторона посилається, жодного разу не
піддавав сумніву той факт, що водій
ОСОБА_4, керуючи належним ТОВ
«СТВ-Харків» автомобілю КАМАЗ, на
момент вчинення ДТП перебував у
трудових відносинах з ТОВ
«СТВ-Харків». Заперечення проти позову
грнутувалися виключно на тому, що
вказаний відповідач оспорював лише
суму, яку позивач просив стягнути в
порядку відшкодування шкоди.

Суд першої інстанції, правильно
посилаючись на ст.ст.10,60 ЦПК України,
помилково дійшов до висновку, що на
позивачеві лежить тягар відшукування і
надання доказів з метою спростування
усіх можливих у майбутньому варіантів
заперечень відповідача ТОВ
«СТВ-Харків» на позов.

Позивач надав достатній обсяг доказів,
які підтверджують його доводи про
заподіяння йому шкоди внаслідок ДТП,
вчиненого винними діями водія ТОВ
«СТВ-Харків» ОСОБА_4, який, керуючи
належним ТОВ «СТВ-Харків» вантажним
автомобілем КАМАЗ, пошкодив майно
позивача. Саме відповідачі по даній
категорії справ зобов'язані доводи
неспроможність доводів позивача та
наданих ним доказів.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою відповідальність, у
разі недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Ураховуючи, що встановлений договором
страхування автомобіля КАМАЗ, який
належить ТОВ «СТВ-Харків», ліміт
відповідальності у разі заподіяння
шкоди майну потерпілого становить 50000
грн., з який відраховується 1000 грн.
франшизи, з відповідача-2 ТОВ
«СТВ-Харків» підлягає стягненню
різниця між сумою розміру фактично
завданої шкоди, який становить 57015 грн.73
коп. і сумою фактично сплаченого
страхового відшкодування та решти,
недоплаченої у добровільному порядку,
страхової суми в межах зобов'язань
страховика за договором страхування.

Крім того, з відповідача-2, згідно зі
ст.22 ЦК України, підлягають стягненню
на користь позивача і збитки у вигляді
вимушено, з огляду на ухилення
відповідачем добровільно відшкодувати
шкоду у повному обсязі, понесених ним
витрат по оплаті послуг ХНДІСЕ у сумі
749 грн.76 коп. за провадження авто
товарознавчого дослідження №6783 з
розрахунку: 705,60(вартість
дослідження)+44,16(вартість оплати
телеграми відповідачу).

Всього з відповідача-2 ТОВ «СТВ-Харків»
має бути стягнено 8765 грн.49 коп. з
розрахунку: 57015,73 - (34090,59 + 14909,41) + 705,60 +
44,16.

Судові витрати у сумі 358 грн. 55 коп., до
яких відносяться 236 грн.75 коп.
сплаченого позивачем судового збору
при поданні позовної заяви до суду
першої інстанції і 121 грн.80 коп.
сплаченого позивачем судового збору за
апеляційну скаргу, згідно ст.88 ЦПК
України підлягають стягненню з
відповідачів пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ст.309,
ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 03 червня
2014 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерко
товариства «Харківська муніципальна
страхова компанія» на користь ОСОБА_3
14909 грн. 41 коп. у якості страхового
відшкодування.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «СТВ-Харків» на
користь ОСОБА_3 8765 грн. 49 коп. у якості
відшкодування шкоди і збитку.

Стягнути з публічного акціонерко
товариства «Харківська муніципальна
страхова компанія» на користь ОСОБА_3 214
грн. 81 коп. у якості відшкодування
судових витрат.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «СТВ-Харків» на
користь ОСОБА_3 143 грн.74 коп. у якості
відшкодування судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: