НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 вересня 2014 рокуСправа № 322/627/14-ц

Новомиколаївський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання
Гавриш О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: стягнення боргу.

29.08.2014 року до Новомиколаївського
районного суду Запорізької області
надійшов вищезазначений цивільний
позов, в якому позивач просить суд
стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на
користь позивача суму основного боргу
в розмірі 7 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив наступне.

30.05.2014 між ОСОБА_2 та позивачем було
укладено договір позики, у
відповідності до якого позивач передав
відповідачу грошову позику в розмірі 7
000,00 грн. зі строком повернення до 03.06.2014.
Укладення договору підтверджується
розпискою, написаною власноручно
відповідачем 30.05.2014.

Станом на день подання позовної заяви
сума позики в розмірі 7 000,00 грн. не
повернута.

Виходячи з наведеного та посилаючись
на норми ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1050 ЦК
України, позивач просив задовольнити
заявлені вимоги та підтримав їх у
судовому засіданні.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибув. Рекомендоване
поштове відправлення, яке містило
судову повістку, та надсилалось
відповідачу за адресою його місця
проживання, зареєстрованою у
встановленому порядку, було повернуто
до суду, а відтак, відповідно до ч. 5 ст.
74 ЦПК України, вважається врученим
відповідачу належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності, згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК
України та з огляду на відсутність
заперечень позивача проти заочного
розгляду справи, суд дійшов висновку
про можливість ухвалення заочного
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

У судовому засіданні 11.09.2014 судом було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та
з'ясувавши обставини цивільної справи,
заслухавши пояснення позивача та
дослідивши наявні в справі докази в їх
сукупності,

встановив:

30.05.2014 ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 7 000,00
грн., яку зобов'язалася повернути до
03.06.2014, що підтверджується розпискою
від 30.05.2014.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для задоволення позову, суд
виходить з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої
статті 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Таким чином, наявна у матеріалах справи
розписка ОСОБА_2 є належним доказом
отримання нею у борг за договором
позики суми в 7000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідач не надав суду жодних
доказів на спростування обставин, на
які послався позивач в обґрунтування
своїх вимог.

З огляду на викладене, позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої
статті 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

До позовної заяви додано
квитанцію № 13789.1166.1 від 29.08.2014, якою
підтверджується сплата позивачем
судового збору у розмірі 243,60 грн., отже
відповідна сума судових витрат
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 - 226, 294, 296 ЦПК
України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити
повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму основного боргу за
договором позики (розпискою) від 30
травня 2014 року в розмірі 7000,00 грн. (сім
тисяч гривень 00 коп.) та судовий збір в
розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три
гривні 60 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. У цьому разі
строк на апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Новомиколаївський районний суд
Запорізької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення в повному обсязі складено
15.09.2014

Суддя С.С.
Гасанбеков