ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І МЕНЕМ У К Р А Ї Н И
Ленінський районний суд м. Луганська в
головуючого судді Бугера О.В.,
при секретарі Білошицькій Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
Позивач звернувся до суду з
позовною заявою про стягнення грошових
коштів, та зазначив, що 16.03.2012 року
відповідач ОСОБА_2, взяв у позивача
грн., що підтверджується розпискою.
Дані гроші відповідач отримав,як
посередник, за купівлю, позивачем,
земельної ділянки в ТОВ «Колективні
сади» №1 ділянка НОМЕР_1. Також, даною
розпискою,відповідач прийняв на себе
зобов'язання, повернути у повному
грн., якщо угода з купівлі земельної
ділянки не буде оформлена до 18.09.2012
року, правочин з купівлі позивачем
земельної ділянки в ТОВ «Колективні
сади» №1 ділянка НОМЕР_1 здійснена та
оформлена, не була, як і не оформлена
вона по теперішній час. На неодноразові
прохання та вимоги позивача, повернути
грошові кошти, відповідач належним
чином не реагував, гроші не повертав,
внаслідок чого права позивача
порушувались та потребують захисту. За
таких обставин, вважає, що грошові
передані позивачем відповідачу, були
набуті та збережені останнім без
достатньої правової підстави,
внаслідок чого, мають бути поверненні
позивачу. Крім того, у зв'язку з тим, що
відповідач не виконав прийнятого на
себе зобов'язання з повернення
позивачу грошових коштів у
встановлений строк, до 18.02.2012 року, він
допустив прострочення виконання
грошових зобов'язань. Позивач, вважає
за таких обставин, що відповідач має
сплатити позивачу суму у розмірі
693,80 грн., розрахунок якої додає. З яких,
інфляційних нарахувань у сумі 68,00 грн.,
та 3% річних 625,80 грн.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи в його відсутність, не
заперечував проти заочного розгляду
справи.
Відповідач до суду не з'явилася, про
причину неявки суд не повідомив,
заперечень не надав, про місце та час
розгляду справи повідомлявся належним
Судом встановлено, що 16.09.2009 року,
відповідач написав власноруч розписку,
оригінал якої долучено до матеріалів
справи, згідно якої, отримав грошові
кошти у сумі 1700,00 грн. для придбання
земельної ділянки в ТОВ «Колективні
сади» №1 ділянка НОМЕР_1. Також, даною
розпискою, відповідач прийняв на себе
зобов'язання, повернути у повному
обсязі зазначену суму до 18.09.2012 року
(а.с. 12). Однак у зазначений строк
відповідач борг не повернув.
Таким чином, судом
встановлено, що між сторонами був
укладений договір позики грошових
У відповідності до вимог ст. 224 ч. 1
ЦПК України, суд зі згоди позивача
вважає можливим ухвалити по справі
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, оскільки позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає справи у межах заявлених
вимог. Кожна особа, що бере участь у
справі розпоряджається своїми правами
щодо предмету спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином у відповідності з
умовами договору та вимогами ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов та вимог -у відповідності до
звичаїв ділового обігу або іншими
звичайно заявленими вимогами.
Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений
термін його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.
Оформлення документів та
покупка земельної ділянки не
відбулося, тобто відповідачем
зобов'язання не виконано.
Судом встановлено, що фактично
між сторонами відбулося укладення
Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона передає
у власність іншої сторони грошові
кошти або інші речі, а позичальник
зобов'язується повернути займодавцю
таку ж суму грошових коштів.
У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК
України встановлено, що договір позики
укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК
України встановлено, що на
підтвердження укладення договору
займу та його умов може бути надана
розписка позичальником чи інший
документ, який посвідчує передачу йому
позичальником грошової суми.
Керуючись ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази надаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі;
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного
кодексу України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Як встановлено в судовому
засіданні позивач свої обов'язки за
договором позики виконав надав
відповідачу грошові кошти в борг .
Проте свій обов'язок щодо
повернення боргу відповідач у
встановлений у розписці сторонами
Тому суд вважає, що сума
заборгованості за договором позики у
відповідача на користь позивача.
Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язаннями є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Зобов'язання припиняється на
підставі, встановлених договором або
законом. Ці підстави визначені в ст.. 599,
600, 601, 604-609 ЦК України, в яких не
передбачено такої підстави припинення
зобов'язання, як ухвалення судом
рішення про задоволення вимог
кредитора.

Відповідно до ст.. 599 ЦК України за
відсутності інших підстав,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином.

Виконання зобов'язання належним чином
не виконано, відповідачем суду не
надано доказів шодо невиконання
зобов'язання не з його вини. За таких
обставин, суд вважає, що позов в
частині стягнення з відповідача 3%
річних та інфляційних витрат підлягає
задоволеню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 526, 625, 1046, 1047 ЦК України,
ст. ст. 10,11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, кошти у сумі 17000
гривень, інфляційні нарахування у
розмірі 68 гривень, 3% річних за
користування коштами у розмірі 625
гривень 80 копійок, а також сплачеий
судовий збір в сумі 229 гривень 40
копійок, а всього 17923 (сімнадцять тисяч
дев"ятьсот двадцять три) гривні 20
копійок

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідач, яку може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. У цьому разі
строк, протягом якого розглядалася
заява, не включається до строку на
апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути
оскаржено в апеляційному суді
Луганської області через районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий: суддя
О.В.Бугера