Ухвала

іменем україни

14 травня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
вселення до будинку та усунення
перешкод у користуванні жилим
будинком; за зустрічним позовом ОСОБА_3,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області, про вселення до будинку та
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
вселення до будинку та усунення
перешкод у користуванні жилим
будинком.

ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області, про вселення до будинку та
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 11 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
21 січня 2014 року, позови ОСОБА_1, ОСОБА_3
задоволено.

Вселено ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до жилого
будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4, ОСОБА_5
перешкод у користуванні жилим будинком
АДРЕСА_1.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2 на праві власності
згідно з договором купівлі-продажу від
08 квітня 2005 року.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, а ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, -
його невістка та онуки, були вселені до
будинку після його придбання зі згоди
власника, проживали в ньому як члени
сім'ї власника, позивач ОСОБА_1
зареєстрований за вказаною адресою до
сьогодні.

До придбання спірного будинку сторони
всі разом (з матір'ю ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4) проживали в АДРЕСА_2, в
якій позивач мав частку на праві
власності.

Указані обставини підтверджені
сторонами у судовому засіданні, тому за
приписами ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

Стаття 165 ЖК України передбачає, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Посилання позивачів на те, що
відповідач після смерті матері став
створювати неможливі умови для
проживання підтверджується копією
постанови Біляївського РВ про відмову
у порушенні кримінальної справи від 10
грудня 2010 року та листом
Великодальницького сільського голови
Рибака В.Г. від 23 березня 2011 року, зі
змісту яких вбачається, що ОСОБА_2
створює перешкоди родині позивача в
проживанні, у зв'язку з чим виникли
неприязні стосунки.

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
вселення, оскільки вони були вселені до
будинку зі згоди ОСОБА_2 як члени його
сім'ї, проживали разом з ним у будинку,
що йому належить, тобто мають право
нарівні з власником житлового будинку
користуватись спірним житловим
будинком, при їхньому вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням, а на вселення до
батьків їх неповнолітніх дітей згоди
власника не потрібно.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 11 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель