Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2985/14
Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрієва
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

при секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 21 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи -
МКП «Основаніє», Відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулися до суду з
вищевказаним позовом. В обґрунтування
позову зазначали, що квартира АДРЕСА_1
знаходиться в комунальній власності. В
квартирі зареєстровані п'ять осіб -
позивачі та відповідач ОСОБА_3, яка є
племінницею ОСОБА_4 Ключі від спірної
квартири є в усіх осіб, які
зареєстровані у квартирі.

Відповідач з 2003 року не проживає в
спірній квартирі, мешкає разом зі своїм
чоловіком за адресою: АДРЕСА_2.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивачі просили суд визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 21 травня 2014 року позов
задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов про визнання
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, суд
першої інстанції виходив з доведеності
того, що відповідач відсутня у спірній
квартирі понад встановлені статтею 71
ЖК України строки без поважних причин.

Такий висновок відповідає фактичним
обставинам, наданим доказам,
узгоджується з нормами матеріального
права.

Так, судом з'ясовано, що житлове
приміщення - квартира за адресою:
АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній
власності.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
основний квартиронаймач ОСОБА_4, донька
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та племінниця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
вбачається з довідки МКП «Основаніє» №
2/587 від 23.10.2013 року (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_3 не проживає у
спірній квартирі з квітня 2003 року, що
підтверджується комісійним актом МКП
«Основаніє» від 22.10.2014 року (а.с. 8, 109).

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18 жовтня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_10, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_5, КП «ВРЕЖО № 5» про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_10, третя особа - КП
«ВРЕЖО № 5», про усунення перешкод у
користуванні квартирою та вселення,
позов ОСОБА_4 задоволено частково,
визнано ОСОБА_10 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1
Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково, вселено ОСОБА_3 у вказану
квартиру та зобов'язано ОСОБА_4 не
чинити їй перешкоди у користуванні
вказаною квартирою (а.с. 11, 58-61).

Згідно повідомлення начальника
Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ №
29998 надати інформацію по виконавчому
листу по вищевказаній справі за
2008-2009р.р. не виявляється можливим через
знищення документів органу ДВС після
закінчення строків їх зберігання, а в
період з 01.01.2010 року по 29.08.2013 року
виконавчий лист по вищевказаній справі
до відділу не надходив (а.с. 9).

Статтею 47 Конституції України, статтею
9 ЖК України передбачено, що кожен має
право на житло і ніхто не може бути
обмежений у праві користування інакше
ніж з підстав і в порядку, визначених
законом. Право на повагу до житла
гарантує і ст. 8 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що
члени сім'ї наймача користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.

Згідно статті 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Таким чином, для визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням з передбачених статтею 71
ЖК України підстав, необхідно
встановити строк та причини її не
проживання.

Відповідно до статті 10 ЦПК України
розгляд і вирішення справ в порядку
цивільного судочинства здійснюється
на засадах змагальності та свободи
сторін у наданні доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як встановлено судом, відповідач після
ухвалення рішення Комунарським
районним судом м. Запоріжжя від 18
жовтня 2008 року свідомо не вселилася до
квартири АДРЕСА_1, спірною квартирою не
опікувалася, витрати по оплаті
комунальних послуг не несе.

Належних та допустимих доказів, які б
свідчили, що позивачі створювали
відповідачеві перешкоди у
користуванні спірним житлом, надано не
було.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що в ході розгляду
справи доведено відсутність
відповідача у квартирі АДРЕСА_1 понад
встановлені статтею 71 ЖК України
строки без поважних причин.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
відповідача щодо не проживання з 2008
року (після ухвалення рішення
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя від 18 жовтня 2008 року) за
адресою місця реєстрації з поважних
причин висновків суду не спростовують,
оскільки є повторенням обставин, якими
відповідач обґрунтовувала свої
заперечення проти позову, всебічна
оцінка яким була дана судом першої
інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 21 травня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: