АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22ц-791/2256/2014
Головуючий в І інстанції Шульга К.М.
Доповідач Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової
О.М.СуддівБазіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 26 червня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_5 про витребування майна з
чужого незаконного володіння, визнання
права власності та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа: ОСОБА_8 про визнання
добросовісним набувачем,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5
про витребування у неї 51/100 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1, скасування
за нею державної реєстрації права
власності на 51/100 частину домоволодіння
та визнання права власності за ОСОБА_6
на 29/100 частин зазначеного
домоволодіння, за ОСОБА_7 - на 71/100
частину. В обґрунтування своїх
позовних вимог посилались на те, що у 1977
році ОСОБА_6 придбала житловий будинок
по АДРЕСА_1. 19.10.2004 року вона подарувала
71/100 частки у вказаному будинку ОСОБА_7
За рішенням Скадовського районного
суду Херсонської області від 19.04.2006
року зазначений договір дарування в
частині 21/100 визнано недійсним, за
ОСОБА_8 визнано право власності на 50/100
частин спірного домоволодіння, який у
2008 році зареєстрував своє право
власності. Ухвалою Скадовського
районного суду Херсонської області від
01.07.2008 року затверджено мирову угоду
між ОСОБА_8 і ОСОБА_7, за якою
домоволодіння поділено в натурі. При
цьому ОСОБА_8 виділено приміщення, що в
сукупності утворюють 51/100 частину
домоволодіння, а ОСОБА_7 - 49/100. Зміна
часток також була зареєстрована
сторонами угоди. У 2012 році ОСОБА_8
подарував свою частку ОСОБА_5

Позивачі вказують, що ОСОБА_8 не мав
права дарувати частку у домоволодінні,
оскільки рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 09.07.2009 року
скасовано рішення Скадовського
районного суду Херсонської області про
визнання за ОСОБА_8 права власності на
частку у домоволодінні.

Під час судового розгляду справи
позивачі відмовились від вимоги про
скасування державної реєстрації.

ОСОБА_5 звернулась до суду із
зустрічним позовом, в якому просила
визнати її добросовісним набувачем 51/100
частини спірного будинку, посилаючись
на те, що на момент дарування їй частки
у будинку вона належала на законних
підставах ОСОБА_8

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 26 червня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7
задоволені частково.

Витребувано з володіння ОСОБА_5 51/100
частину спірного домоволодіння. В
іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_5
відмовлено.

Рішення суду оскаржили обидві сторони.
ОСОБА_5 посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, вважає, що судом вже вирішено
спір між тими ж сторонами і з тих самих
підстав, а тому просила рішення суду
скасувати, а провадження у справі
закрити.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 оскаржили рішення суду
в частині відмови їм у визнанні за ними
права власності на будинок, вважаючи,
що судом при вирішенні цього питання
порушено норми матеріального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги задоволенню не
підлягають.

Судом встановлено, що з 1977 року
ОСОБА_6 була одноособовим власником
житлового будинку, розташованого у
АДРЕСА_1. У 2004 році ОСОБА_6 подарувала
ОСОБА_7 71/100 частину зазначеного
будинку, а рішенням Скадовського
районного суду від 19.04.2006 року визнано
недійсним в 21/100 частині будинку
зазначений договір дарування. Цим же
рішенням право власності на 50/100 частин
будинку визнано за ОСОБА_8 (а.с. 6-7).

Ухвалою Скадовського районного
суду від 01.07.2008 року затверджено мирову
угоду, укладену між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 ,
відповідно до якої виділено в натурі та
визнано право власності за сторонами
на конкретні приміщення в
домоволодінні. Одночасно
перерозподілено частки сторін у
відповідності до реального розподілу:
частка ОСОБА_8 стала 51/100, а частка
ОСОБА_7 - 49/100.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 09.07.2009 року
рішення Скадовського районного суду
від 19.04.2006 року в частині задоволення
позову ОСОБА_8 про визнання будинку
спільним майном подружжя, визнання
договору дарування між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 частково недійсним, визнання
права власності на частину будинку
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позову (а.с.8-9).

За таких обставин районний суд
дійшов правильного висновку про те, що
починаючи з 09.07.2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
є власниками домоволодіння по АДРЕСА_1
з частками, визначеними договором
дарування між ними від 19.10.2004 року, а
саме 29/100 і 71/100 відповідно.

18.10.2012 року ОСОБА_8 подарував
ОСОБА_5 51/100 спірного домоволодіння (а.с.
24).

Суд першої інстанції вірно
зазначив, що після того, як рішенням
апеляційного суду від 09.07.2009 року
рішення районного суду від 19.04.2006 року
за яким ОСОБА_8 набув право власності на
50/100 частин домоволодіння було
скасовано і останній втратив право на
частку у спірному майні, він не мав
права його відчужувати, незважаючи на
те, що реєстрація права власності за
ним не була скасована.

Відповідно до ст. 388 ЦК України
особа, яка вважає, що її речові права
порушені, має право звернутися до суду
з позовом про витребування майна з
чужого незаконного володіння.

Якщо майно набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Таким чином, є законні підстави для
витребування у ОСОБА_5 подарованої їй
ОСОБА_8 51/100 частки домоволодіння,
оскільки майно набуте останньою у
особи, яка не мала права його
відчужувати безвідплатно.

Доводи в апеляційній скарзі
ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7
пропустили строк позовної давності для
звернення з позовом до неї про
витребування подарованого майна є
помилковими, оскільки дарування мало
місце 18.10.2012 року, а отже, позивачі
звернулися до суду в межах
встановленого законом трирічного
строку.

Посилання апелянта на те, що вона
є добросовісним набувачем правового
значення не мають, виходячи з того, що
майно набуте нею за безвідплатним
договором.

Не дають підстав для скасування
рішення суду і доводи апелянтів ОСОБА_6
і ОСОБА_7 щодо відмови їм у задоволенні
позову про визнання за ними права
власності, оскільки, як правильно
зазначив районний суд, таке право у них
вже є на підставі цивільно-правових
угод, які на даний час є чинними.
Посилання апелянтів на те, що вони
позбавлені можливості зареєструвати
за собою право власності на спірне
майно колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки законодавством
врегульовано порядок реєстрації права
власності на майно за особою, яка не
може здійснити реєстрацію через те, що
майно зареєстровано за іншим
набувачем.

Частиною 2 ст.26 Закону України від
01.07.2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» передбачено, що у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
до Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

З огляду на викладене колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Садовського районного
суду Херсонської області від 26 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: