У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 04 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Тернопільської
області

від 06 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі −? ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 29 червня
2006 року між ним та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого останній надано кредит у розмірі
10 тис. грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання з
повернення кредиту не виконала, у
зв'язку з чим станом на 30 листопада 2012
року утворилася заборгованість у
розмірі 38 238 грн 33 коп., що складається з:

9989 грн 60 коп. - заборгованості за
кредитом; 25 951 грн 67 коп. -
заборгованості за процентами за
користування кредитом; 500 грн - штрафу
(фіксована частина): 1797 грн 06 коп. -
штрафу (процентна складова). Просило
стягнути з відповідачки вказану
заборгованість.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 04 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 29 червня 2006 року у розмірі 11 866 грн 17
коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У іншій частині позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 06 березня
2014 року рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 04 грудня 2013 року в частині
відмови у позові про стягнення всієї
суми заборгованості за процентами за
користування кредитом змінено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 24 575 грн 10 коп.
заборгованості за процентами за
користування кредитом. У іншій частині
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та закрити
провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 29 червня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній надано кредит у
розмірі 10 тис. грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згідно з розрахунком, наданим банком,
станом на 30 листопада 2012 року за
кредитним договором утворилася
заборгованість у розмірі 38 238 грн 33 коп.,
що складалася з: 9989 грн 60 коп. -
заборгованості за кредитом; 25 951 грн 67
коп. - заборгованості за процентами за
користування кредитом; 500 грн - штрафу
(фіксована частина): 1797 грн 06 коп. -
штрафу (процентна складова) (а.с. 6−?7).

Розрахунок заборгованість
відповідачкою у встановленому законом
порядку не оскаржено та не спростовано.

Відповідно до п. 6.1 договору клієнт
зобов'язаний не передавати Картки, ПІНи
третім особам, не використовувати
картки або нанесені на них дані у цілях,
які не зазначені цим договором або
суперечать чинному законодавству,
вживати заходів щодо запобігання
втрати (крадіжки) карток, ПІНа
(персонального ідентифікаційного
номера) або інформації, нанесеної на
картку і магнітну смугу, або їхнього
незаконного використання.

Згідно з п. 8.4. договору держатель несе
відповідальність за всі операції, що
супроводжуються авторизацією,
включаючи операції, що супроводжуються
правильним введенням нанесених на
карті даних, до моменту письмової заяви
держателя про блокування коштів на
картрахунку і за всі операції які не
проводжуються авторизацією, до моменту
постановки картки в СТОП-ЛИСТ
платіжною системою.

Відповідно до постанови про порушення
кримінальної справи від 26
листопада 2008 року у період з 22 по 23
липня 2008 року невідома особа проникла у
квартиру АДРЕСА_1, звідки таємно
викрала належну ОСОБА_4 кредитну картку
(а.с. 68).

Однак зняття кредитних коштів у
розмірі кредитного ліміту

10 тис. грн відбулося у липні 2008 року.
Транзакції за карткою
супроводжувались коректним введенням
ПІН-коду та пройшли успішно. Відповідач
звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з
вимогою про припинення нарахування
відсотків через вчинену крадіжку
банківської карти у листопаді 2008 року,
тобто після використання наданого
кредитного ліміту у розмірі 10 тис. грн.

Відповідач заяву про застосування
строку позовної давності не надала,
розрахунок заборгованості не
оспорювала, тому апеляційний суд
обґрунтовано задовольнив позов банку
частково.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення апеляційного суду
та рішення суду першої інстанції у
нескасованій апеляційним судом
частині залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 06 березня
2014 року та рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 04 грудня 2013 року у
нескасованій апеляційним судом
частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П.,
Журавель В.І.