ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3439/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі :

головуючого судді:

Набудович І.О.

при секретарі:

Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської міської ради,
Садівничого товариства «Дніпро-1»,
треті особи : Департамент земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації, Управління державного
земельного кадастру Головного
управління Державного земельного
агентства у м. Києві, Перша Київська
державна нотаріальна контора, Головне
управління юстиції у м. Києві,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання недійсними рішень органів
садового товариства, визнання
недійсними, незаконними та скасування
органів місцевого самоврядування,
визнання недійсним державного акту на
земельну ділянку, скасування державної
реєстрації, поділ спадщини, визнання
права власності в порядку спадкування
на об'єкт незавершеного будівництва,
стягнення матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Київської міської ради, СТ «Дніпро-1»
Дарницького району м. Києва про
визнання недійсними та скасування
рішень, визнання недійсним державного
акту, визнання частково недійсним
свідоцтв про право на спадщину та
визнання права власності в порядку
спадкування, посилаючись на те, що
батько позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
був членом СТ «Дніпро-1» та йому була
виділена садова ділянка АДРЕСА_1, на
якій її батько у 2001 році розпочав
будівництво садового будинку. Рішенням
КМР від 10.07.2003 року ОСОБА_6 вказана
земельна ділянка передана у приватну
власність. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.
Після смерті батька залишилося
спадкове майно, яке складається з
незавершеного будівництвом садового
будинку, земельної ділянки та грошових
вкладів у банківських установах.
Позивач зазначає, що є спадкоємцем
першої черги за законом померлого
батька ОСОБА_6 Іншим живим спадкоємцем
на час смерті батька був його син
ОСОБА_7 Про смерть батька позивач
дізналася 05.09.2005 року, після чого 17.07.2006
року сплатила СТ «Дніпро-1» членські
внески за 2002-2006 роки, а 17.11.2008 року - за
2006-2008 роки. Спадкова справа щодо майна
померлого не заводилася. Позивач
вважає, що належить до осіб, які
фактично прийняли спадщину в силу ст. 548
ЦК УРСР (1963р.). Відповідач ОСОБА_3, будучи
колишньою дружиною брата позивачки -
ОСОБА_7, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_4, у 2005
році була прийнята в члени СТ «Дніпро-1»
на підставі її заяви від 01.03.2002 року.
Протоколом загальних зборів СТ
«Дніпро-1» від 04.06.2005 року вирішено
виключити з членів товариства ОСОБА_6
Також, у зв'язку з цим на відповідача
ОСОБА_3 було переоформлено садову
ділянку. Згідно рішення КМР від 24.05.2007
року № 561-2/1222 відповідачці було
передано у власність вказану земельну
ділянку та видано державний акт на
право власності від 15.09.2008 року серії ЯЖ
№ 006528. Позивач дізналася про обставини
прийняття ОСОБА_3 в члени СТ «Дніпро-1»
лише у травні 2009 року. Обґрунтовуючи
позовні вимоги, позивач зазначала, що
незаконне прийняття відповідача до
членів СТ «Дніпро-1» та отримання нею
державного акта на земельну ділянку, а
також отримання ОСОБА_4 свідоцтва про
право на спадщину у вигляді грошових
вкладів, порушують права позивача, як
спадкоємиці померлого ОСОБА_6, а тому
відповідні протокол, рішення,
свідоцтво про право на спадщину та
державний акт про право власності на
земельну ділянку підлягають визнанню
судом недійсним та скасуванню. Крім
того, просила визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на об'єкт незавершеного
будівництва, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи представник
позивача надав заяву про зміну
позовних вимог та залишення позову в
частині визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом ОСОБА_7, виданого на ім'я ОСОБА_4
в 1/2 частині грошових вкладів в
банківських установах, що належали
ОСОБА_6 - без розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 01 липня 2014 року позовну заяву
в частині визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом ОСОБА_7, виданого 29.02.2011 року
державним нотаріусом Першої Київської
державної нотаріальної контори на ім'я
ОСОБА_4 в 1/2 частині грошових вкладів в
банківських установах, що належали
ОСОБА_6 - залишено без розгляду.

З урахуванням уточнення позовних
вимог, позивач та її представник
просили суд визнати частково недійсним
протокол зборів правління СТ «Дніпро-1»
від 04.06.2005 року - в частині прийняття
ОСОБА_3 в члени СТ «Дніпро-1», визнати
частково недійсним протокол зборів
правління СТ «Дніпро-1» № 32 від 01.06.2005
року - в частині переоформлення з
ОСОБА_6 на ОСОБА_3 садової ділянки
АДРЕСА_1 у зв'язку з хворобою ОСОБА_7, як
члена садового товариства з моменту
подачі нею заяви, а саме з 01.03.2002 року.
Також просили визнати недійсним
рішення Київської міської ради від
10.07.2003 року № 626-2/786 «Про приватизацію
земельних ділянок садівничого
товариства Дніпро-1 Харківського р-ну м.
Києва» в частині п. 24 Додатку до рішення
про передачу ОСОБА_6 земельної ділянки
АДРЕСА_1 у приватну власність. Визнати
частково незаконним та скасувати
рішення Київської міської ради від
24.05.2007 року № 561-2/1222 «Про приватизацію
земельних ділянок у Дарницькому
районі м. Києва для ведення
садівництва», де зазначена
землевласником земельної ділянки
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 Визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 006528 від
15.09.2008 року, виданий на ім'я ОСОБА_3 та
скасувати реєстрацію державного акта.
Визнати за позивачем в порядку
спадкування за законом право власності
на об'єкт незавершеного будівництва,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
вартістю 54 036 грн., стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
матеріальну шкоду в розмірі 96 901 грн. 20
коп.

В судовому засіданні
позивач та її представник позовні
вимоги підтримали, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
просили позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, просила
відмовити в їх задоволенні,
посилаючись на те, що належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог позивачем не
надано, надавши письмові заперечення.

Відповідач Київська міська рада в
судове засідання свого представника не
направили, про розгляд справи
повідомлені належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідач - Садівниче товариство
«Дніпро-1» Дарницького району м. Києва
надали заяву, в якій просили справу
розглядати без їх участі, проти
задоволення позову заперечували та
направили до суду письмові пояснення
по справі, діючий статут товариства та
протокол загальних зборів.

Представники третьої особи -
Головного управління юстиції у м. Києві
в судове засідання не з'явилися, надали
заяву, в якій просили справу розглядати
без їх участі та винести рішення на
підставі вимог чинного законодавства.

Представники третьої особи -
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання не з'явилися, надали заяву, в
якій просили справу розглядати без їх
участі та винести рішення на підставі
вимог чинного законодавства.

Представники третьої особи -
Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації в судове засідання не
з'явилися, надали письмові пояснення, в
яких просили справу розглядати без їх
участі та винести рішення на підставі
вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи - Управління
державного земельного кадастру
Головного управління Державного
земельного агенства у м. Києві в судове
засідання не з'явилися, надали письмові
пояснення, в яких просили справу
розглядати без їх участі та винести
рішення на підставі вимог чинного
законодавства.

Третя особа - Перша Київська державна
нотаріальна контора в судове засідання
свого представника не направили,
направили до суду копію спадкової
справи № 927/2011 та заяву, в якій просили
справу розглядати без їх участі та
винести рішення на підставі вимог
чинного законодавства.

Вислухавши пояснення позивача, її
представника, представника
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи і
встановлено судом, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з 03.08.1988 року був членом СТ «Дніпро-1»
та йому була відведена земельна
ділянка АДРЕСА_1, площею 0,0300 га; на
зазначеній ділянці був розташований
садовий будинок (а.с. 15).

Позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_6 (а.с. 10), а
відповідач ОСОБА_3 - колишньою дружиною
брата позивача - ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 34). Шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 розірвано у 1998 році. Від шлюбу
залишився син - ОСОБА_4 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Дніпровського
РУЮ у м. Києві 22.05.2013 року (а.с. 20).

Рішенням Київської міської ради від
10.07.2003 року № 626-2/786 «Про приватизацію
земельних ділянок садівничого
товариства Дніпро-1 Харківського р-ну м.
Києва» передано у приватну власність
ОСОБА_6, як члену СТ «Дніпро-1» земельну
ділянку АДРЕСА_1 на підставі його заяви
про приватизацію цієї ділянки (а.с. 18-19).

01.03.2003 року відповідач ОСОБА_3
звернулася до голови правління СТ
«Дніпро-1» Неймана В.К. із заявою про
прийняття її у члени садового
товариства та переоформити на неї
садову ділянку АДРЕСА_1 у зв'язку зі
станом здоров'я ОСОБА_6, який страждав
хронічним психічним захворюванням
(а.с. 108, 109).

Згідно протоколу № 32 засідання
правління СТ «Дніпро-1» від 01.06.2005 року
та протоколу загальних зборів членів
СТ «Дніпро-1» від 04.06.2005 року (а.с. 220-221) на
підставі заяви відповідача ОСОБА_3 було
прийнято рішення про виключення з
членів садового товариства ОСОБА_6, а
відповідача - прийнято в члени СТ
«Дніпро-1» по земельній ділянці
АДРЕСА_1, площею 0,0300 га, та видано
членську книжку садовода (а.с. 110-111).

Згідно рішення Київської міської ради
від 24.05.2007 року № 561-2/1222 відповідачці
ОСОБА_3 було передано у власність
земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,0300
га (а.с. 116-117) та на підставі цього
рішення 15.09.2008 року видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 006528 (а.с. 118).

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи та не заперечуються
сторонами.

Згідно з копіями квитанцій до
прибуткового касового ордера,
відповідачем ОСОБА_3 сплачувалися
членські внески у 2009-2012 роках (а.с. 112).

З пояснень позивача убачається, що про
смерть ОСОБА_6 їй стало відомо 05.09.2005
року, під час впізнання тіла померлого,
знайденого 16.10.2002 року (а.с. 21). Про
обставини прийняття ОСОБА_3 в члени СТ
«Дніпро-1» позивач дізналася лише у
травні 2009 року.

Згідно з копіями квитанцій до
прибуткового касового ордера 17.06.2006
року позивачкою сплачено 150 грн.
річного внеску за 2002-2006 роки, а 17.11.2008
року 500 грн. членських внесків за другу
половину 2006, 2007-2008 роки (а.с. 33).

Як стверджує позивач, після смерті
батька ні вона, як спадкоємиця першої
черги за законом, ні її брат - ОСОБА_7 у
встановлений законом строк і по
теперішній час не зверталися до
нотаріальної контори з приводу
прийняття та оформлення спадщини,
яка відкрилася після померлого ОСОБА_6
у вигляді об'єкта незавершеного
будівництва, земельної ділянки
АДРЕСА_1, на якій цей об'єкт
розташований, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та грошові вклади у
банківських установах.

Згідно з копією спадкової справи №
927/2011 року, відкритої 19.08.2011 року за
заявою ОСОБА_4 щодо майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_7, 29.09.2011 року
на ім'я ОСОБА_4 державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори видано свідоцтво
про право на спадщину за законом, яка
складається з грошових вкладів (а.с.
158-194).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що незаконне
прийняття відповідача ОСОБА_3 до членів
СТ «Дніпро-1», прийняття рішення про
передачу спірної земельної ділянки у
власність відповідача та отримання нею
державного акта на земельну ділянку
порушує її права, як спадкоємиці першої
черги за законом після померлого
батька ОСОБА_6, оскільки спадщина нею
фактично прийнята і належить їй з
моменту смерті батька. Відповідач СТ
«Дніпро-1» фактично передали спадкове
майно, що належить позивачу, іншій
особі - відповідачу ОСОБА_3, яка не
належала до кола спадкоємців
померлого, що призвело в подальшому до
оформлення земельної ділянки в порядку
приватизації на ім'я відповідача та
позбавило можливості позивача
оформити право власності на спірну
земельну ділянку та об'єкт
незавершеного будівництва, що на ній
розташований.

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечується сторонами, позивач
ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_7, як
спадкоємці першої черги за законом
після померлого у ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6
із відповідною заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
зверталися, спадкова справа щодо
нерухомого майна померлого, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не
відкривалася, свідоцтво про право на
спадщину за законом не видавалося,
заповітів померлим не складалося (а.с.
35-37).

З наявних у справі письмових доказів
вбачається, що на момент смерті ОСОБА_6
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.
За цією ж адресою були зареєстровані
відповідач ОСОБА_4 та до 27.07.2004 року
відповідач ОСОБА_3 (а.с. 119, 122).

Так, відповідно до роз'яснень п. 1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 "Про
судову практику у справах про
спадкування" відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом. У разі коли спадщина, яка
відкрилася до набрання чинності ЦК і
строк на її прийняття не закінчився до 1
січня 2004 року, спадкові відносини
регулюються цим Кодексом.

В даному випадку спадщина після
смерті ОСОБА_6 відкрилася 02 жовтня 2002
року і строк на її прийняття закінчився
02 квітня 2003 року, тобто до 1 січня 2004
року, тому суд вважає, що до
правовідносин спадкування після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
підлягають застосуванню положення
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені у цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини (ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР).

Таким чином, для визнання тієї
обставини, що ОСОБА_2, як спадкоємець
померлого ОСОБА_6 першої черги,
прийняла спадщину, необхідно
встановити, що вона фактично вступила в
управління або володіння спадковим
майном.

Враховуючи ту обставину, що про смерть
батька позивачці стало відомо тільки
05.09.2005 року, під час впізнання тіла
померлого, суд приходить до висновку,
що остання не могла фактично вступити в
управління або володіння спадковим
майном протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини, тобто до 02 квітня
2003 року.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для
прийняття спадщини, встановлений ст. 549
цього Кодексу, може бути продовжений
судом, якщо він визнає причини пропуску
поважними.

Разом з тим, обставин, які б свідчили
про те, що позивач була позбавлена
можливості звернутися до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини із заявою про
прийняття спадщини після виявлення
факту смерті ОСОБА_6 та здійснити інші
дії щодо її права на спадкове майно, в
судовому засіданні не встановлено.

Крім того, доказів того, що позивач
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, і до 02 квітня 2003 року
(дата закінчення строку на прийняття
спадщини після смерті батька)
здійснювала правомочності володіння
та користування земельною ділянкою
АДРЕСА_1 та незавершеним будівництвом
об'єктом, що був на ній розташований,
суду не надано.

Посилання позивача на те, що вона
оплачувала членські внески у 2006 та 2008
роках, не можуть бути прийняті судом, як
беззаперечний доказ фактичного
володіння та управління спадковим
майном, оскільки ці внески були
сплачені вже після спливу
шестимісячного строку прийняття
спадщини, коли позивач дізналася про
смерть свого батька.

Згідно із роз'ясненнями п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" від 30 травня 2008 року
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину, вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Необхідною умовою для здійснення
судового захисту є наявність
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів особи.

На момент розгляду справи в суді,
нотаріусом не виносилася постанова про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
щодо оформлення права на спадкове
майно за ОСОБА_2

Тобто, звертаючись до суду з вимогою
про визнання права власності в порядку
спадкування, позивач не дотрималася
процедури отримання спадщини,
передбаченої чинним законодавством.

Тому, суд приходить до висновку, що
позивач ОСОБА_2, будучи обізнаною про
смерть батька з 05.09.2005 року, своє право
на спадкування, як спадкоємець першої
черги за законом, не здійснила (не
реалізувала), а, отже, у встановленому
законодавством порядку право на
спадкування після померлого не набула.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів на підтвердження набуття
права на спірне спадкове майно
позивачкою не надано. Покази свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13,
допитаних в судовому засіданні,
достеменно не підтверджують обставин,
на які посилається позивач в
обґрунтування своїх вимог щодо
фактичного прийняття спадщини.

Що стосується вимог позивача про
визнання недійсними та скасування
рішень, визнання недійсним державного
акту на земельну ділянку та скасування
реєстрації, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно зі Статутом СТ «Дніпро-1» членом
Товариства може бути кожен громадянин,
який мешкає в м. Києві і досяг 18 -
річного віку і виявив бажання та
спроможний брати участь у здійсненні
цілей та завдань Товариства, а в
окремих випадках вибуття із Товариства
члена Товариства за станом здоров'я або
з інших поважних причин, які заважають
виконанню вимог Статуту, один з його
родичів може вступити до Товариства.

На думку суду, позивач, як донька
померлого ОСОБА_6, за життя батька не
була позбавлена можливості вступити до
Товариства у зв'язку зі станом здоров'я
батька відповідно до процедури,
встановленої Статутом СТ «Дніпро-1» та
оформити в подальшому право власності
на земельну ділянку.

Заява ОСОБА_2 до голови СТ «Дніпро-1» про
те, що вона є спадкоємицею померлого
ОСОБА_6 датована 21.11.2008 року, через три
роки після того, як позивач дізналася
про смерть батька (а.с. 46).

Крім того, 29.08.2005 року позивач
зверталася до голови СТ «Дніпро-1» із
заявою про зупинення будь-яких дій щодо
земельної ділянки та визнання
недійсною заяви ОСОБА_3 по оформленню
ділянки (а.с. 45).

Тобто, з серпня 2005 року позивач, будучи
обізнаною про те, що відповідач ОСОБА_3
здійснює оформлення спірної земельної
ділянки у свою власність та ще 01.03.2003
року звернулася до голови правління СТ
«Дніпро-1» Неймана В.К. із заявою про
прийняття її у члени садового
товариства, розуміючи при цьому
наслідки подальшого оформлення
відповідачем права на земельну
ділянку, належних дій, які б
відповідали можливим способам захисту
порушених цивільних прав та інтересів
не здійснила. До суду з позовом про
визнання недійсним та скасування
неправомірних, на її думку, рішень та
державного акту на право власності на
земельну ділянку звернулася лише у 2014
році.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач у встановленому законом
порядку право на спадкування після
померлого батька не набула, а тому
підстав вважати порушеними її права
щодо права власності на спірну
земельну ділянку та, відповідно,
встановлення незаконності набуття
відповідачем права власності на спірну
ділянку, суд не вбачає, як, відповідно, і
правових підстав для задоволення її
вимог про визнання недійсними рішень
органів садового товариства та органів
місцевого самоврядування.

Суд також звертає увагу на те, що
позивачем пред'явлені позовні вимоги
до відповідачів СТ «Дніпро-1», ОСОБА_3 та
Київської міської ради, де Департамент
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації, Управління
державного земельного кадастру
Головного управління Держземагенства
у м. Києві, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, в яких ставиться питання, в тому
числі, і про визнання недійсним
державного акту та його скасування.

Разом з тим, Департамент земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації, Управління державного
земельного кадастру Головного
управління Держземагенства у м. Києві,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві -
виступають як 3-ті особи, тобто, до них
(3-х осіб) будь-яких вимог безпосередньо
позивачем не пред'явлено.

За таких обставин, суд вважає що
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Київської міської ради, СТ «Дніпро-1»
Дарницького району м. Києва, треті
особи: Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації, Управління державного
земельного кадастру Головного
управління Держземагенства у м. Києві,
Перша Київська державна нотаріальна
контора, Головне управління юстиції у
м. Києві, Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання недійсними та скасування
рішень, визнання недійсним та
скасування державного акту та визнання
права власності в порядку спадкування
задоволенню не підлягають. Позовні
вимоги про стягнення матеріальної
шкоди в розмірі 96 901 грн. 20 коп. також
задоволенню не підлягають, оскільки є
похідними від решти позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 208, 209,
212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст.
12,16 ЦК України, ст. 549, 550 ЦК УРСР (1963 р.),
суд

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської міської ради,
Садівничого товариства «Дніпро-1»,
треті особи : Департамент земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації, Управління державного
земельного кадастру Головного
управління Державного земельного
агентства у м. Києві, Перша Київська
державна нотаріальна контора, Головне
управління юстиції у м. Києві,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання недійсними рішень органів
садового товариства, визнання
недійсними, незаконними та скасування
органів місцевого самоврядування,
визнання недійсним державного акту на
земельну ділянку, скасування державної
реєстрації, поділ спадщини, визнання
права власності в порядку спадкування
на об'єкт незавершеного будівництва,
стягнення матеріальної шкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

І.О. Набудович