Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 211/4091/14-ц
Провадження № 2/211/1836/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 вересня 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Рибаєва О.А.

при секретарі судового засідання:
Форманчук К.М.

за участю: представника позивача 1,
позивача 3- ОСОБА_1,

у відсутності: позивача 1 ОСОБА_2,
позивача 2 ОСОБА_3, позивача 3 ОСОБА_4,
представника відповідача Виконавчого
комітету Довгинцівської районної у
місті ради - Таборовець Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кривий Ріг
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Виконавчого
комітету Довгинцівської районної у
місті ради, про встановлення факту, що
має юридичне значення, визнання права
власності в порядку спадкування, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2014 року позивач 1,2,3 звернулися з
позовом до відповідача Виконавчого
комітету Довгинцівської районної у
місті ради, про встановлення факту, що
має юридичне значення, визнання права
власності в порядку спадкування, 12.08.2014
року позивач 1,2,3 надали уточнену
позовну заяву.

В обґрунтування позову позивач 1,2,3
вказали, що чоловікові позивача 1 та
батькові позивача 2,3 - ОСОБА_7 (надалі -
ОСОБА_7), рішенням №367/1 від 27.12.1988 року
надана земельна ділянка, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2 (після
зміни поштової адреси АДРЕСА_2), з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських споруд. 27.12.1988 року на
ім'я ОСОБА_7 оформлено договір про
передачу в безстрокове користування
земельної ділянки під будівництво
житлового будинку. Відповідно до акту
від 13 січня 1989 року земельна ділянка
виділена в натурі представниками
відповідача. ОСОБА_7 оформив технічну
документацію на споруди 02.01.1988 року.
Вказаний план ОСОБА_7 надав до заяви на
підставі якої було прийняте рішення
відповідачем. Виконуючи другий пункт
рішення відповідача, позивач 1 разом з
ОСОБА_7 на виділеній земельній ділянці,
за цільовим призначенням, в період часу
з 1989 року по 1990 рік включно, збудували
житловий будинок А-1 загальною площею
127,0 кв.м., житловою площею 57,8 кв.м., літню
кухню Б, площею забудови 37,2 кв.м., гараж
В, площею забудови 24,2 кв.м., водо колонку
І, замощення II, огорожу №1, ворота з
хвірткою №2. Але, ОСОБА_7 в БТІ вказаний
договір не зареєстрував, та й
відповідно до 227 ЦК України ( в редакції
1963 року), який діяв на той час, право
власності державної реєстрації не
потребувало, а підлягало реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів Договір в
Виконкомі зареєстрований був, другий
примірник цього договору про надання
земельної ділянки знаходився у
Виконкомі. Рішенням відповідача № 278
від 21.05.2014 року була змінена адреса з
АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2 в м. Кривому Розі.
Позивач 1,2,3 є платниками податків на
вищевказану земельну ділянку, за весь
час користування земельною ділянкою
позивач 1,2,3 сплачували податок на
землю. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер,
за життя ОСОБА_7 заповіт не складав.
Після смерті ОСОБА_7 позивач 1,2,3
прийняли спадщину. Інші спадкоємці
першої черги відсутні. Відповідно до
довідки №720 від 21.11.2013 року, виданої ЖЄО
№8, як до відкриття спадщини так і
після, позивач 1,2,3 були зареєстровані
за адресою АДРЕСА_1, де також до смерті
був зареєстрований ОСОБА_7 Через
тривалий час позивач 1,2,3 вирішили
отримати свідоцтво на спадщину за
законом, після смерті ОСОБА_7, але
державний нотаріус Третьої
Криворізької державної нотаріальної
контори відмовив позивачу 1,2,3 у
вчиненні нотаріальної дії - видати
свідоцтво на спадщину за законом
оскільки відсутній правоустановчий
документ на житловий будинок з
господарчими спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
Позивач1,2,3 вважають, що право власності
на домоволодіння з прибудовами, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (до
перейменування поштової адреси
АДРЕСА_2) є. Вказане збудоване нерухоме
майно, позивач1,2,3 вважають, що воно не є
самочинно збудованим, в зв'язку з тим,
що позивачу 1,2,3 був виданий
правоустановчий документ, а саме
нотаріально посвідчений Договір про
передачу в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва,
який на той час й був таким документом,
але позивач1 та ОСОБА_7 не зареєстрували
його в БТІ, про що мається відповідна
довідка. Позивачем 1 був замовлений
технічний паспорт на домоволодіння,
відповідно до якого на земельній
ділянці по АДРЕСА_2, знаходяться:
житловий будинок А-1 загальною площею
127,0 кв.м., житловою площею 57,8 кв.м., літню
кухню Б, площею забудови 37,2 кв.м., гараж
В, площею забудови 24,2 кв.м., водо колонку
І, замощення II, огорожу №1, ворота з
хвірткою №2. Та, в технічному паспорті
вказано, що вказані забудови не є
самочинними. Крім того, згідно з
наказом Міністерства Регіонального
розвитку, будівництва, та
житлово-комунального господарства
України від 09.08.2012 року №404 «Про
внесення змін до Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» - індивідуальні житлові будинки,
садові, дачні будинку, господарчі
(присадибні будівлі та споруди,
прибудови до них, побудовані до 05
серпня 1992 року - не вважається
самочинним будівництвом.

Позивач 1,2,3 просить встановити факт, що
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за
життя на праві спільної сумісної
власності подружжя, володів ? частиною
домоволодіння АДРЕСА_2 до складу якого
входить: житловий будинок А-1 загальною
площею 127,0 кв.м., житловою площею 57,8
кв.м., літня кухню Б, площею забудови 37,2
кв.м., гараж В, площею забудови 24,2 кв.м.,
водо колонку І, замощення II, огорожу №1
ворота з хвірткою №2, як спільне майно
подружжя. Визнати за позивачем 1 право
власності на ? та 1/6 частини
домоволодіння АДРЕСА_2 до складу якого
входить: житловий будинок А-1 загальною
площею 127,0 кв.м., житловою площею 57,8
кв.м., літня кухню Б, площею забудови 37,2
кв.м., гараж В, площею забудови 24,2 кв.м.,
водо колонку І, замощення II, огорожу №1,
ворота з хвірткою №2, в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Визнати за позивачем 2 право власності
на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_2 до
складу якого входить: житловий будинок
А-1 загальною площею 127,0 кв.м., житловою
площею 57,8 кв.м., літня кухню Б, площею
забудови 37,2 кв.м., гараж В, площею
забудови 24,2 кв.м., водо колонку І,
замощення II, огорожу №1, ворота з
хвірткою №2, в порядку спадкування за
законом, після смерті ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнати за позивачем
3 право власності на 1/6 частину
домоволодіння АДРЕСА_2 до складу якого
входить: житловий будинок А-1 загальною
площею 127,0 кв.м., житловою площею 57,8
кв.м., літня кухню Б, площею забудови 37,2
кв.м., гараж В, площею забудови 24,2 кв.м.,
водо колонку І, замощення II, огорожу №1,
ворота з хвірткою №2, в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач 1 у судове засідання не
з'явилася, надала повноваження своєму
представнику (а.с.49-51- копія договору
про надання юридичних послуг).

Позивач 2 у судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву (а.с.58 -
заяву) про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, просить їх задовольнити.

Позивач 3 у судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву (а.с.57 -
заяву) про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, надала повноваження своєму
представнику (а.с.87,88- копія договору
про надання юридичних послуг).

Представник позивача1,3 у судовому
засіданні позовні вимоги позивача 1,3
підтримав просить задовольнити їх в
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явилася, про день та
час розгляду справи була повідомлена у
встановленому законом порядку, надали
відгук (а.с.74 - відгук), в якому вказано
що, заперечень до вимог позивача не
мають, просять розглядати справу без
участі представника.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, надавши оцінку доказам,
якими позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, суд дійшов до висновку про не
можливість задоволення позовних вимог,
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7 (а.с.12 -
копія свідоцтва про смерть), який був
згідно свідоцтва про укладення шлюбу
(а.с.11 - копія свідоцтва про укладення
шлюбу) чоловіком позивачу 1, та згідно
свідоцтва про народження (а.с.15,18 - копії
свідоцтв про народження) батьком
позивача 1,2.

Згідно до ст. 529 ЦК України ( в редакції
1963 року) позивач 1,2,3 є спадкоємцями
першої черги. За життя ОСОБА_7 на
підставі п.1 рішення №367/1 від 27.12.1988 року
(а.с.21 - копія рішення) було
переоформлено земельну ділянку площею
600 кв.м. по АДРЕСА_2 під будівництво
житлового будинку розміром 18,0 х 9,0 м,
житловою площею 45,5 кв.м. за проектом
ДН-КЗ-5. Надали згоду на будівництво
сараю.

На підставі вищевказаного рішення
27.12.1988 року ОСОБА_7 та Виконком
Довгинцівської ради народних
депутатів підписали договір (а.с.23,24 -
копія договору) про надання ОСОБА_7 в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності житловою
площею до 60 кв. метрів, який був
оформлений нотаріально,
зареєстрований в реєстрі під №181
(надалі - договір).

На підставі акту від 13.01.1989 року (а.с.22 -
копія акту) ОСОБА_7 відведено в натурі
вищевказану земельну ділянку.

Згідно п.2 рішення №367/1 від 27.12.1988 року
ОСОБА_7 оформив технічну документацію,
а саме: будівничий паспорт житлового
будинку (а.с.25-27 - копія будівничого
паспорту).

Згідно з п.2 вищевказаного договору
ОСОБА_7 зобов'язався збудувати житловий
будинок, житловою площею 45,5 кв.м, з
кількістю кімнат 3 та сарай 15 кв.м.

Згідно п. 3 вищевказаного договору
будівництво будинку повинно бути
проведено у відповідності з будівничим
паспортом, затвердженим архітектурно -
планувальним управлінням, виконкомом
ради народних депутатів.

Позивачем 1,2,3 надано суду відомість про
технічний стан житлового будинку
станом на 16.04.2014 року (а.с.33-41 - копія
відомості про технічний стан), згідно
якого: загальна площа житлового
будинку складає 127,0 кв.м., житлова площа
складає 57,8 кв.м., літня кухня, гараж,
огорожа, водо колонка, замощення.

Згідно довідки №130039 від 21.11.2013 року
(а.с.47 - копія довідки), згідно архівної
справи станом на 31.12.2012 року в КП ДОР
«Криворізьке БТІ» за адресою: АДРЕСА_2
право власності на ім'я ОСОБА_7 не
зареєстровано.

Відповідно рішення відповідача №278 від
21.05.2014 року (а.с.32 - копія рішення)
вищевказаному будинку з
господарськими побудовами, присвоєно
адресу: АДРЕСА_2.

Згідно спадкової справи №313/1999 від
18.06.1999 року (а.с.75-85 - копія спадкової
справи) позивач 1 надала до третьої
Криворізької державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_7 (а.с. 76 - копія
заяви).

17.07.2011 року позивач 1,2,3 надали до
третьої Криворізької державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7
(а.с. 77 - копія заяви).

Згідно довідки №720 від 21.11.2013 року (а.с.20
- довідка) позивач 1,2,3 проживали та були
зареєстровані з померлим ОСОБА_7 за
однією адресою: АДРЕСА_1.

Позивач 1 є платником земельного
податку за земельну ділянку
розташовану за адресою: м. Кривий Ріг,
АДРЕСА_2, що підтверджується
квитанціями про сплату земельного
податку в період з 2007 по 2014 рік (а.с.29-31 -
копії квитанції) та листом №6190/10/200 від
07.05.2014 року (а.с.28 - лист).

Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу
України визначено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в ред. 1963
року зазначено, що для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

За змістом ст.ст.14-15 Основ цивільного
законодавства Союзу РСР і союзних
республік, самочинним визнавалося
будівництво, яке велося без дозволу
виконавчого комітету відповідної ради,
замість зруйнованого на раніше
відведеній громадянину земельній
ділянці, а також будівництво без
належно затвердженого проекту або з
відхиленням від проекту, або з грубими
порушеннями основних будівельних норм
і правил.

Такі ж положення були закріплені і в
ст.105 ЦК УРСР, введеному в дію у 1963 році.
Право власності на жилий будинок,
збудований громадянином на відведеній
йому в установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої ради (п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» №7 від 4 жовтня 1991 року).

Згідно п.9 вищевказаного договору (а.с.24)
по закінченню будівництва, зведений на
земельної ділянці будинок вступає в
експлуатацію та стає приватною
власністю після визнання приймальною
комісією ради народних депутатів
повної готовності зведених будівель,
оформлених актом комісії.

Аналіз фактичних обставин свідчить про
те, що вищевказана нерухомість
являється самочинним будівництвом,
оскільки була зведена з порушенням
затвердженого будівельного паспорту
(різниця в розмірі площі будинку та
додаткові господарчі споруди), не
прийнята в експлуатацію та не
зареєстрована у виконкомі місцевої
ради.

Таким чином, померлий ОСОБА_7 за життя у
встановленому законом порядку не набув
права приватної власності на
вищевказаний житловий будинок, тому
житловий будинок розташований за
адресою: м. Кривий Ріг, АДРЕСА_2 (нова
адреса: АДРЕСА_2) не увійшов до складу
спадщини.

Звернувшись із позовом до Виконавчого
комітету Довгинцівської районної у
місті ради позивач 1,2,3 не зазначили,
яким чином та які їх права, свободи чи
інтереси з питання, що є предметом
даного спору, порушені, невизнані або
оспорюванні виконкомом органу
місцевого самоврядування, при тому що
заперечень проти позову даний орган не
має.

З приводу встановлення судом факту
володіння будинком на праві власності -
Верховний Суд України (далі - ВСУ)
зазначив наступне. Відповідно до п.17
постанови Пленуму ВСУ "Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мают юридичне значення" № 5
від 31.03.95 (з наступними змінами) суди
повинні мати на увазі, що факт
володіння громадянином жилим будинком
на праві власності встановлюється
судом, якщо у заявника був
правовстановлюючий документ на цей
будинок, але його втрачено і немає
можливості підтвердити наявність
права власності не в судовому порядку.

Позивач 1,2,3 в позовній заяві та
представник позивача 1,3 в судовому
засіданні наполягали на задоволенні
позовних вимог про визнання за
позивачем 1,2,3 права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7, який не
оформив права власності, вимоги про
перехід до позивача 1,2,3 права
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі будівництва цього
домоволодіння, позивачем 1,2,3 не
заявлялися, тому суд розглядає справу у
відповідності до ст.11 ЦПК України та в
межах заявлених позовних вимог.

Щодо інструкції №404 від 09.08.2012 року на
яку посилається позивач 1,2,3, згідно
якої будинки збудовані до 05 серпня 1992
року - не вважаються самочинним
будівництвом, суд доводить наступне:
вищевказана інструкція є підзаконним
актом та розроблена відповідно до
чинного законодавства з метою
нормативно-методичного забезпечення
діяльності суб'єктів господарювання,
які здійснюють технічну
інвентаризацію об'єктів нерухомого
майна. Інструкція визначає порядок та
методику проведення технічної
інвентаризації збудованих
(реконструйованих) будинків,
допоміжних будівель та споруд з метою:
визначення їх фактичної площі та об'єму
(щодо проектних), обстеження та оцінки
технічного стану наявних об'єктів,
установлення вартості об'єктів.

З урахуванням вищенаведеного та того,
що право власності на житловий будинок
з господарчими будівлями та спорудами
не зареєстровано в установленому
законом порядку за спадкодавцем
ОСОБА_7, зазначена нерухомість не може
бути об'єктом права власності в
порядку спадкування, тому позовні
вимоги позивача1,2,3 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 105, 548 ЦК України в ред.
1963 року, постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» №7 від 4
жовтня 1991 року, ст. 10, 11, 212- 215, 234, 256-259 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
до Виконавчого комітету
Довгинцівської районної у місті ради,
про встановлення факту, що має юридичне
значення, визнання права власності в
порядку спадкування - залишити без
задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Рибаєв О. А