Справа № 341/968/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1734/2014
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді Фединяка
В.Д.

суддів:
Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря
Мельник О.М.

з участю сторін
ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3

представника підприємства «Еліта»
Хорошого М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом приватного
заготівельного виробничо-комерційного
підприємства «Еліта» до ОСОБА_2 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою моральної
шкоди за апеляційною скаргою
заготівельного виробничо-комерційного
підприємства «Еліта» на рішення
Галицького районного суду від 25 червня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року приватне
заготівельне виробничо-комерційне
підприємство «Еліта» звернулись в суд
із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
в порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою моральної шкоди і зазначало,
що 12 березня 2013 року близько 15 год. 40 хв.
водій позивача ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки «MERRSEDES-BENZ 917 » реєстр
НОМЕР_1, рухаючи проїзною частиною по
вул. Грушевського у с. Лоєва
Надвірнянського району вчинив наїзд
на пішохода ОСОБА_5, який від отриманих
тілесних ушкоджень помер. ОСОБА_2 з 21
січня по 20 червня 2013 року перебував в
трудових відносинах з приватним
заготівельним виробничо-комерційним
підприємством «Еліта», а 12 березня 2013
року здійснював діяльність пов'язану з
використанням транспортного засобу як
джерела підвищеної небезпеки.
Автомобіль належить фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_6 і переданий
позивачу згідно договору від 20 січня 2013
року в дострокову оренду. Рішенням
Надвірнянського районного суду від 08
серпня 2013 року стягнуто з приватного
заготівельного виробничо-комерційного
підприємства «Еліта» на користь
потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 кожному по
15000 грн. моральної шкоди завданої
смертю фізичної особи внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та 114, 70
грн. судових витрат. Посилаючись на те,
що винним у дорожньо-транспортній
пригоді є відповідач, позивач просив
стягнути з останнього у його користь в
порядку регресу кошти в сумі 33442,34 грн.,
з яких 30000 грн. сплачених в рахунок
відшкодування моральної шкоди
потерпілим ОСОБА_9, ОСОБА_8, 229,40 грн.
судових витрат, 3 222,94 грн. виконавчого
збору та виплат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій.

Рішенням Галицького районного
суду від 25 червня 2014 року відмовлено
приватному заготівельному
виробничо-комерційному підприємству
«Еліта» в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі приватного
заготівельного виробничо-комерційного
підприємства «Еліта» ставиться
питання про скасування оскаржуваного
рішення з ухваленням нового про
задоволенні позову, вказуючи на те, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, дав неправильну
оцінку поданим доказам, допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права й ухвалив
незаконне рішення. На думку апелянта,
суд не врахував того, що відповідач
перебував у трудових відносинах з
підприємством при заподіянні шкоди, а
тому позивач має право зворотної
вимоги до такого працівника у розмірі
виплаченого відшкодування.

У судовому засіданні представник
приватного заготівельного
виробничо-комерційного підприємств
«Еліта» апеляційну скаргу підтримав,
просить її задовольнити.

ОСОБА_2 вважає оскаржуване
рішення суду законним та обґрунтованим
і просить відмовити у задоволенні
апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Відмовляючи приватному
заготівельному
виробничо-комерційному підприємству
«Еліта» у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що не
встановлено вини ОСОБА_10 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 12 березня 2013 року, тому
немає підстав для стягнення з
останнього в понесених позивачем
витратах потерпілим в ДТП.

Висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 12 березня 2013
року близько 15 год. 40 хв., водій ОСОБА_2,
перебуваючи у трудових відносинах з
приватним заготівельним
виробничо-комерційним підприємством
«Еліта», керуючи автомобілем марки
«MERRSEDES-BENZ 917» реєстр НОМЕР_1, який
позивач використовує на підставі
договору оренди, рухаючи проїзною
частиною по вул. Грушевського у с. Лоєва
Надвірнянського району, вчинив наїзд
на пішохода ОСОБА_11, який від отриманих
тілесних ушкоджень помер.
Рішенням Надвірнянського районного
суду від 08 серпня 2013 року стягнуто з
приватного заготівельного
виробничо-комерційного підприємства
«Еліта» на користь потерпілих ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 кожному по 15000 грн. моральної
шкоди завданої смертю фізичної особи
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та 114, 70 грн. судових витрат,
яке виконане позивачем. Зазначених
обставин сторони не заперечують.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно роз'яснень даних в п.6
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки" особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

На особу, яка перебувала в
трудових відносинах на підставі
трудового договору (контракту) і
завдала шкоди життю чи здоров'ю у
зв'язку з використанням транспортного
засобу, що належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно
(частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Постановою старшого слідчого СВ
Надвірнянського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області від 30
квітня 2013 року кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№00000388 від 12.03.2013 року пов'язане з
розслідуванням ДТП відносно ОСОБА_2
закрито у зв'язку з відсутністю в
діянні останнього складу
кримінального правопорушення (а.с.16).

Отже, не встановлено вини ОСОБА_2
у вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 12 березня 2013
року, то відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України
немає підстав для стягнення з
відповідача у порядку регресу
виплаченого позивачем як
користувачем автомобіля НОМЕР_1
відшкодування за заподіяну шкоду.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду викладених в оскаржуваному
рішенні, тому не можуть бути підставою
для скасування справедливого і по суті
правильного рішення суду лише з одних
формальних міркувань.

Колегія суддів вважає
оскаржуване рішення таким, що ухвалене
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстав для
скасування цього рішення, за доводами
апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного
заготівельного виробничо-комерційного
підприємства «Еліта» відхилити.
Рішення Галицького районного суду від
25 червня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з часу набрання
законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:

В.М.Васильковський

А.Ю.Малєєв