Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2645/14
Головуючий у 1-й інстанції: Мосейко Я.В.
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого: Кочеткової
І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Пологівського районного суду
Запорізької області від 22 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
(далі - Банк) звернувся до суду з
указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 23 вересня 2005 року між ним
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір, згідно з яким банк надав
позичальнику кредит у розмірі 4 000 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. ОСОБА_3 свої грошові
зобов'язання за договором не виконала,
внаслідок чого у неї утворилася
заборгованість, розмір якої станом на 24
лютого 2014 року становить 28 842, 68 грн., із
яких заборгованості за кредитом - 3
727,34грн.; заборгованості по процентам за
користування кредитом - 25 115, 34 грн.
Судовим наказом Комунарським районним
судом міста Запоріжжя від 20 грудня 2007
року з боржника стягнуто 9 055,90 грн.
заборгованості. Посилаючись на вказані
обставини, банк просив стягнути з
боржника 21 276, 12 грн. заборгованості за
кредитним договором, яка визначена як
різниця між загальною заборгованістю
і заборгованістю, стягнутою за судовим
наказом, а також суми штрафів за
порушення умов договору : 28 842,68 грн. - 9
055, 90 грн. + 500 грн. + 989,34 грн. = 21 276,12 грн.

Рішенням Пологівського районного суду
Запорізької області від 22 квітня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові,
суд першої інстанції виходив із того,
що Банком пропущений строк позовної
давності, про застосування якого
просила відповідач, подавши відповідну
письмову заяву до суду.

Висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи і вимогам діючого
законодавства.

Встановлено, що 23 вересня 2005 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 , яка після
реєстрації шлюбу змінила прізвище на
Коре панова, був укладений кредитний
договір шляхом приєднання (частина
перша статті 634 ЦК України). Відповідно
до нього 23 вересня 2005 року ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 48 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки - липень 2008 року
(а.с.8-15,34).

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий
самий термін. Відповідно до пунктів 3.1.1,
5.4 правил користування платіжною
карткою граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH) (а.с.9-14).

Із копії особистого рахунку боржника
вбачається, що останній платіж на
погашення кредиту позичальник вніс 25
жовтня 2005 року, строк дій кредитної
картки до останнього дня липня 2008 року.
З відповідним позовом до суду Банк
звернувся у берез 2014 року (а.с.2, 5-7).

Судовим наказом від 20.12.2007 року, який
набрав чинності 09.01.2008 року, з ОСОБА_3
стягнуто на користь Банку 9 055, 90 грн.
заборгованості за кредитним договором,
визначеної станом на 4 грудня 2007 року
(а.с.4).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно правової позиції, висловленої
Верховним Судом України в постанові
від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14),
яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України,
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Зважаючи на те, що перебіг позовної
давності щодо повернення кредиту в
повному обсязі починається зі спливом
останнього місяця дії картки - липень
2008 року, а з відповідним позовом до суду
Банк звернувся у березні 2014 року,
відповідач просила про застосування
строків позовної давності, подавши
відповідну заяву до ухвалення судового
рішення (а.с.26-28), висновки суду першої
інстанції про пропуск позивачем строку
позовної давності відповідає вимогам
закону і матеріалам справи.

Звернення Банку до суду у грудні 2007
року із заявою про видачу судового
наказу, видача такого наказу у
відповідності до ст.264 ЦПК України
призвело до переривання перебігу
позовної давності, після чого перебіг
позовної давності розпочався заново.
Проте і в цьому випадку порушене право
Банку захисту не підлягає, оскільки з
січня 2008 року (дати набрання чинності
судовим наказом) сплив передбачений
ст. 257 ЦК України трирічний строк
позовної давності.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права являються
безпідставними. Оскаржуване рішення
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи, підстав для його скасування
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307, 308,313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Пологівського районного суду
Запорізької області від 22 квітня 2014
року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: