АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1445/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Шимчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
11 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагди Л. Ф.суддівМіщенка С.
В. , Сіренка Ю. В. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Жашківського
районного суду Черкаської області від
18 березня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи,
які не заявляють самостійні вимоги:
ОСОБА_14, Орган опіки та піклування
Жашківської районної державної
адміністрації, про звернення стягнення
та виселення з будинку зі зняттям з
реєстраційного обліку, вивчивши
матеріали справи, -
в с т а н о в и л а :
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» 31 жовтня
2013 р. звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги: ОСОБА_14, про
звернення стягнення.
В позовній заяві зазначалося, що
відповідно до укладеного договору №
отримала кредит у розмірі 145 900 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 20,04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 23 серпня
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісячно в
період сплати позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
Станом на 15 жовтня 2013 р., внаслідок
порушення взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору, ОСОБА_14 має
заборгованість в розмірі 286 364,36 грн.,
яка складається з наступного: 137 475,97
грн. - заборгованість за кредитом; 70 173,68
грн. - заборгованість по процентах за
користування кредитом; 11 911,22 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 52 929 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи, нараховані відповідно до
договору: 250 грн. - штраф (фіксована
частина); 13 624,49 грн. - штраф (процентна
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_6 22
серпня 2008 р. було укладено договір
останній надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: будинок загальною площею
356,60 кв.м., житловою площею 163,20 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належить відповідачу на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житловий будинок.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки складає 200 000 грн.
У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про іпотеку» іпотека за цим договором
поширюється на земельну ділянку, на
якій розташований предмет іпотеки і
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі документу
зазначеному в договорі іпотеки.
Земельна ділянка розташована за
Тому позивач просив суд звернути
стягнення на будинок та земельну
ділянку, що належать відповідачу
ОСОБА_6 в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором.
Виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1
зі зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України.
В ході судового розгляду представником
позивача було подано заяву про
уточнення позовних вимог, а саме про
виселення із зазначеного вище будинку
та зняття з реєстраційного обліку
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13
Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 18 березня 2014
року позов задоволено. В рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_14 перед
ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним
договором № CSG0GA від 22 серпня 2008 р.
в сумі 286 364,36 грн. звернуто стягнення на
предмет іпотеки - будинок загальною
площею 356,60 кв.м., житловою площею 163,20
кв.м. та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та
належать на праві приватної власності
ОСОБА_6, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки на підставі договору
іпотеки від 22 серпня 2008 р. № CSG0GA
ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом укладення
від імені ОСОБА_6 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Виселено з житлового будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_8, які зареєстровані та
проживають в вище вказаному будинку із
зняттям з реєстраційного облік у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного житлового будинку.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» оплачений судовий збір
при подачі заяви до суду в розмірі 2 863,64
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу, в якій просить
про скасування рішення та ухвалення
нового рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу, відповідачку ОСОБА_9
та третю особу ОСОБА_14, які вважали
апеляційну скаргу такою, що підлягає до
задоволення, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а рішення
суду повинно бути змінено в частині
виселення відповідачів виходячи з
наступного.

Судом в ході розгляду справи
встановлено, що відповідно до
укладеного з банком договору від 22
серпня 2008 р., ОСОБА_14 отримала кредит у
розмірі 145 900 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 20,04 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 23 серпня 2018 р.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісячно в
період сплати позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інших витрат.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 575 ЦК України визначено, що
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

У ч. 1 ст. 589 ЦКУ встановлено, що у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Ч. ч. 1, 2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

З матеріалів справи вбачається, що у
порушення умов договору ОСОБА_14 свої
зобов'язання перед банком не виконала,
внаслідок чого станом на 15 жовтня 2013 р.
утворилася заборгованість в розмірі 286
364,36 грн., яка складається з наступного:
137 475,97 грн. - заборгованість за кредитом;
70 173,68 грн. - заборгованість по процентах
за користування кредитом; 11 911,22 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 52 929 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи, нараховані відповідно до
договору: 250 грн. - штраф (фіксована
частина); 13 624,49 грн. - штраф (процентна
складова).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_6 22
серпня 2008 р. було укладено договір
іпотеки, згідно з яким останній надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 356,60 кв.м., житловою
площею 163,20 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належить
відповідачу на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житловий будинок. Обумовлена
сторонами договору іпотеки ціна
предмету іпотеки складає 200 000 грн.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 964657, виданого відділом земельних
ресурсів в Уманському районі,
зареєстрованого в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 34 18
лютого 2008 р.

Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору і в
установлений строк.

Крім того, згідно ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушення зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Позичальник ОСОБА_14 умови кредитного
договору належним чином не виконує, про
що неодноразово повідомлялася, в тому
числі й шляхом надсилання вимоги про
виконання зобов'язань згідно умов
кредитного договору, у зв'язку з чим
станом на 15 жовтня 2013 р. загальна сума
заборгованості за кредитним договором
складає 286 364,36 грн., яка складається з
наступного: 137 475,97 грн. - заборгованість
за кредитом; 70 173,68 грн. - заборгованість
по процентах за користування кредитом;
11 911,22 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 52 929 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи, нараховані відповідно до
договору: 250 грн. - штраф (фіксована
частина); 13 624,49 грн. - штраф (процентна
складова).

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором (дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки стави з метою
погашення заборгованості за тим самим
договором кредиту у разі, якщо на час
розгляду спору заборгованість за
кредитом не погашена.

Крім того, згідно абз. 2 п. 42 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року при цьому суд
не може одночасно звернути стягнення
на предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором.
У такому випадку суд має зазначити в
резолютивній частині рішення лише про
звернення стягнення на предмет іпотеки
із зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України «Про іпотеку»
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Зважаючи на викладене вище, та з
правового аналізу п. 9, абз. 2 п. 42
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року одночасне задоволення
позовних вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки можливо лише у тому випадку,
коли основний боржник за кредитним
договором та іпотекодавець за
забезпеченим кредитним договором є
різними особами.

Тобто виходячи з наведеного, основним
боржником за кредитним договором №
CSG0GA від 22 серпня 2008 р. є ОСОБА_14, а
іпотекодавцем, в силу іпотечного
договору від 22 серпня 2008 р., який було
укладено в забезпечення виконання
кредитного договору, є ОСОБА_6

Оскільки, зазначений договір чи окремі
його положення сторонами не
оскаржувалися та недійсними в судовому
порядку не визнавалися, вони є діючими
для сторін, а виконання договору є
обов'язковим.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правомірно ухвалив рішення в
частині задоволення позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк» про звернення
стягнення в рахунок погашення боргу на
предмет іпотеки.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість вимог банку про
звернення стягнення в рахунок
погашення боргу на предмет іпотеки,
адже позивачем доведено факт
неналежного виконання боржником
зобов'язання за кредитним договором.

Проте, рішення суду в частині виселення
мешканців будинку із зняттям їх з
реєстраційного обліку, колегія суддів
знаходить передчасним.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.

Статтею 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено,
що одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців.

Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону
зазначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 вказаного Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги.

Якщо мешканці не звільнять житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено і в ч. 3 ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку».

Судом при розгляді справи даної справи
наведені вимоги законів не дотримані.

З матеріалів справи вбачається, що
жодних письмових вимог мешканцям
будинку про добровільне звільнення
будинку банком не направлялось, а
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 були залучені судом до
участі у справі на підставі заяви банку
від 8 січня 2014 р. про уточнення позовних
вимог без постановлення судом
відповідної ухвали.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення суду в частині виселення та
зняття з реєстрації відповідачів у
справі, четверо з яких є малолітніми
дітьми, не може залишатися без змін,
підлягає до скасування, з ухваленням в
цій частині вимог банку рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 314, 315, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково, рішення Жашківського
районного суду Черкаської області від
18 березня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи,
які не заявляють самостійні вимоги:
ОСОБА_14, Орган опіки та піклування
Жашківської районної державної
адміністрації, про звернення стягнення
та виселення з будинку зі зняттям з
реєстраційного обліку змінити.

Скасувати рішення Жашківського
районного суду Черкаської області від
18 березня 2014 року в частині виселення з
будинку із зняттям з реєстраційного
обліку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 про виселення з будинку зі
зняттям з реєстраційного обліку
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :