Номер провадження: 22-ц/785/4267/14
Номер справи місцевого суду: 519/1735/13-ц
Головуючий у першій інстанції Котов
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Южного міського суду Одеської області
від 07 лютого 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
сплаті аліментів та пені за кожен день
прострочення сплати аліментів в
загальній сумі 191259 грн. 61 коп.,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом, який
згодом був уточнений та остаточно
поданий до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів та
пені за кожен день прострочення сплати
аліментів в загальній сумі 191259 грн. 61
коп., посилаючись на те, що відповідно
до рішення Южного міського суду
Одеської області від 08 грудня 2010 року
відповідач повинен сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_3 щомісячно,
починаючи з 21.09.2010 року в твердій
грошовій сумі у розмірі 800 грн. на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
повноліття, тобто до 20.01.2016 року та
аліменти на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, на навчання,
починаючи з 21.09.2010 р. у твердій грошовій
сумі у розмірі 780 грн. до кінця строку
навчання, тобто до 01.07.2012 року.

Діти після розірвання шлюбу залишилися
та проживають разом з матір'ю ОСОБА_3

До відділу ДВС у м. Южне зі сторони
відповідача не було надано жодного
документу, який свідчив би про його
неплатоспроможність.

Оскільки відповідач ухиляється від
сплати аліментів, позивачі просили суд
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
пені за кожен день починаючи з 21.09.2011
року по 21.07.2012 року, прострочення
сплати аліментів у розмірі 54 285 грн.;
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_3 суми заборгованості по
аліментах на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1
598 грн. 61 коп. та пені за кожен день,
починаючи з 01.03.2013 року по 20.08.2013 року,
прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5
у розмірі 135 376 грн.

В судовому засіданні позивачі, а також
представник позивача ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі.

Рішенням Южного міського суду Одеської
області від 07 лютого 2014 року позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів та
пені за кожен день прострочення сплати
аліментів в загальній сумі 191259 грн. 61
коп. задоволений в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
пеню за кожен день прострочення сплати
аліментів у розмірі 54 285 грн., стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму
заборгованості по аліментам на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5
у розмірі 1598 грн. 61 коп., стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за кожен
день прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5
у розмірі 135376 грн., а також стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові
витрати.

На рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким відмовити в задоволені
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду підлягає скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК України,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність і
допустимість, або обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.57-66 ЦПК
України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини
другої ст.303 ЦПК України апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів та пені за кожен день
прострочення сплати аліментів в
загальній сумі 191259 грн. 61 коп., суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідача в зв'язку з несплатою
аліментів виникла заборгованість, яка
підлягає стягненню, а тому стягнув з
відповідача неустойки (пені) з 31.03.2011 по
20.08.08.2013 року, за прострочення сплати
аліментів на користь ОСОБА_3, на
утримання молодшого сина ОСОБА_5 в
загальній сумі 135 376 грн., відповідно
розрахунків, на користь ОСОБА_4
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів у період з 21.08.2011 року по
01.07.2012 року в загальній сумі 54 285 грн.,
відповідно до розрахунків, а також
стягнув на користь ОСОБА_3
заборгованість по аліментам на
утримання неповнолітнього ОСОБА_5 у
розмірі 1598,61 грн.

Однак з вказаними висновками суду
першої інстанції колегія суддів
апеляційної інстанції не погоджується
з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Южного міського суду Одеської
області від 08.12.2010 року, з ОСОБА_2 були
стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3
щомісячно, починаючи з 21.09.2010 року в
твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн.
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
повноліття, тобто до 20.01.2016 року та
аліменти на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, на навчання,
починаючи з 21.09.2010 р. у твердій грошовій
сумі у розмірі 780 грн. до кінця строку
навчання, тобто до 01.07.2012 року.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ухилявся від
сплати аліментів у нього станом на
20.09.2013 року утворилась заборгованість
по аліментам у розмірі 27 200 грн. на
утримання молодшого сина ОСОБА_5, що
підтверджується розрахунком
заборгованості по аліментах №ДВ-2/109,
виданим Відділом ДВС Южненського
міського управління юстиції 20.09.2013 року
та у розмірі 8 640 грн. на утримання
старшого сина - ОСОБА_4, що
підтверджується розрахунками
заборгованості по аліментах №ДВ-2/108 та
№ДВ-2/109 відповідно, виданими Відділом
ДВС Южненського міського управління
юстиції Одеської області 20.09.2013 року.

Відповідачем 04.12.2013 року була погашена
заборгованість по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_4 в розмірі 8640 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості по аліментах та копією
квитанції.

Також відповідачем погашена
заборгованість по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_3, на утримання молодшого
сина ОСОБА_5, яка станом на 13.01.2014 року
становила 1598,61 грн., але суд не прийняв
до уваги, що 18.01.2014 року тобто до
проголошення рішення, ОСОБА_2 сплатив
1600 грн. (а.с. 100), а тому колегія суддів
дійшла до висновку про те, що дані
позовні вимоги задоволенню не
підлягають за їх безпідставністю.

Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з
позовом про стягнення заборгованості
по сплаті аліментів та пені за кожен
день прострочення сплати аліментів,
залишивши за собою право в подальшому
уточнити позовні вимоги.

Відповідно до уточнених позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначили, що з ОСОБА_2
пеня за несплату заборгованості
аліментів на неповнолітнього ОСОБА_5
повинна починатися з 01 березня 2013 року
(а.с.60-64).

Суд, не звернувши на це увагу та
стягуючи заборгованість по аліментам,
вийшов за межі заявлених позовних
вимог, стягуючи з ОСОБА_2 пеню по сплаті
аліментів з 01.03.2011 року.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог.

А тому колегія суддів вважає, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
в частині стягнення заборгованості по
пені на неповнолітнього ОСОБА_5,
починаючи з 01.03.2013 року по 20.08.2013 року в
розмірі 3248 грн.(виходячи з наступного
розрахунку з 01.03.2013 року по 01.04.2013 року -
800х142дн.х1%=1136 грн.; з 01.04.2014 року по 01.05.2014
року - 800х112дн.х1%=896 грн.; з 01.05.2013 року по
01.06.2013 року - 800х81дн.х1%=648 грн.; з 01.06.2013
року по 01.07.2013 року - 800х51дн.х1%=408 грн.; з
01.07.2013 року по 01.08.2013 року - 800х20дн.х1%=160
грн.; з 01.08.2013 року по 20.08.2013 року -
800х20дн.х1%=240 грн.).

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення заборгованості по аліментам
на ОСОБА_4, суд першої інстанції також
при розгляді справи помилково прийшов
до висновку, що стягненню підлягає сума
у розмірі 54285 грн., а тому колегія суддів
вважає, що відповідно до перерахунку
підлягає стягненню сума в розмірі 46260
грн., починаючи з 01.09.2011 року по 01.07.2012
року, виходячи з наступного розрахунку
(з 21.09.2011 року по 21.10.2011 року -
780х730дн.х1%=5694 грн.; з 21.10.2011 року по 21.11.2011
року - 780х700дн.х1%=5660 грн.; з 21.11.2011 року по
21.12.2011 року - 780х669дн.х1%=5218 грн.; з 21.12.2011
року по 21.01.2012 року - 780х638дн.х1%=4976 грн.; з
21.01.2012 року по 21.02.2012 року - 780х608дн.х1%=4742
грн.; з 21.02.2012 року по 21.03.2012 року -
780х580дн.х1%=4524 грн.; з 21.03.2012 року по 21.04.2012
року - 780х549дн.х1%=4282 грн.; з 21.04.2012 року по
21.05.2012 року - 780х519дн.х1%=4042 грн.; з 21.05.2012
року по 21.06.2012 року - 780х488дн.х1%=3806 грн.; з
21.06.2012 року по 21.07.2012 року - 780х450дн.х1%=3510
грн.).

В зв`язку з чим, колегія суддів прийшла
до висновку, про те, що позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають задоволенню
частково.

Справа колегією суддів розглянута
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
які знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Виходячи
з розміру задоволених позовних вимог
та документально підтверджених
судових витрат, колегія суддів вважає
за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати у
розмірі 495 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 309
ч. 3, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Южного міського суду Одеської
області від 07 лютого 2014 року -
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
пеню за кожен день прострочення сплати
аліментів у розмірі 46 260 (сорок шість
тисяч двісті шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
пеню за кожен день прострочення сплати
аліментів на отримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 248 (три тисячі
двісті сорок вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 495
(чотириста дев'яносто п'ять) гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва