печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А. В.,

при секретарі - Косенко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Акціонерного товариства закритого
типу «ДВК» про стягнення
заборгованості по виплаті заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року позивача звернувся до
суду з позовом до відповідача в якому
просив стягнути з відповідача на
користь позивача суму заборгованості
по виплаті заробітної плати в розмірі 94
440 грн. 01 коп. та середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільненні, за період з 03 травня 2010 року
по 26 серпня 2014 року, в розмірі 244 857 грн. 31
коп.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 02 січня 2007 року позивача,
відповідно до наказу № 2-к від 02.01.2007
року, було прийнято на посаду
юрисконсульта Акціонерного товариства
закритого типу «ДВК».

01 листопада 2007 року позивача було
призначеного на посаду начальника
юридичного відділу АТЗТ «ДВК», згідно
наказу № 38-к від 30.10.2007 року.

30 квітня 2010 року згідно наказу № 127-к
від 30.04.2010 року позивача було звільнено
з вищевказаної займаної посади на
підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про
працю України.

Тобто в період з 02 січня 2007 року по 30
квітня 2010 року позивач перебував у
трудових відносинах з відповідачем.

Починаючи з травня 2008 року відповідач
припинив виплату позивачу заробітної
плати, що є грубим порушенням ст. 115
Кодексу законів про працю України,
відповідно до якого заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором, але не рідше
двох разів на місяць через проміжок
часу, що не перевищує шістнадцяти
календарних днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 закону України
«Про оплату праці», оплата праці
працівників здійснюється в
першочерговому порядку.

При звільненні позивача зі займаної
посади 30 квітня 2010 року відповідач не
провів розрахунок з позивачем, чим
порушив строки розрахунку при
звільненні передбачені ч. 1 ст. 116
Кодексу законів про працю України,
згідно якої, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства. Установи, організації,
проводиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до довідки вих. № 26-08/14 від 26
серпня 2014 року виданої відповідачем
сума заборгованості по виплаті
заробітної плати ОСОБА_1 за період з
травня 2008 року по 30 квітня 2010 року
складає 94 440 грн. 01 коп.

Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1995 року, середньомісячна
заробітна плата визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці, що передують події, якою
пов'язана відповідна виплата.

Керуючись вищевикладеним, розрахунок
середнього заробітку за весь період
затримки (з 03 травня 2010 року по 26 серпня
2014 року) з виплати заробітної плати
складає:

Оскільки двома останніми календарними
місяцями роботи є березень 2010 року та
квітень 2010 року то за березень 2010 (22
робочих днів) та квітень 2010 року (21
робочих днів) позивачу було нараховано
заробітну плату в розмірі 4870,00 грн. та
4870,00 грн. відповідно, середньоденна
заробітна плата становить (4870,00 грн. +
4870,00 грн. )/(22 робочих днів +21 робочих
днів) = 226 грн.51 коп., де 4870,00 грн. - місячна
заробітна плата за березень 2010 року,
4870,00 грн. - місячна заробітна плата за
квітень 2010 року, 22 робочих днів -
кількість робочих днів у березні 2010
року (відповідно до Листа Міністерства
праці та соціальної політики України
від 25.08.09 р. № 9681/0/14-07/13 «Про розрахунок
норм тривалості робочого часу на 2010
рік»), 21 робочих днів - кількість
робочих днів у квітні 2010 року
(відповідно до Листа Міністерства
праці та соціальної політики України
від 25.08.09 р. № 9681/0/14-07/13 «Про розрахунок
норм тривалості робочого часу на 2010
рік»).

3 урахуванням вищевикладеного середній
заробіток за період з 03 травня 2010 року
по 26 серпня 2014 року становить 244 857 грн. 31
коп. (226 грн. 51 коп. X 1081 робочі дні), де 226
грн. 51 коп. - середній заробіток за
березень 2010 року та квітень 2010 року, 1081
робочі дні - кількість робочих днів
затримки виплати заробітної плати за
період з 03.05.10 року по 26.08.14 року
(відповідно до Листа Міністерства
праці та соціальної політики України
від 25.08.09 р. № 9681/0/14-07/13 «Про розрахунок
норм тривалості робочого часу на 2010
рік», Листа Міністерства праці та
соціальної політики України від 25.08.10 р.
№ 9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норм
тривалості робочого часу на 2011 рік»,
Листа відповідно до Листа Міністерства
праці та соціальної політики України
від 25.08.11 р. № 8515/0/14-11/13 «Про розрахунок
норм тривалості робочого часу на 2012
рік», Листа Міністерства праці та
соціальної політики України від 25.08.12 р.
№ 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норм
тривалості робочого часу на 2013 рік»,
Листа Міністерства праці та соціальної
політики України від 04.09.13 р. № 9884/0/14-13/13
«Про розрахунок норм тривалості
робочого часу на 2014 рік»).

Таким чином середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні, за
період з 03 травня 2010 року по 26 серпня 2014
року, становить 244 857 грн. 31 коп.

Позивач в судовому засідання
підтримав позов.

Представник відповідача, давши
пояснення в судовому засіданні,
повністю визнав позовні вимоги та не
заперечив щодо задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
дослідивши письмові докази по справі в
їх сукупності, приходить до висновку,
що позовні вимоги слід задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Також, постановою Пленуму Верховного
Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», з метою забезпечення
правильного й однакового застосування
судами окремих положень цивільного
процесуального законодавства в ч. 3 п. 24
Пленум Верховного Суду України
постановив дати судам такі роз'яснення:
у разі визнання відповідачем позову,
яке має бути безумовним, і якщо таке
визнання не суперечить закону й не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб (не відповідача), суд ухвалює
рішення про задоволення позову,
обмежившись у мотивувальній частині
рішення посиланням на визнання позову
без з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Отже, враховуючи безумовне визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону й не порушує права, свободи чи
інтереси позивача та інших осіб, суд
ухвалює рішення про задоволення позову
без з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Враховуючи викладене, керуючись
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12.06.2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» та ст. ст. 3, 10, 11, 60, 174 ч. 4, 209,
212-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного
товариства закритого типу «ДВК» про
стягнення заборгованості по виплаті
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства
закритого типу «ДВК» () на
користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) заборгованість по
заробітній платі в розмірі 94 440 грн. 01
коп. , середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні у
розмірі 244 857 грн. 31 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства
закритого типу «ДВК» () на
користь держави 3219 грн. 00 коп. у
відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особою яка була
відсутня при проголошенні рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий