РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочно)

ун. № 759/3329/14-ц

пр. № 2/759/2483/14

09 вересня 2014 року
м.
Київ

Святошинський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді
Миколаєць І.Ю.

при секретарі
Захарченко Н.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КБФ" про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду вищезазначеним
позовом, що був ним неодноразово
уточнений щодо предмета спору і у якому
на час ухвалення рішення просить
стягнути з ТОВ «КБФ» на його користь
грошову суму в розмірі 58752,40 грн., а саме:
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 23 травня 2013 року по 14 березня
2014 року у розмірі 49862,40 грн. та
невиплачені компенсації
невикористаних відпусток за 2012-2014 р.р. в
сумі 8890,00 грн, а також просить стягнути
грошові кошти за завдану моральну
шкоду в розмірі 50000,00 грн. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що
07.05.2012 року його було незаконно
звільнено із займаної посади
начальника відділу
«експортно-імпортних операцій» ТОВ
«КБФ» по скороченню штату
підприємства. Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 22.01.2013 року
ОСОБА_1 було поновлено на роботу, зі
стягненням з відповідача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
яке ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.10.2013 року було
залишено без змін. Після поновлення з
30.10.2013 р. його на роботі, 14.03.2014 року
ОСОБА_1 був звільнений за згодою сторін,
але необхідного грошового розрахунку
проведено не було, в зв»язку з чим
позивач просить задовольнити позов на
підставі ст.ст. 116, 117, 233, 235, 237, 237-1 КЗпП
України, ст.ст. 17, 18, 25 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» та ст. 6 ЗУ «Про відпустки».

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити. Проти заочного
розгляду справи не заперечував.

Відповідач про місце та час розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с. 95, 108), явку свого представника в
судові засідання не забезпечив. В своїх
запереченнях, наданих представником
відповідача Ткаченко О.В. в судовому
засіданні 24.06.2014 року зазначено, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню виходячи з того, що:
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 22.01.2013 року ОСОБА_1 було
поновлено на роботу та стягнуто
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 08.05.2012 року по 22.01.2013 року в
розмірі 22057, 86 грн.; позивачем не вірно
наданий розрахунок середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, в
даному випадку середній заробіток
повинен розраховуватись виходячи з
установлених працівнику в трудовому
договорі тарифної ставки, посадового
місячного окладу; позивач був
відсутній на робочому місці у період з
04.12.2013 року по 14.03.2014 року без поважної
причини, що є прогулом. В зв»язку з
наведеними обставинами відповідач
просить відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог в
повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що згідно Наказу №
143-к від 18.08.2003 року ОСОБА_1 був прийнятий
на роботу на ТОВ «КБФ» та Наказу № 104-к
від 07.05.2012 року був звільнений у зв»язку
зі скороченням штату відповідно до п. 1
ст. 40 КЗпП України (а.с. 35-36).

Відповідно до Наказу ТОВ «КБФ» № 340-к
від 29.11.2013 року (а.с.2) ОСОБА_1 був
поновлений на роботі на посаді
начальника відділу
експортно-імпортних операцій з 30.10.2013
року на підставі рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.10.2013 року (а.с. 18-19). Даним
рішенням від 30.10.2013 року було скасовано
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
23.05.2013 року та залишено в силі рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 22.01.2013 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 до ТОВ «КБФ» були задоволені
частково, та ухвалено: «Поновити ОСОБА_1
на роботі на посаді начальника відділу
експортно-імпортних операцій в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю "КБФ". Стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КБФ" на користь
ОСОБА_1 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 08.05.2012 р. по 22.01.2013
р. в розмірі 22057 грн. 86 коп.» (а.с. 16-17).

Позивач просить стягнути з ТОВ «КБФ»
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 23 травня 2013 року по 14 березня
2014 року у розмірі 49862,40 грн. Суд частково
задовольняє дану вимогу виходячи з
наступного.

З рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 22.01.2013 року вбачається,
що у ОСОБА_1 виникло право вимоги щодо
стягнення з ТОВ «КБФ» середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 08.05.2012 року по 22.01.2013 року. Але,
оскільки позивач просить стягнути дану
суму з 23.05.2013 року, суд не заперечує щодо
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу саме з 23 травня 2013
року.

Оскільки, відповідно до Наказу ТОВ
«КБФ» № 340-к від 29.11.2013 року ОСОБА_1 був
поновлений на роботі з 30.10.2013 року,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу підлягає до стягнення по 29.10.2013
року. Таким чином суд частково
задовольняє вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
23.05.2013 року по 29.10.2013 року.

Згідно порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100 середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні два місяці роботи, що
передують події, з якою пов»язана ця
виплата. Нарахування заробітної плати
за час вимушеного прогулу провадиться
шляхом множення середньоденного
заробітку на кількість робочих днів.
Середньоденна заробітна плата
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі дні на
кількість робочих днів. Середньоденна
заробітної плати визначена рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 22.01.2013 року у розмірі 237,44 грн.

Оскільки вимушений прогул позивача з
23.05.2013 року по 29.10.2013 року становить 111
робочих днів, то середній заробіток за
час вимушеного прогулу за цей період
складає: 111 х 237,44 грн. (середньоденна
заробітна плата позивача) = 26355,84 грн.

Суд не задовольняє вимогу позивача про
стягнення невиплаченої компенсації
невикористаних відпусток за 2012 -2014 р.р.
виходячи з наступного.

У доповненнях № 1 та № 2 до позовної
заяви ОСОБА_1 зазначає, що компенсація
невикористаних відпусток була
нарахована йому частково, а саме за
2012-2014р.р. в розмірі 1910 грн
(125,30грн.+1785,36грн.). Даний факт
підтверджується розрахунковими
листами за травень 2013 року та березень
2014р. (а.с. 58). З наданих позивачем та
відповідачем доказів суд не може
зробити висновок щодо обставин
перебування позивача у відпустці,
кількості днів невикористаної ним
відпустки, а також про неправильність
нарахувань компенсації невикористаних
відпусток за відсутності належних
доказів про це.

Позов в частині стягнення моральної
шкоди в розмірі 50000,00 грн. задоволенню
також не підлягає, оскільки доказів її
спричинення, а також причинного
зв»язку між звільненням та погіршенням
стану здоров»я позивач не надав.

Керуючись ст.ст. 233, 235 КЗпП України, ст.
ст. 10, 11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 224-228, 292, 294 ЦПК
України, суд

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "КБФ" про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, задовольнити
частково.

Стягнути із Товариства з
обмеженою відповідальністю "КБФ" (м.
Київ, вул. Пшенична, буд. 8, ,
р/р 9001 а ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346)
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) середній заробіток за час
вимушеного прогулу у період з 23 травня
2013 року по 29 жовтня 2013 року в розмірі 30154
(тридцять тисяч сто п»ятдесят чотири)
грн. 88 коп.

В інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою
відповідальністю "КБФ" (м. Київ, вул.
Пшенична, буд. 8, , р/р 9001
а ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346) на користь
держави понесені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 301, 55 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: