АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Борисової
О.В., Левенця Б.Б.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 07 квітня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а :

у березні 2014 року ПАТ «Родовід Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2, в якому просило стягнути
солідарно з останніх 11 767,89 доларів США
та 59 639,11 грн. заборгованості,
посилаючись на те, що відповідачами
порушено умови кредитного договору в
частині своєчасного повернення
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитними коштами.

Рішенням Солом`янського районного
суду м. Києва від 07.04.2014 року позов
задоволено у повному обсязі. Вирішено
питання щодо стягнення судового збору.

Справа № 760/4500/14 ц Апеляційне
провадження № 22-ц-796/8830/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Пономаренко Н.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.Не
погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд
розглянув справу у відсутності
відповідачів та не застосував строк
позовної давності як по кредиту так і
по штрафним санкціям.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2
просили апеляційну скаргу
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.05.2007 року між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № 28.4.1/АК-250.07.2, за умовами якого
останній надано кредит у розмірі 22 625
доларів США на придбання автомобіля зі
сплатою 10 % річних строком до 15.05.2014
року.

Цього ж дня між ВАТ «Родовід Банк» та
ОСОБА_2 укладено договір поруки,
відповідно до якого остання
зобов`язалася нести солідарну
відповідальність за виконання
позичальником умов кредитного
договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив, з того, що
банк виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, а позичальник та
поручитель порушили умови договору
щодо своєчасного повернення кредитних
коштів та процентів за користування
цими коштами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частки позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Укладення кредитного договору та
отримання кредитних коштів
підтверджено кредитним договором,
заявою на видачу готівки та не
заперечується позичальником.

Згідно з розрахунком заборгованість
ОСОБА_1 перед банком складає 2 181 доларів
США - поточна заборгованість за
кредитом; 6 047,50 доларів США -
прострочена заборгованість за
кредитом; 40,58 доларів США - поточна
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 3 498,81 доларів
США прострочена заборгованість за
процентами; 361,68 грн. поточна
заборгованість за обслуговування
кредиту; 21 459,76 грн. - прострочена
заборгованість за обслуговування
кредиту.

Крім того, відповідно до умов договору
за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту нараховано
пеню у розмірі 8 892,08 грн.; за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
нараховано пеню у розмірі 12 215,26 грн. та
за несвоєчасне погашення плати по
кредиту нараховано пеню у розмірі 10 580,
73 грн.

Правильність розрахунку апелянтом не
оскаржується і будь - якими доказами не
спростовується.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю три роки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

За змістом зазначених норм суд з
власної ініціативи не вправі
застосовувати позовну давність. Заяви
ж про застосування такого строку щодо
щомісячних платежів, які включені до
розрахунку заборгованості поза межами
трирічного строку позовної давності чи
по пені поза межами річного строку
позовної давності відповідачі не
подавали.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_1 була позбавлена права заявити
про застосування позовної давності
колегія суддів вважає надуманими.

З журналу судового засідання від 19.03.2014
року вбачається, що відповідачі були в
судовому засіданні, проте будь - яких
клопотань про застосування позовної
давності не заявляли, у поясненнях не
зазначали про застосування позовної
давності та надалі таких заяв не
подавали.

Рішення суду в частині солідарного
стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не
оскаржується, а тому в апеляційному
порядку не перевіряється.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
є законним та обгрунованим і не може
бути скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 07 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді