Справа № 465/3725/13-ц
Провадження №2/465/928/14
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2014 року Франківський
районний суд м.Львова

в складі: головуючої судді-
Мартинишин М.О.

при секретарі- Кметь
Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ЛКП «Львівелектротранс», директора
ЛКП «Львівелектротранс» Козака Ореста
Костянтиновича

про визнання дій незаконними,
стягнення недорахованої заробітної
плати та компенсацію моральної шкоди,
суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до
ЛКП «Львівелектротранс», директора ЛКП
«Львівелектротранс» Козака Ореста
Костянтиновича, в якому після подання
заяви про уточнення позовних вимог
просив суд визнати дії директора ЛКП
«Львівелектротранс» Козака Ореста
Костянтиновича в нарахуванні зарплати
незаконними, такими, що призвели до
того, що заробітна плата виплачувалася
в розмірах, нижчих від установленого
законом розміру мінімальної
заробітної плати; стягнути з ЛКП
«Львівелектротранс» на її користь
недоплаченої частини заробітної плати,
а саме: за роботу у липні, серпні 2012 року
в розмірі 264,32(двісті шістдесят чотири
грн. 32 коп.); за роботу у нічний час в
період з 01.08.2011 року по 31.03.2013 року в
розмірі 99,69 грн.( дев'яносто дев'ять грн.
69 коп.), за роботу за період з 01.04.2013 року
по 31.03.2014 року у розмірі 1393,05 грн.(одну
тисячу триста дев'яносто три гривні 05
коп.) та стягнути з ЛКП
«Львівелектротранс» на її користь
компенсацію за нанесену моральну шкоду
в розмірі 5000( п'ять тисяч )грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вона працює у відповідача на посаді
водія трамвая з 28.03.2009 року. Всупереч
наказу №54 та ЗУ „Про державний бюджет
на 2012р. з 01.07.2012р. адміністрацією ЛКП
«Львівелектротранс» розрахунок
тарифних ставок не було переглянуто і
оплата у липні та серпні 2012р.
проводилась з розрахунку мінімальної
зарплати в розмірі 1004грн., що
суперечить ст.97 КЗпП України, п.1.1.8.
Галузевої Угоди на 2010-2012роки та п.5.2.
Колективної Угоди ЛКП
«Львівелектротранс» на 2011-2013 роки. Лише
з 01.09.2012р. оплату праці було приведено з
розрахунку мінімальної зарплати 1073грн.

Тому вважає, що дії директора ЛКП
«Львівелектротранс» Козака О.К. в
нарахуванні зарплати незаконними,
такими, що призвели до того, що
заробітна плата виплачувалася в
розмірах, нижчих від установленого
законом розміру мінімальної плати.
Крім цього, розмір доплати за роботу у
нічні години мав би становити 35%, а не 30%,
як нараховує ЛКП «Львівелектротранс»
посилаючись на додаток №13 Колективної
угоди від 25.08.2011р. Вважає, що норма яка
закріплена в додатку якою встановлена
доплата за роботу у нічний час в
розмірі 30% є незаконною, такою, що
порушує вимоги ст.16, 97 КЗпП України,
вимог Генеральної Угоди та п.1.1.
Колективної угоди ЛКП
«Львівелектротранс» на 2011-2013р..
Неправомірними діями відповідача
відносно порушень трудового
законодавства її була завдана
моральна шкода, яку він оцінює у
розмірі 5000грн. Просить позов
задоволити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
слухання справи у його відсутності,
уточнений позов підтримує повністю,
просить такий задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання, будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
слухання справи, повторно не з'явився. В
письмових запереченнях проти позову
заперечив його, просить у задоволенні
позову відмовити, оскільки підстав для
задоволення позову не має.

10.06.2014 року представник відповідач
подав заяву про заслухання справи у
його відсутності, а тому суд вважає, що
справу слід слухати у його відсутності
на підставі наявних у справі даних чи
доказів, достатніх для постановлення
рішення.

Дослідивши матеріали справи та всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що уточнений позов
підставний та підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених цим кодексом. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України
"Про оплату праці" працівник має право
на оплату праці відповідно до актів
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору.

Відповідно до ст.ст. 2-4 ст. КЗпП України,
Форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні ставки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективним
органом. Конкретні розміри тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених ч.2 цієї статті. Власник
або уповноважений ним орган чи фізична
особа не має права в односторонньому
порядку приймати рішення з питань
оплати праці, що погіршують умови,
встановлені законодавством, угодами,
колективними договорами.

Судом встановлено, що позивач працює у
ЛКП «Львівелектротранс» на посаді
водія трамвая з 28.03.2009 року з оплатою
праці згідно штатного розпису. На
підприємстві для водіїв тролейбуса
встановлена погодинна оплата праці по
тарифних ставках, які розраховуються з
врахуванням визначеного законом
розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 13 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2012р.
установлено мінімальну заробітну
плату з 1 січня - 1073грн., на підставі якої
підлягали перегляду тарифні ставки у
ЛКП „Львівелектротранс».

Наказом ЛКП «Львівелектротранс» №54
від 20.02.2012р. на період подолання
фінансових труднощів відтерміновано
застосування норм оплати праці для
всіх працівників структурних
підрозділів підприємства (крім
низькооплачуваних) визначені Законом
України „Про державний бюджет України
на 2012рік та наказано застосувати з
01.07.2012р. мінімальну заробітну плату
-1073грн. тобто через шість місяців. Наказ
видано на підставі пункту 1.1.8 Галузевої
угоди на 2010-2012р., пункту 5.2. Колективної
угоди ЛКП «Львівелетротранс» на 2011-2013
роки. Аналогічно, Наказом № 177 на період
подолання фінансових труднощів
відтерміновано застосування норм
оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та наказано
застосувати з 01.10.2012 року мінімальну
заробітну плату 1094 грн., наказом № 230 на
період подолання фінансових труднощів
відтерміновано застосування норм
оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та наказано
застосувати з 01.01.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1102 грн., Наказом № 276
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.09.2012 року мінімальну
заробітну плату - 1073 грн., Наказом № 320
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.04.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1118 грн., Наказом № 449
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.06.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1134 грн., Наказом № 06а
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.07.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1147 грн., Наказом № 543а
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.06.2014 року мінімальну
заробітну плату - 1218 грн.

В порушення вимог ст. 14 Закону України
«Про оплату праці», яка передбачає, що
норми колективного договору, які
допускають оплату праці нижче від норм,
визначених генеральною, галузевою або
регіональною угодами, але не нижче від
державних норм і гарантій в оплаті
праці, можуть застосовуватися лише
тимчасово на період подолання
фінансових труднощів підприємства
терміном не більше як шість місяців, а
також аналогічного положення п.1.1.8.
Галузевої угоди між Міністерством з
питань житлово-комунального
господарства України, Всеукраїнським
об'єднанням обласних організацій
роботодавців підприємств
житлово-комунальної галузі „Федерація
роботодавців ЖКГ України та
Центральним комітетом профспілки
працівників житлово-комунального
господарства, місцевої промисловості,
побутового обслуговування населення
України на 2010-2012р. та ч.2 ст.97 КЗпП
України, відповідач -ЛКП
«Львівелектротранс» по спливу шести
місяців з 01.07.2012р. не провів розрахунок
тарифних ставок з мінімальної
заробітної плати 1073грн., та проводив
позивачу оплату праці у липні і серпні
2012р. по тарифних ставках з розрахунку
мінімальної заробітної плати в розмірі
1102грн.

Розмір тарифної ставки позивача у
період липень-серпень 2012р. був меншим
ніж передбачалося умовами галузевої
угоди, а саме вини відповідача ЛКП
«Львівелектротранс», що потягло
недоплату йому заробітної плати за
період липень-серпень на 264,32 грн. за
вказані місяці. Розрахунок суми
заборгованості по заробітній платі
виходячи із погодинної тарифної ставки
позивача протягом липня-серпня 2012р. в
розмірі 12,46грн. із врахуванням
встановленого коефіцієнту для водіїв
трамваїв 1,72 відповідають умовам
Галузевою угоди з додатками.

Зі змісту галузевої угоди, випливає, що
сторони визнали угоду як чинний
правовий акт, на підставі якого
здійснюється регулювання трудових
відносин та соціально-економічних
питань в житлово-комунальному
господарстві, а прийняті сторонами
зобов'язання та норми поширюються на
всіх найманих працівників та
роботодавців, що перебувають у сфері
дії суб'єктів угоди і є обов'язковими
для виконання.

Відповідно до п.1.1.3 галузевої угоди,
мінімальна тарифна ставка за просту
некваліфіковану працю встановлюється
у розмірі не нижче визначеної
законодавством мінімальної заробітної
плати, а мінімальна тарифна ставка
робітника І розряду - у розмірі не менше
120% розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої законом.

Згідно п. 1.1.8 галузевої угоди, на період
подолання фінансових труднощів, але не
більш як шість місяців підприємством
можуть застосовуватись норми оплати
праці нижче від норм, визначених
генеральною, галузевою та
регіональними угодами, але не нижче від
державних норм і гарантій в оплаті
праці.

Як вбачається із розрахунку
недорахованої заробітної плати за
роботу в нічний час, позивачу у період з
01 квітня 2013 р. по 31 березня 2014 р. включно
відповідачем нараховувалось 30% від
тарифної ставки, замість належних 35%, як
це передбачено генеральною угодою.

Згідно розрахунків недоплаченої
заробітної плати за липень, серпень
2012року відповідачем заборговано
позивачу 264,32 грн. та за період з 01.04.2013
року по 31.03.2014 року - 1393,05 грн.

Як вбачається із розрахунку не
донарахованої заробітної плати за
роботу у нічний час за період з 01.08.2011р.
по 31.03.2012р. ЛКП «Львівелектротранс»
заборговано позивачу 99,69 грн.

З наведеного вбачається, що
відповідачем не взято до уваги те, що
відповідно до ст.ст. 21,22 Закону України
"Про оплату праці" та п.12 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 13
від 24.12.1999 року, роботодавець не може в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, які
порушують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними
договорами.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дослідивши
докази по справі, вважає, що з
відповідача на користь позивача слід
стягнути недоплачену заробітну плату
за липень, серпень 2012року в розмірі 264,32
грн., за роботу за період з 01.04.2013 року по
31.03.2014 року у розмірі 1393,05 грн., за роботу
у нічний час за період з 01.08.2011 року по
31.03.2013 року у розмірі 99,69 грн., а всього
разом 1757,06(одну тисячу сімсот п'ятдесят
сім) грн. 06 коп. При цьому суд вважає. що
слід визнати дії директора ЛКП
«Львівелектротранс» Козака Ореста
Костянтиновича в нарахуванні зарплати
незаконними, такими, що призвели до
того, що заробітна плата виплачувалася
в розмірах, нижчих від установленого
законом розміру мінімальної
заробітної плати.

В обґрунтування вимог про
відшкодування моральної шкоди позивач
посилався лише на те, що неправомірними
діями відповідача відносно порушень
трудового законодавства йому була
завдана моральна шкода яку він оцінює у
5000грн., однак всупереч нормам ст.60 ЦПК
України такі вимоги позивачем не
доведено.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться в разі,
коли порушення його законних прав
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків
або змушує докладати додаткових зусиль
для організації свого життя.

У відповідності дост.23 ЦК України,
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди», особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, із знищенням чи
пошкодженням її майна, у душевних
стражданнях, які особа перенесла у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої чи членів її сім»ї.

Оцінюючи відносини, що склалися між
сторонами, суд допускає можливість
заподіяння позивачу моральної шкоди
діями відповідача, проте оцінює її у
розмірі значно меншому ніж заявлено у
уточненому позові, а тому з відповідача
ЛКП «Львівелектротранс» на користь
позивача слід стягнути 1000 гривень
відшкодування моральної шкоди. При
призначенні розміру суд враховує
характер та обсяг заподіяних фізичних
та моральних страждань їх тривалість,
можливість відновлення попереднього
стану, ступінь вини та інші обставини
справи, а також виходить з засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Відтак, вирішуючи питання стягнення
судових витрат, суд приходить до
висновку, що з відповідача слід
стягнути в користь держави 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 30, 57, 60, 88, 169, 212-215,
218 ЦПК України, ст.15,16, 23, 1167 ст.ст. 97, 233,
237-1 КЗпП України, ст.14 Закону України
«Про оплату праці», суд -

в и р і ш и в:

уточнений позов задовольнити частково.

Визнати дії директора ЛКП
«Львівелектротранс» Козака Ореста
Костянтиновича в нарахуванні зарплати
незаконними, такими, що призвели до
того, що заробітна плата виплачувалася
в розмірах, нижчих від установленого
законом розміру мінімальної
заробітної плати

Стягнути з Львівського комунального
підприємства «Львівелектротранс» на
користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну
плату за липень, серпень 2012року в
розмірі 264,32 грн., за роботу за період з
01.04.2013 року по 31.03.2014 року у розмірі 1393,05
грн., за роботу у нічний час за період з
01.08.2011 року по 31.03.2013 року у розмірі 99,69
грн., а всього разом 1757,06 ( одну тисячу
сімсот п'ятдесят сім) грн. 06 коп.

Стягнути з Львівського комунального
підприємства «Львівелектротранс» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з Львівського комунального
підприємства «Львівелектротранс» в
користь держави 243 ( двісті сорок три)
грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Мартинишин
М.О.