АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7849/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновськой Г. В. Доповідач -
Кочкова Н.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Григорченка Е.І., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про зміну черговості
спадкування, визнання права власності
в порядку спадкування за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
29 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого посилалась на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка 20
серпня 2011 року склала і нотаріально
посвідчила заповіт на її, позивачки,
користь. ОСОБА_4 після смерті свого сина
- ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно
ст. 1261 ЦК України стала спадкоємцем за
законом на нерухоме майно: квартири
АДРЕСА_1. Іншим спадкоємцем після
смерті ОСОБА_5 є його син - ОСОБА_3
Посилаючись на те, що на протязі усього
життя вона спілкувалася з ОСОБА_5,
підтримувала доброзичливі стосунки,
турбувалася про нього та його матір
ОСОБА_4, а ОСОБА_3 за життя ОСОБА_5 не
підтримував з ним жодних стосунків і не
надавав йому допомоги, хоча останній,
внаслідок каліцтва та будучи інвалідом
другої групи, потребував її, і ще за
життя, 15 лютого 2008 року, в присутності
свідків, ОСОБА_5 склав письмовий
заповіт, нотаріально не посвідчений, що
обидві належні йому квартири АДРЕСА_1
він заповідає своїй матері ОСОБА_4,
позивачка просила усунути ОСОБА_3 від
права на спадкування майна після
смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4, визнати за нею
право на спадкування за заповітом на
квартири № АДРЕСА_1 (а. с. 3-9).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про зміну черговості
спадкування, визнання права власності
в порядку спадкування - відмовлено (а.с.
88-91).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову (а.с. 93-96).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 24 травня 1994 року,
виданого виконкомом Дніпропетровської
міської ради народних депутатів, набув
право власності на квартиру АДРЕСА_1, та
на підставі договору дарування від 28
квітня 1999 року набув право власності на
квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 13, 14). Він був
інвалідом другої групи, перебував під
диспансерним наглядом у
лікаря-терапевта за місцем проживання
(а. с. 21-30), а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а. с. 48);
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а. с. 49).

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 19 червня
2013 року, виданого Першою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою та
зареєстрованого в реєстрі за № 9-741,
набула право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4
(а. с. 33-36); на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 19
червня 2013 року, виданого Першою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою та
зареєстрованого в реєстрі за № 9-743,
набула право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4
(а. с. 37-40).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 28 жовтня 2011 року
державним нотаріусом Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Кравцовою А.І.
ОСОБА_3 через ненадання
правовстановлюючих документів було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
нерухоме майно після смерті батька -
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 67).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд правильно посилався на те, що
позивачкою не надано належних,
допустимих та достатніх доказів на
підтвердження позовних вимог, оскільки
частина 3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України
зобов'язують кожну сторону надати суду
докази на підтвердження своїх вимог
або заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 квітня 2013 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відсторонення від права на спадкування
(а.с.72-74). Вказане рішення позивачкою не
оскаржувалось, тому набрало чинності,
що ні позивачкою, ні її представниками
у судовому засіданні апеляційного
суду не заперечувалось.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням по цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд не взяв до уваги показання
свідків та дав неправильну оцінку цим
показанням, - не являються підставою
для скасування рішення суду, оскільки
відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду 1 інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те що,
при ухваленні рішення суд не взяв до
уваги в якості доказу заповіт,
складений 15 лютого 2008 року ОСОБА_5 у
простій письмовій формі на користь
матері, - не можна прийняти до уваги,
оскільки згідно із ч.3 ст. 1247 ЦК України
заповіт повинен бути посвідчений
нотаріусом або іншою посадовою особою,
зазначеною у ст.1251-1252 ЦК України.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_4
зверталась до суду із позовом до ОСОБА_3
про усунення від права на спадкування, -
не являється підставою для скасування
рішення суду, оскільки провадження по
даній справи закрито у зв'язку із
смертю позивачки.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено,
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду, справа розглянута в межах
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, тому апеляційний
суд приходить до висновку, що рішення
суду є законним і обґрунтованим, і його
слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308, ЦПК України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
Кочкова Н.О.

Судді:

Григорченко Е.І.

Ткаченко І.Ю.