У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія ВіндЕлектрик» про визнання
поруки припиненою, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 02
березня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»),
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» (далі −? ПАТ «КБ «Надра»)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ВіндЕлектрик» (далі −? ТОВ «Компанія
«ВіндЕлектрик») укладено кредитний
договір № 16/КЛ/2007-840 про відкриття
кредитної лінії з вільним режимом
кредитування, за умовами якого ВАТ «КБ
«Надра» надав ТОВ «Компанія
«ВіндЕлектрик» кредит у розмірі 950 тис.
доларів США зі сплатою 13,9 % річних
строком до 01 листопада 2011 року.

На забезпечення виконання ТОВ
«Компанія «ВіндЕлектрик зобов'язань за
кредитним договором 02 березня 2007 року
між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено
договір поруки.

19 лютого 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ТОВ «Компанія «ВіндЕлектрик» укладено
додаткову угоду № 2 до кредитного
договору

№ 16/КЛ/2007-840, якою було збільшено
відсоткову ставку за користування
кредитною лінією до 15,9 % річних.

30 липня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ТОВ «Компанія «ВіндЕлектрик» укладено
додаткову угоду № 3 до кредитного
договору № 16/КЛ/2007-840, якою було
збільшено відсоткову ставку за
користування кредитною лінією до 16 %
річних.

Позивач зазначив, що відповідачі не
інформували та не отримували його
згоду на збільшення відсоткової ставки
за кредитним договором №
16/КЛ/2007-840. Крім того, у договорі поруки
від 02 березня 2007 року не визначено
строк його дії, а за кредитним
договором № 16/КЛ/2007-840 строк виконання
основного зобов'язання настав 01
березня 2011 року. ВАТ «КБ «Надра» не
пред'явило до нього вимогу як до
поручителя у строк протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором № 16/КЛ/2007-840, тому
просив суд визнати договір поруки від 02
березня 2007 року припиненим.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 січня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 19 березня 2014 року, позов задоволено.
Визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за
договором поруки від 02 березня 2007 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ «КБ
«Надра». Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими

Судами встановлено, що 02 березня 2007
року між ВАТ «КБ «Надра» та ТОВ
«Компанія «ВіндЕлектрик» укладено
кредитний договір

№ 16/КЛ/2007-840 про відкриття кредитної
лінії з вільним режимом кредитування,
відповідно до умов якого ВАТ «КБ
«Надра» надав ТОВ «Компанія
«ВіндЕлектрик» кредит у розмірі 950 тис.
доларів США строком до 01 листопада 2011
року зі сплатою 13,9 % річних (а.с. 6−?8).

02 березня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно
з умовами якого останній як поручитель
прийняв на себе зобов'язання
відповідати перед ВАТ «КБ «Надра» за
повне та своєчасне виконання ТОВ
«Компанія «ВіндЕлектрик» зобов'язань
за кредитним договором № 16/КЛ/2007-840 (а.с.
9).

19 лютого 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ТОВ «Компанія «ВіндЕлектрик» укладено
додаткову угоду № 2 до кредитного
договору

№ 16/КЛ/2007-840, якою було збільшено
відсоткову ставку за користування
кредитною лінією до 15,9 % річних (а.с. 10).

30 липня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ТОВ «Компанія «ВіндЕлектрик» укладено
додаткову угоду № 3 до кредитного
договору

№ 16/КЛ/2007-840, якою було збільшено
відсоткову ставку за користування
кредитною лінією до 16 % річних (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки, здійснене за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на поручителя
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.
Зазначена правова позиція викладена і
у постанові Верховного Суду України
від 18 червня

2012 року у справі № 6-73цс12, яка є
обов'язковою при розгляді аналогічних
справ усіма судами.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки від
02 березня 2007 року поручитель поручився
за виконання/належне виконання
боржником ТОВ «Компанія
«Вінделектрик» взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором від
02 березня 2007 року № 16/КЛ/2007-840. У п. 1.2
договору вказано, що повний обсяг
зобов'язань поручителя визначено у п. 1.1
договору поруки, у якому зазначалися
розмір кредиту та відсоткова ставка за
користування коштами на час його
підписання.

Належних доказів, що банк у вставленому
законом порядку погодив з ОСОБА_4
збільшення відсоткової ставки до 15,9 %,
а згодом до 16 % річних у справі немає.
Доказів, що поручитель повідомлявся
про таке збільшення банком не надано.

Суди обґрунтовано задовольнили позов.
Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П.,
Журавель В.І.