У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до малого
підприємства «Вулкан», третя особа -
ОСОБА_4 про захист прав споживача,
визнання угоди недійсною та стягнення
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5,
який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення
Лугинського районного суду
Житомирської області від 20 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 11 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
визнати недійсним договір № 010901 від 01
вересня 2011 року на виконання проектних
робіт, укладений між ОСОБА_3 та малим
підприємством «Вулкан», стягнути з
відповідача на його користь сплачені
за договором кошти у розмірі 139 575 грн. В
обґрунтування позову зазначив, що
оспорюваний договір підряду є
недійсним, оскільки укладений під
впливом обману (ч. 1 ст. 230 ЦК України) та
із використанням відповідачем
елементів нечесної підприємницької
діяльності (ч. 6 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів»).

Рішенням Лугинського районного суду
від 20 січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 11 березня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач не надав
доказів на підтвердження навмисного
введення його в оману відповідачем та
на підтвердження того, що він помилявся
щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін.

Крім того, суди виходили із того, що
предметом оспорюваного договору є
виконання робіт, які спрямовані не на
задоволення особистих потреб позивача
і третьої особи, а безпосередньо
пов'язані із здійсненням ними
підприємницької діяльності, тому
положення Закону України «Про захист
прав споживачів» на спірні
правовідносини не поширюються.

З такими висновками судів у повній мірі
погодитись не можна, оскільки ці
висновки суперечать вимогам закону.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення повністю не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(його дружина) є фізичними
особами-підприємцями.

Рішенням Путиловицької сільської ради
Лугинського району Житомирської
області від 02 червня 2011 року надано
дозвіл ПП ОСОБА_4 на реконструкцію та
будівництво придорожнього комплексу,
кафетерію, пункту технічного
обслуговування автомобілів та кімнат
відпочинку у АДРЕСА_1, а рішенням від 22
березня 2011 року № 22 надано дозвіл ПП
ОСОБА_3 на технічне обслуговування
автотранспорту у АДРЕСА_1 (а. с. 76-77,79, 86,
88).

01 вересня 2011 року ОСОБА_3 уклав з малим
приватним підприємством «Вулкан»
договір на виконання проектних робіт
по виготовленню проектної
документації на будівництво
придорожнього комплексу, кафетерію,
пункту технічного обслуговування
автомобілів та кімнат відпочинку в
АДРЕСА_1 (а. с. 7-10).

07 грудня 2011 року сторонами підписаний
акт приймання виконаних робіт, згідно
якого МП «Вулкан» у повному обсязі
виконало роботи по виготовленню
проектної документації на будівництво
придорожнього комплексу, кафетерію,
пункту технічного обслуговування
автомобіля та кімнат відпочинку по
АДРЕСА_1. Замовник підтверджує, що
отримав від виконавця відповідну
документацію та інші результати
договірних робіт у повному обсязі,
претензії до виконавця відсутні.
Загальна договірна вартість виконаних
робіт становить 253 400 грн. (а. с. 11).

Суди, посилаючись на ст. ст. 203, 204, 215, 230
ЦК України та дослідивши надані
сторонами докази, дійшли обгрунтовного
висновку про відмову у задоволенні
позову як такого, що не доведений.

Разом з тим, суди, відмовляючи у
задоволенні позову, виходили також із
того, що позивачем замовлялись роботи
не для особистих потреб, а для
здійснення підприємницької
діяльності, тому на дані
правовідносини не поширюється дія
Закону України «Про захист прав
споживачів» (далі - Закон).

Як вбачається з матеріалів справи,
договір на виконання проектних робіт
від 01 вересня 2011 року, укладений між
громадянином ОСОБА_3, як фізичною
особою, та МП «Вулкан» (а. с. 7).

Таким чином висновок судів, що на
правовідносини, які виникли між
сторонами, дія Закону не поширюється, є
помилковим. Відповідно суди не
перевірили наявність чи відсутність
підстав для задоволення позову, якими
обґрунтовував ОСОБА_3 свої вимоги з
посиланням на Закон України «Про
захист прав споживачів».

Оскільки судові рішення у справі
ухвалені з неповним дослідженням
обставини справи судами та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, такі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення Лугинського районного суду
Житомирської області від 20 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 11 березня
2014 року скасувати, справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська