Справа № 478/859/14-ц пров. № 2/478/298/2014
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

23.07.2014 року
Казанківський районний суд
Миколаївської області

в складі: головуючої судді

Сябренко І.П.

за участю: секретаря

Шадорської С.О.

представника третьої особи

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду смт.
Казанка цивільну справу за позовною
заявою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог: ОСОБА_3 про
виселення,

В с т а н о в и в:

21.05.2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про виселення в якому
зазначив, що 18.04.2008 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №NKKZGА00000021
відповідно до якого Банк надав
позичальнику кредит у розмірі 67095
гривень зі сплатою 16,08% річних за
користування кредитом із кінцевим
терміном його повернення 18 квітня 2028
року. В порядку забезпечення
зобов'язань за кредитним договором в
той же день між Банком та ОСОБА_4 було
укладено договір іпотеки, за яким
остання передала в іпотеку Банку
належний їй житловий будинок з усіма
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не
виконувала умови кредитного договору,
ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме вищезазначений
будинок. Рішенням Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 24 травня 2013 р. звернуто стягнення на
предмет іпотеки, будинок АДРЕСА_1 в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором.

У березні 2014 року позивач на підставі
ст.40 Закону України "Про іпотеку" та
ст.109 ЖК України направив відповідачу
вимогу про виселення, яку останній
залишив без задоволення.
Посилаючись на вказані обставини ПАТ
КБ "ПриватБанк" просив виселити
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані і проживають у
зазначеному будинку.

В судове засідання представник
позивача за довіреністю Тимошенко О.А.
не з'явився, надав суду письмову заяву
про можливість розгляду справи в його
відсутності, позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, але від нього надійшла
заява в якій від просить справу
розглядати в його відсутності,
заперечуючи проти позовних вимог
зазначив, що від позивача вимоги про
виселення не отримував.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилася, про дату, час і
місце розгляду справи була повідомлена
у встановленому законом порядку, про що
свідчить розписка про отримання
судової повістки.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог за
довіреністю ОСОБА_1 в судовому
засіданні посилаючись на те, що у
зв'язку з відсутністю в матеріалах
справи доказів отримання відповідачем
письмової вимоги добровільно
звільнити житловий будинок протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, просила відмовити в
задоволенні позову.

Вислухав пояснення представника
третьої особи, дослідивши письмові
докази, суд приходе такого висновку.

Дійсно між ПАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_3 18 квітня 2008 року був укладений
кредитний договір №NKKZGА00000021
відповідно до якого Банк надав
позичальнику кредит у розмірі 67095
гривень зі сплатою 16,08% річних за
користування кредитом із кінцевим
терміном його повернення 18 квітня 2028
року.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором №NKKZGА00000021 від 18
квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір.
Відповідно до умов якого ОСОБА_4
передала ПАТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку
цілий житловий будинок з усіма
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1 (п.35.3 Іпотечного
договору).

Рішенням Казанківського районного
суду від 24.05.2013 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№NKКZGA00000021 від 18 квітня 2008 року,
укладеним між закритим акціонерним
товариством комерційний банк
"ПриватБанк" та ОСОБА_3, в розмірі 205272
(двісті п'ять тисяч двісті сімдесят дві)
гривні 87 коп. звернуто стягнення:
відповідно до іпотечного договору від
18 квітня 2008 року, посвідченого
приватним нотаріусом Казанківського
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_6, на належний на праві
власності ОСОБА_4 житловий будинок
АДРЕСА_1 застосувавши процедуру
продажу шляхом надання
іпотекодержателю права на продаж
предмету іпотеки будь-якій
особі-покупцеві з початковою ціною 94000
грн., з отриманням Банком витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням Банку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Відповідно до довідки Казанківського
РС УДМС України в Миколаївській
області за адресою: АДРЕСА_1 значиться
зареєстрованим ОСОБА_2.

28 березня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
направив на адресу відповідача лист з
вимогою в тридцяти денний строк з дня
отримання вимоги добровільно
звільнити будинок, який є предметом
іпотеки.

Проте, в матеріалах справи відсутні
належні докази, які б підтверджували,
що відповідач ОСОБА_2 отримав цю вимогу.

Відповідно до пункту 43 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», згідно ч.4 ст.9, ст.109 ЖК
України, ст.ст.39-40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в іншій погодженій
сторонами строк.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав
належних та допустимих доказів у
відповідності до ст.ст.57, 59, 64 ЦПК
України на підтвердження своїх доводів
про те, що відповідачу ОСОБА_2 було
вручено попередження про необхідність
звільнити житлове приміщення, передане
в іпотеку Банку протягом одного місяця.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що вимоги позивача ПАТ
КБ «ПриватБанк» про виселення
відповідача ОСОБА_2, є не
обґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Враховуючи те, що позивачем при
зверненні до суду з зазначеним позовом
надані платіжні доручення про сплату
судового збору № ВОК34В01L7 tr.ВОК3D0924В01 L8
від 24.09.2013 року та № ВОК35В054D tr.ВОК3Е0205В054
D1 від 05.02.2014 року, які були ним додані
при зверненні до суду 01 жовтня 2013 року з
позовом до ОСОБА_2 про виселення (справа
№478/1687/13-ц) та 17 лютого 2014 року з позовом
до ОСОБА_2 про виселення (справа
№478/295/14-ц), суд відповідно до вимог ст.88
ЦПК України стягує з позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь держави
судовий збір, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог: ОСОБА_3 про виселення, -
відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" судовий збір на користь
держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Казанківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
представник позивача та відповідач,
які не були присутні у судовому
засіданні можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя