Ухвала іменем україни10 вересня 2014 року

м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючого: Макарчука М.А.,
суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,
Маляренка А.В., Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до державного
нотаріуса Шостої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Черненко Ірини Миколаївни, ОСОБА_5 про
визнання доручення недійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
16 січня 2014 року, в с т а н о в и л
а:ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом
до державного нотаріуса Шостої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко Ірини
Миколаївни, в якому просить визнати
недійсним доручення від імені ОСОБА_3
на ім'я ОСОБА_5 на право керування та
розпорядження автомобілем "Мазда 625",
реєстраційний номер НОМЕР_1 від 09 липня
2003 року, посвідчене державним
нотаріусом Шостої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Черненко І.М. До справи в якості
співвідповідача був залучений ОСОБА_5 В
обгрунтування позову ОСОБА_3 вказує, що
у 1998 році вона купила вищевказаний
автомобіль "Мазда 625" за 20 тис. грн. 09
липня 2003 року відповідач не за її
паспортом посвідчила доручення, за
яким начебто вона уповноважила гр.
ОСОБА_5 розпоряджатися вказаним
автомобілем. Де знаходилась
нотаріальна контора, в якій на той час
працювала відповідач, їй невідомо. Вона
ніколи не була в ній, не бачила
нотаріуса Черненко І.М., також як і
нотаріус ніколи не бачила її.
Довіреність вона не підписувала і не
була знайома з ОСОБА_5 Через три дні
після посвідчення доручення - 12 липня
2003 року; за заявою від її імені, яку вона
не підписувала, на підставі вказаного
доручення її автомобіль було знято в
МРЕВ № 2 з державної
реєстрації.Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
20 вересня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 січня
2014 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
20 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 січня 2014 року скасувати, і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.
Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.За
положеннями ст. ст. 257, 261, 264 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується. Відповідно
до ч. ч. 3-5 ст. 267 цього ж Кодексу позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту. Судом
встановлено і не заперечується жодною
із сторін, що 09 липня 2003 року державним
нотаріусом Шостої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Черненко І.М посвідчено доручення від
імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_5 на
право керування та розпорядження
автомобілем "Мазда 625", реєстраційний
номер НОМЕР_1. Судом також
встановлено, що підпис у дорученні
вчинений не позивачкою, а іншою особою.
Встановивши такі обставини суд прийшов
до правильного висновку про
відсутність волевиявлення позивачки
на видачу спірного доручення і про його
недійсність. Крім
того, судом встановлено і не
заперечується в касаційній скарзі, що
про вказане доручення позивачці було
відомо з 2003 року, а до суду з позовною
заявою ОСОБА_3 звернулася лише у січні
2013 року і клопотань про поновлення
строку позовної давності у місцевому
суді не заявляла, оскільки вважала, що
строк позовної давності був перерваний
у зв'язку із зверненням до суду із
окремими позовами до державного
нотаріуса Шостої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Черненко І.М. і ОСОБА_5
Відповідачка заперечуючи проти позову,
просила застосувати правові наслідки
закінчення строку позовної давності (ч.
4 ст. 267 ЦК України) і відмовити в позові
з цих підстав.Із копій рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 19 травня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної шкоди (а.с.10-12)
та рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 18 квітня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
державного нотаріуса Шостої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко І.М. про
стягнення матеріальної шкоди (а.с.9)
вбачається, що позовні вимоги
ґрунтувалися посиланнями на обставини
про заподіяння шкоди внаслідок
неправомірних дій відповідачів
(деліктні правовідносини). У цій справі
позовні вимоги ґрунтуються доводами
про недійсність доручення з підстав,
встановлених ст. ст. 203, 215 ЦК України.
Встановивши такі обставини суди
прийшли до правильного висновку, що
позовні вимоги про визнання недійсним
доручення у цій справі не є частиною
вимог у справах за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної
шкоди і позовом ОСОБА_3 до державного
нотаріуса Шостої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Черненко І.М. про стягнення
матеріальної шкоди і обґрунтовано
вважали, що позивачка пропустила
встановлені законом строки позовної
давності. З огляду на встановлені
судами обставини ухвалені рішення є
законними та обґрунтованими. Доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків судів попередніх інстанцій
щодо факту звернення до суду із позовом
після закінчення строку позовної
давності. Посилаючись на переривання
строку позовної давності з підстав,
встановлених ч. 2 ст. 264 ЦК України,
позивач неправильно зазначає як
підставу звернення до суду з позовом до
державного нотаріуса Шостої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко І.М., так
і неправильно зазначає заявлені
вимоги, у задоволенні яких було
відмовлено рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
18 квітня 2012 року.З цих підстав колегія
суддів відхиляє зазначені доводи. Інші
доводи також не спростовують висновків
судів попередніх інстанцій і зводяться
до викладення обставин, яким суди дали
належну правову оцінку. Керуючись
ст.ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія
суддів судової палати Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и
л а: Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
а рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
16 січня 2014 року залишити без
змін. Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Макарчук М.А. Судді:
Леванчук
А.О.

Маляренко А.В.

Нагорняк В.А.

Писана Т.О.