Лугинський районний суд Житомирської
Справа № 281/2572/14-ц
Провадження по справі № 6/281/54/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської
області у складі:

головуючого - судді Нечуй
Б.П.

за участі секретаря -
Гельвейчук І.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Лугини
подання старшого державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Лугинського районного управління
юстиції Житомирської області про
обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець
відділу Державної виконавчої служби
Лугинського районного управління
юстиції Житомирської області
звернувся до суду із поданням, в якому
просив обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 у
праві виїзду за межі України, про що
винести відповідну ухвалу; виконання
ухвали покласти на Державну
Прикордонну службу України

Подання обґрунтовується тим, що з 06.07.2006
року на виконанні у відділі ДВС
Лугинського РУЮ перебуває виконавчий
лист №2-535 виданий Олевським районним
судом 11.01.2006 року про стягнення з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання дітей.

ОСОБА_1 ухиляється від сплати
заборгованості.

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
„Про виконавче провадження" у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Суд , дослідивши докази по справі,
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що на виконанні у
ВДВС Лугинського районного управління
юстиції перебуває виконавчий лист №2-535
від 11.01.2006 року про стягнення з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 на утримання
дітей аліментів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України
„Про порядок виїзду з України і в'їзду
в Україну громадян України" однією із
підстав для тимчасового обмеження у
праві виїзду громадян України за
кордон є наявність неврегульованих
аліментних, договірних чи інших
невиконаних зобов'язань - до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 року №231
передбачено, що обмеження у праві
виїзду за межі України пов'язується з
ухиленням громадянина від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням (п.22.5).

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
„Про виконавче провадження"
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно приписів ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п.7 постанови №5
від 30.03.2012 року роз'яснив, що відповідно
до статті 33 Конституції України
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом. Питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону
України „Про виконавче провадження"
та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

В порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України
заявником не надано суду належних та
допустимих доказів того, що ОСОБА_1, як
боржник, ухиляється від виконання
судового рішення та має заборгованість
по сплаті аліментів.

В поданні викладені доводи, які
зводяться лише до правового
обґрунтування можливості звернення до
суду з поданням про обмеження у праві
виїзду за кордон.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
у задоволенні подання необхідно
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
33 Конституції України, ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження ",
ст.6 Закону України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994 року (зі змінами) ,
ст. 377-1 ЦПК України , суд , -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Лугинського
районного управління юстиції
Житомирської області про обмеження
особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду
за межі України через невиконання
судового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана до апеляційного суду
Житомирської області через Лугинський
районний суд протягом п'яти днів з дня
отримання копії цієї ухвали.

Суддя Б. П. Нечуй