Справа № 342/268/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2041/2014
Головуючий у 1 інстанції Корюкіна М.П.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Мелінишин Г.П., Шалаути Г.І.

секретаря
Капущак С.В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4, представників
третіх осіб - Боднарчук О.Л., Цахнюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_8,
ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
третьої особи - органу опіки та
піклування Городенківської районної
державної адміністрації, управління
державної міграційної служби в
Івано-Франківській області в особі
Городенківського РС УДМС про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
примусове виселення мешканців із
житлового будинку і скасування їх
реєстрації, за апеляційною скаргою
представника публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» -
Гаврилюка Володимира Михайловича на
рішення Городенківського районного
суду від 30 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року банк звернувся в суд
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 23 червня 2006 року між Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль»,
правонаступником якого є позивач та
ОСОБА_8 був укладено Генеральну
кредитну угоду №010/14-20/701 з терміном дії
до 20.08.2013 року. В рамках даної кредитної
угоди укладені кредитний договір
№014/14-20/701-1 від 23.08.2006 року та кредитний
договір №014/14-20/701-2, згідно з умовами
яких позичальнику надано споживчі
кредити у сумі відповідно 28000 доларів
США та 100000 доларів США зі сплатою 13%
річних строком до 20.08.2013 року. ОСОБА_3
виступив поручителем ОСОБА_8 У зв'язку
з невиконанням своїх зобов'язань, банк
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
який задоволено частково. Рішення суду
набрало законної сили, однак не
виконане, заборгованість не погашена і
становить 178532,73 долари США, що за
офіційним курсом НБУ складає 1427012 грн. 11
коп.

З метою виконання зобов'язання по
Генеральній кредитній угоді, між
позивачем ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки нерухомого майна -
житлового будинку з прибудовами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Банк
направив відповідачам вимоги про
добровільне звільнення домоволодіння,
які залишились без реагування. Просив
суд позов задовольнити.

Рішенням Городенківського
районного суду від 30 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» ставить
питання про скасування оскаржуваного
рішення з ухваленням нового про
задоволення позову, вказуючи на те, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, дав неправильну
оцінку поданим доказам, допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права й ухвалив
помилкове рішення. На думку апелянта,
суд помилково зіслався на ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого, як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», введення
мораторію не передбачає втрату
кредитором права на звернення
стягнення на предмет іпотеки у випадку
невиконання боржником зобов'язань за
договором, а лише тимчасово забороняє
кредитору захищати свої права у
визначений спосіб, а відмова у
задоволенні позову остаточно
позбавляє кредитора такого права.

В судовому засіданні представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримала з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просила про їх
задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
апеляційну скаргу заперечили, вважають
її безпідставною, а рішення суду
законним та обґрунтованим, яке просили
залишити в силі.

Представники третіх осіб також
погоджуються з рішенням суду першої
інстанції.

в судове засідання не з'явилася, хоча
належним чином повідомлена про час й
місце розгляду справи, що у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, представника
апелянта, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно п.1
ст. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого,як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», протягом дії цього закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави, згідно із ст. 4 ЗУ
«Про заставу» та/або предметом іпотеки,
згідно зі ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо
таке майно виступає, як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 23
червня 2006 року між Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль»,
правонаступником якого є позивач та
ОСОБА_8 був укладено Генеральну
кредитну угоду №010/14-20/701 з терміном дії
до 20.08.2013 року. В рамках даної кредитної
угоди укладені кредитний договір
№014/14-20/701-1 від 23.08.2006 року та кредитний
договір №014/14-20/701-2, згідно з умовами
яких позичальнику надано споживчі
кредити у сумі відповідно 28000 доларів
США та 100000 доларів США зі сплатою 13%
річних строком до 20.08.2013 року. ОСОБА_3
виступив поручителем ОСОБА_8 У зв'язку
з невиконанням своїх зобов'язань, банк
з вернувся в суд з позовом до ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
який задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_8 і ОСОБА_3 в солідарному порядку в
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
916507,93грн. боргу, відсотків та пені.

Вищевказані обставини підтверджуються
документальними доказами, що є в
матеріалах справи та не заперечуються
сторонами.

У відповідності до п.1 ст. 1 ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого,як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», від 03.06.2014
року № протягом дії цього закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави, згідно із ст. 4 ЗУ
«Про заставу» та/або предметом іпотеки,
згідно зі ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо
таке майно виступає, як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній валюті
та за умови, що таке нерухоме житлове
майно використовується як місце
постійного проживання позичальника,
майнового поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.
метрів для квартири та 250 кв. метрів для
житлового будинку.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що оскільки нерухоме
житлове майно використовується, як
місце постійного проживання
відповідачів, його загальна площа не
перевищує 250 кв.м., то суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» - Гаврилюка
Володимира Михайловича відхилити.

Рішення Городенківського районного
суду від 30 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Г.П. Мелінишин

Г.І. Шалаута