Справа № 611/242/14-ц
Провадження № 2/611/72/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року Барвінківський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого судді - Андросова О.М.

секретаря -
Сторчай С.В,,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Барвінковому
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Подолівська» про захист честі,
гідності та ділової репутації,
спростування недостовірної
інформації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, мотивуючи його наступним.

14 листопада 2013 року кваліфікаційно -
дисциплінарною комісією адвокатури
Харківської області зареєстрована
скарга за підписом генерального
директора ТОВ АФ «Подолівська» ОСОБА_2
від 8 листопада 2013 року за № 453.

У вказаній скарзі зазначено, що 22
жовтня 2013 року позивачем до ТОВ АФ
«Подолівська» було подано заяву з
підробленим підписом ОСОБА_3 Проте у
заяві від 18 листопада 2013 року на ім'я
голови кваліфікаційно - дисциплінарної
комісії адвокатури Харківської
області остання підтвердила
належність їй підпису у заяві від 22
жовтня 2013 року, чим спростувала
обставини, викладені у скарзі
відповідача за підписом ОСОБА_2

Крім того, у скарзі від 8 листопада 2013
року зазначено, що 4 листопада 2013 року
під час засідання колегії
Барвінківської РДА Харківської
області від голови Барвінківської РДА
ОСОБА_4 ОСОБА_2 стало відомо, що позивач
звертався до ОСОБА_4 з вимогою
здійснити на ОСОБА_2 тиск з боку
державного органу для заборони
розголосу ніби - то незаконних дій
ОСОБА_1 Проте, як вбачається з відповіді
голови Барвінківської РДА ОСОБА_4 на
звернення ОСОБА_1, обставини, зазначені
у скарзі за підписом ОСОБА_2 від 8
листопада 2013 року, є недостовірними та
не відповідають дійсності.

Рішенням кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури
Харківської області від 24 грудня 2013
року щодо ОСОБА_1 відмовлено в
порушенні дисциплінарної справи.

На підставі наведеного позивач просить
визнати недостовірною інформацію,
розповсюджену у скарзі від 8 листопада
2013 року за підписом генерального
директора ОСОБА_2, та зобов'язати
відповідача спростувати недостовірну
інформацію щодо нього у такий самий
спосіб.

Крім того, позивач вважає, що
розповсюдження щодо нього
недостовірної інформації призводить
до формування його негативної
характеристики як громадянина. Вказані
дії відповідача принизили його честь,
гідність, завдали йому моральних
переживань, страждань, викликавши
погіршення здоров'я, тобто моральної
шкоди, яку позивач оцінює в 50 000 грн. і
просить стягнути цю суму з відповідача
на його користь.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, мотивуючи обставинами,
викладеними в позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в його задоволенні,
посилаючись на те, що 22 жовтня 2013 року
до приймальні ТОВ АФ «Подолівська»
звернувся адвокат ОСОБА_1, який
повідомив, що діє від імені та в
інтересах ОСОБА_3 При цьому документу,
який би підтверджував його
повноваження представляти інтереси
ОСОБА_3, позивач не надав, пред'явивши
заву від імені ОСОБА_3 про те, що остання
має намір самостійно використовувати
земельну ділянку, яка належала її
матері ОСОБА_6 Земельна ділянка ніби -
то шляхом самозахоплення
використовується ТОВ АФ «Подолівська»
чи АФ «Барвінківська».

Вивчивши заяву, ОСОБА_2 доручив
спеціалісту підприємства ОСОБА_7
з'ясувати безпосередньо у ОСОБА_3, нею
було написано вказану заяву чи
сторонньою особою. Після зустрічі з
ОСОБА_3 ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_2, що
ОСОБА_3 ніяких заяв на адресу
підприємства не писала і підпис у заяві
від 22 жовтня 2013 року їй не належить.

Крім того, представник відповідача
зазначив, що 4 листопада 2013 року під час
засідання колегії Барвінківської РДА
від голови Барвінківської РДА ОСОБА_4
ОСОБА_2 стало відомо, що до ОСОБА_4
звертався ОСОБА_1 з вимогою здійснення
тиску на ОСОБА_2 з метою заборони
розголосу дій позивача з підробки
заяви ОСОБА_3 В зв'язку з цим, маючи
намір довести вказану інформацію до
відома кваліфікаційно - дисциплінарної
комісії адвокатури Харківської
області, відповідачем 8 листопада 2013
року було подано скаргу. На час подачі
вказаної скарги відповідач вважав цю
інформацію достовірною та мав намір
довести саме вказану інформацію, яка
йому стала відома.

У подальшому відповідач, 15 листопада 2013
року дізнавшись, що голова
Барвінківської РДА ОСОБА_4 не
підтверджує викладену вище інформацію,
подав до кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури
Харківської області скаргу в новій
редакції, в якій виключив зі скарги
посилання на те, що 4 листопада 2013 року
під час засідання колегії
Барвінківської РДА від голови
Барвінківської РДА ОСОБА_2 стало
відомо, що до ОСОБА_4 звертався ОСОБА_1 з
вимогою здійснення тиску на ОСОБА_2 для
заборони розголосу дій позивача з
підробки заяви ОСОБА_3 Раніше надіслану
каргу від 08.11.2013 року позивач прохав не
розглядати.

Не визнаючи позов, представник
відповідача зазначив, що, звертаючись
до кваліфікаційно - дисциплінарної
комісії, відповідач мав намір довести
до відома комісії саме ту інформацію,
яка йому була відома на час звернення
зі скаргою, щоб у встановленому законом
порядку притягти ОСОБА_1 до
відповідальності за допомогою
уповноваженого на те органу, а не з
метою розповсюдження та поширення
недостовірної інформації щодо
позивача.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що генеральним
директором ТОВ АФ «Подолівська» ОСОБА_2
8 листопада 2013 року до кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури
Харківської області було подано скаргу
про порушення дисциплінарної справи
щодо адвоката ОСОБА_1 та накладення на
нього дисциплінарного стягнення у
вигляді позбавлення права на зайняття
адвокатською діяльністю.

Зі змісту вказаної скарги вбачається,
що 22 жовтня 2013 року до приймальні ТОВ АФ
«Подолівська» звернувся адвокат
ОСОБА_1, який повідомив, що діє від імені
та в інтересах громадянки ОСОБА_3 При
цьому документу, який би підтверджував
його повноваження представляти
інтереси ОСОБА_3, позивач не надав,
пред'явивши заяву від імені ОСОБА_3 про
те, що остання має намір самостійно
використовувати земельну ділянку, яка
належала її покійній матері ОСОБА_6
Земельна ділянка ніби - то шляхом
самозахоплення використовується ТОВ
АФ «Подолівська» чи АФ
«Барвінківська».

Вивчивши заяву, генеральний директор
ОСОБА_2 доручив спеціалісту
підприємства ОСОБА_7 з'ясувати
безпосередньо у ОСОБА_3, нею було
написано вказану заяву чи сторонньою
особою. Після зустрічі з ОСОБА_3 ОСОБА_7
повідомив ОСОБА_2, що ОСОБА_3 ніяких заяв
на адресу підприємства не писала і
підпис у заяві від 22 жовтня 2013 року їй
не належить.

Крім того, із вказаної скарги
вбачається, що 4 листопада 2013 року під
час засідання колегії Барвінківської
РДА Харківської області від голови
Барвінківської РДА ОСОБА_4 ОСОБА_2 стало
відомо, що позивач звертався до ОСОБА_4
з вимогою здійснити на ОСОБА_2 тиск з
боку державного органу для заборони
розголосу ніби - то незаконних дій
ОСОБА_1 (а.с. 55).

У подальшому відповідач, 15 листопада 2013
року дізнавшись, що голова
Барвінківської РДА ОСОБА_4 не
підтверджує викладену вище інформацію,
подав до кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури
Харківської області скаргу в новій
редакції, в якій виключив зі скарги
посилання на те, що 4 листопада 2013 року
під час засідання колегії
Барвінківської РДА від голови
Барвінківської РДА ОСОБА_2 стало
відомо, що до ОСОБА_4 звертався ОСОБА_1 з
вимогою здійснення тиску на ОСОБА_2 для
заборони розголосу дій позивача з
підробки заяви ОСОБА_3 Раніше надіслану
каргу від 08.11.2013 року позивач прохав не
розглядати. (а.с. 23 - 25).

Відповідно до рішення кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури
Харківської області від 24 грудня 2013
року, в порушенні дисциплінарної
справи щодо адвоката ОСОБА_1 було
відмовлено (а.с. 9).

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 показали, що за
дорученням генерального директора ТОВ
АФ «Подолівська» ОСОБА_2 у жовтні
місяці 2013 року вони, як працівники
вказаного підприємства, проводили
перевірку заяви ОСОБА_3 від 22 жовтня 2013
року. При цьому свідки спілкувалися з
ОСОБА_3О, і та пояснювала, що вказаної
заяви не писала. Перед цим з нею
спілкувався адвокат ОСОБА_1, який
пропонував їй оформляти земельну
ділянку померлої матері. На прохання
свідків ОСОБА_3 власноручно написала їм
заяву про те, що вона ніколи не писала
заяв на ім'я генерального директора ТОВ
АФ «Подолівська» ОСОБА_2 з проханням не
використовувати земельну ділянку, яка
належала її померлій матері. Про
результати перевірки свідки доповіли
ОСОБА_2

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11 показали, що у жовтні
місяці 2013 року до ТОВ АФ «Подолівська»
звертався з заявою за підписом ОСОБА_3
адвокат ОСОБА_1 з проханням не
використовувати земельну ділянку, яка
належала матері ОСОБА_3 При цьому
документу, який би підтверджував його
повноваження представляти інтереси
ОСОБА_3, позивач не надав. ОСОБА_10
зареєстрував вказану заяву і передав
до юридичного відділу підприємства. В
судовому засіданні позивач цього факту
не оспорював.

Допитана у судовому засіданні як
свідок ОСОБА_3 показала, що у 2013 році до
неї підходив адвокат ОСОБА_1 з
пропозицією оформлення документів на
земельну ділянку, що належала її
померлій матері і дісталась їй у
спадок. При цьому вона ставила підписи
на якихось документах, що надавав
ОСОБА_1 Пізніше, в жовтні місяці 2013 року,
до неї приїхали працівники ТОВ АФ
«Подолівська», показали їй заяву від її
імені на ім'я генерального директора
ТОВ АФ «Подолівська» ОСОБА_2 від 22
жовтня 2013 року про те, що вона, ОСОБА_3,
має намір самостійно використовувати
земельну ділянку, яка належала її
матері ОСОБА_6, і що земельна ділянка
ніби - то шляхом самозахоплення
використовується ТОВ АФ «Подолівська».
Вона пояснила працівникам ТОВ АФ
«Подолівська», що зазначеної заяви не
писала і не має ні до кого претензій з
приводу оренди земельної ділянки. Вона
підтвердила це письмово у власноручно
написаній заяві від 29.10.2013 року, яку їй
надали для огляду в судовому засіданні.
Коли вона писала, що підпис їй не
належить, вона мала на увазі, що не
готувала заяву і свідомо її не
підписувала.

Не писала вона також і заяву від 18
листопада 2013 року на ім'я голови
кваліфікаційно - дисциплінарної
комісії адвокатури Харківської
області.

Хоча підписи на обох заявах від 22
жовтня 2013 року та від 18 листопада 2013
року належать їй, вона вказаних заяв не
писала і свідомо не підписувала. Вона
вважає, що могла їх підписати не
читаючи, коли ОСОБА_1 надавав їй на
підпис якісь документи, пов'язані з
оформленням земельної ділянки.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_3,
суд приймає до уваги показання свідка в
тій частині, що при спілкуванні з
працівниками ТОВ АФ «Подолівська» вона
повідомляла їм про те, що заяву від 22
жовтня 2013 року не підписувала. Ця
обставина підтверджується показаннями
у судовому засіданні свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, письмовою заявою ОСОБА_3
від 29 жовтня 2013 року (а.с. 22), яку вона
власноручно в присутності свідків
написала на ім'я ОСОБА_2, що підтвердила
у судовому засіданні. У суду нема
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9. Дані про їхню
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, і такі
клопотання при слуханні справи
учасниками судового розгляду не
заявлялися. Їх показання об'єктивно
підтверджуються і не суперечать іншим,
зібраним по справі доказам.

Відповідно до листа за підписом голови
Барвінківської районної державної
адміністрації ОСОБА_4 від 18 листопада
2013 року, обставини, зазначені у скарзі
генерального директора ТОВ АФ
«Подорлівська» ОСОБА_2 від 8 листопада
2013 року, є недостовірними та не
відповідають дійсності (а.с. 8).

З огляду на наведене суд приймає до
уваги пояснення представника
відповідача в тій частині, що на час
звернення до кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури
Харківської області зі скаргою про те,
що 4 листопада 2013 року під час засідання
колегії Барвінківської РДА від голови
Барвінківської РДА ОСОБА_4 ОСОБА_2 стало
відомо, що до ОСОБА_4 звертався ОСОБА_1 з
вимогою здійснення тиску на ОСОБА_2 для
заборони розголосу дій позивача з
підробки заяви ОСОБА_3, саме таку
інформацію відповідач на той час
вважав дійсною.

Наведена в скаргах відповідача
інформація про те, що підпис в заяві від
22.10.2013 року не належить ОСОБА_3, на
момент подачі скарги до КДК була
підтверджена результатами перевірки
працівниками ТОВ АФ «Подолівська», та
власноручно написаною заявою ОСОБА_3
від 29.10.2013 року.

Конституція України визнає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю та зазначає, що кожен має
право на повагу до його гідності (ст. ст.
3, 28).

Разом з тим, Конституцією України
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно статті 34 Конституції України
здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Відповідно до статей 297, 299 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі, на недоторканість
своєї ділової репутації, а також право
на спростування недостовірної
інформації та право на відповідь.

За змістом ч ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканими. Фізична особа має право
звернутися до суду з позовом про захист
честі та гідності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
інформацію» під інформацією слід
розуміти документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища,
що відбуваються у суспільстві, державі
та навколишньому природному
середовищі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.п. 15, 16 постанови від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача;
в)поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г)поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право. Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі. Поширенням
інформації також є вивішування
(демонстрація) в громадських місцях
плакатів, гасел, інших творів, а також
розповсюдження серед людей листівок,
що за своїм змістом або формою порочать
гідність, честь фізичної особи або
ділової репутації фізичної та
юридичної особи. Недостовірною
вважається інформація, яка не
відповідає дійсності або викладена
неправдиво, тобто містить відомості
про події та явища, яких не існувало
взагалі або які існували, але відомості
про них не відповідають дійсності
(неповні або перекручені).

Разом з тим, відповідно до Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк (стаття 40);
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб (частина
друга статті 55).

У постанові Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» зазначається, що
«відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у
випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації».

Частина 1 статті 36 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
передбачає, що право на звернення до
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури із заявою (скаргою) щодо
поведінки адвоката, яка може бути
підставою для дисциплінарної
відповідальності, має кожен, кому
відомі факти такої поведінки.

Зі змісту наведеної вище скарги
відповідача до кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури та
встановлених в судовому засіданні
обставин справи суд вважає, що у
відповідача на час подачі скарги були
підстави для звернення до
кваліфікаційно - дисциплінарної
комісії адвокатури Харківської
області, яка була компетентна
перевірити наведену в скарзі
інформацію та надати відповідь
заявнику.

Відповідач не зловживав правом на
звернення до
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури, про що йдеться у ч. 2 статті
36 Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність».

На підставі наведеного суд доходить
висновку, що подання відповідачем
скарги від 08.11.2013 року до
кваліфікаційно - дисциплінарної
комісії адвокатури Харківської
області, до органу, який компетентний
був розглянути скаргу, не може
вважатись поширенням відомостей, які
порочать честь, гідність чи ділову
репутацію ОСОБА_1 в розумінні ст.ст. 297,
299 ЦК України або завдають шкоди його
інтересам, незважаючи навіть на те, що в
скарзі могли бути наведені дані, які не
відповідають дійсності. Зазначену
скаргу відповідачем було подано з
метою захисту своїх законних прав і на
підставах, передбачених Конституцією
України і статтею 36 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодного доказу на
підтвердження того, що в заяві
відповідача містяться завідомо
неправдиві відомості, а також тієї
обставини, що для звернення
відповідача до кваліфікаційно -
дисциплінарної комісії адвокатури
Харківської області не було жодних
підстав і подання скарги було
викликано не наміром захистити свої
права, свободи чи законні інтереси.

Позивач зазначав, що дії відповідача
щодо нього призвели формування
негативної оцінки його як громадянина.
Проте позивачем в судовому засіданні
даний факт не був доведений.

Після всебічного, повного дослідження
й оцінки всіх наданих сторонами
доказів в їх сукупності і взаємозв'язку
суд дійшов висновку щодо необхідності
відмови в задоволенні позовної вимоги
про захист честі і гідності та ділової
репутації.

Всі інші вимоги позивача є похідними
від цієї вимоги, і тому також не
підлягають задоволенню.

В зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК
України судові витрати не підлягають
відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст. 40 Конституції України, ст.
ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 23,
297, 299, 1167 ЦК України, постановою Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Подолівська» про захист честі,
гідності та ділової репутації,
спростування недостовірної
інформації, стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Барвінківський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
які не були присутні при його
проголошенні - протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено 15
квітня 2014 року.

Суддя
О.М.Андросов