АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/1381/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2778/14
Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

При секретарі: Зеленській О.І.

За участі: ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Пирятинського районного
суду Полтавської області від 22 липня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним, повернення
автомобіля та стягнення моральної
шкоди.

У травні 2014 року ОСОБА_3 подав до суду
заяву в порядку ст. 31 ЦПК України про
зміну предмету та підстав позову.
Зазначав, що 23 листопада 2007 року надав
ОСОБА_1 кошти в розмірі 25000 грн. у позику
для купівлі автомобіля з умовою їх
повернення строком на 3 роки. Однак до
цього часу відповідач не повернув
гроші, у зв"язку з чим просив стягнути з
відповідача заборгованість за
договором позики з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних у сумі 29 696,68 грн. та
судові витрати.

У судовому засіданні позивач зменшив
позовні вимоги, та просив стягнути з
відповідача заборгованість за
договором позики в розмірі 25 000 грн.

Рішенням Пирятинського районного суду
Полтавської області від 22 липня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики у
сумі 25 000 грн., а також 229.40 грн. у
повернення витрат по сплаті судового
збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в сумі 20 грн. 60 коп.

Рішення оскаржив, ОСОБА_1, який в
апеляційній скарзі посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення, та ухвалити нове,
яким закрити провадження у справі.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку, про
відхилення апеляційної скарги з
таких підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що 23 листопада 2011 року ОСОБА_1 у
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 взяв у
позику строком на 3 роки до 30 грудня 2012
року 25 000 грн. на купівлю автомобіля.

Отримані кошти відповідно до договору
позики відповідач не повернув.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
районний суд виходив з того, що
відповідачем не надав суду належних,
беззаперечних та достатніх доказів в
обґрунтування своїх заперечень щодо
повернення коштів.

Згідно із вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Стаття 1049 ЦК України встановлює
обов'язок позичальника повернути
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками,у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. У випадку
порушення договору позичальником
наступають наслідки, встановлені ст. 1050
ЦК України.

Керуючись нормами, встановленими
ст.ст.526,545 ЦК України, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за договором позики.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог фізичних осіб і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Скориставшись зазначеними правами,
ОСОБА_3 з посиланням на ст.31 ЦПК України
змінив свої позовні вимоги.

Заперечення відповідача стосовно
зазначеної процесуальної дії позивача
колегією суддів не приймаються до
уваги, так як наведені у ст. 31 ЦПК
України положення можна вважати
теоретичними, оскільки у змісті ЦПК не
сформульовано поняття «предмет
позову».

ОСОБА_3 на підставі ст.3 цього ж Кодексу
заявлено вимогу до відповідача, в якій
визначено спосіб захисту порушеного
права, що і був розглянутий та
задоволений судом.

Крім того, вказані процесуальні
розбіжності не призвели до ухвалення
незаконного судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що до участі в справі не залучена
ОСОБА_5 також не впливає на
законність постановленого судового
рішення, оскільки відповідного
клопотання сторони не заявляли.

Твердження представника відповідача
ОСОБА_2 про те, що ним в судовому
засіданні Гребінківського районного
суду, в якому спочатку перебувала
справа на розгляді, 06 травня 2014р. було
зроблено заяву про застосування
наслідків спливу позовної давності
спростовується записом технічної
фіксації перебігу судового процесу.

Так, в ході даного судового засідання
ОСОБА_2 емоційно висловлював свої
заперечення, адресовані представнику
іншої сторони - ОСОБА_6 щодо своєї
незгоди з подачею змінених позовних
вимог ОСОБА_3 ( а.с.79).

При цьому ним не висловлено
відповідне клопотання на адресу суду в
порядку, визначеному ч.4 ст.267 ЦК
України.

Більш того, не було заявлено з цього
приводу належно поданої заяви ні
відповідачем, ні його представником
Пирятинському районному суду
Полтавської області, якому справа
була передана на розгляд ухвалою
Гребінківського районного суду
Полтавської області 12 травня 2014р. (
а.с.82).

Прохання апеляційної скарги щодо
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 не ґрунтується на
підставах, визначених в
цивільно-процесуальному Кодексі
України із змінами, внесеними Законом
України від 07 липня 2010р.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду
Полтавської області від 22 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: