печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9006/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.
,

при секретарі - Онис К. С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Український будівельно-інвестиційний
банк" до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2012 року позивач звернувся до
судуі з позовом про стягнення
зборгованості, просив стягнути з
ОСОБА_1 7 663 172 грн. 68 коп. заборгованості
кредитним договором №КR/00-04/124 від 24
жовтня 2007 року, 1 190 939 грн. 26 коп.
інфляційних витратта 3%
річнихзаперіодзсерпня 2009 року по
грудень 2011 року включно. Також просив
стягнути з відповідачки на його
користь заборгованість за кредитним
договором №КR/00-04/125 від 24 жовтня 2007 року
в сумі 5 925 862 грн. 49 коп., а також 929 520 грн.
64 коп. інфляційних витратта 3% річних за
період з серпня 2009 року по грудень 2011
року. Обґрунтовуючи позовні вимоги в
казує на те, що 24 жовтня 2007 року між ЗАТ
"Український будівельно-інвестиційний
банк", правонаступником якого є
позивач, та третьоюособою по справі -
ОСОБА_2було укладено кредитні договори
№ КR/00-04/124 та КR/00-04/125. На виконання умов
вказаних договорів ОСОБА_2 було надано
кредитні кошти, які боржник
зобов'язався повернути в обумовлені
сторонами строки. Оскільки він умови
договорів не виконав, а кредитні кошти
надавались на придбання житла і на час
укладення цих договорів ОСОБА_2
перебував у шлюбі з ОСОБА_1, позивач
просив суд стягнути спірні суми з
відповідачки в порядку ч. 4 ст. 65 СК
України.

У судовому засіданні представник
позивача уточнив розмір позовних
вимог, просив суд стягнути з
відповідачки 7 492 149,04 грн.
заборгованості за договором №КR/00-04/124,
а також 1 462 183,41 3% річних та інфляційної
складової. Крім того, просив стягнути
заборгованість за договором №КR/00-04/125 в
розмірі 2 656 423,94 грн. та 1 079 869,41 грн. 3%
річних та інфляційної складової. (а.с.
70-72 т.2)

У судовому засіданні представник
позивача підтримав пред'явлені вимоги.

Представник відповідачки проти позову
зперечувала, вказувала на те що шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано , квартира не є спільним
майном подружжя.

Третя особа ОСОБА_2у судове засідання
не з'явися, про час та місце його
проведення повідомлявся, про причини
неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
пред'явлених вимог.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2007 року
між ЗАТ "Український
будівельно-інвестинійний банк",
правонаступником якого с ПАТ
"Український будівельно-інвестинійний
банк", та ОСОБА_2, який на той час
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою, було укладено кредитний
договір №КR/00-04/124, згідно з умовами
якого банк надає йому кредитні кошти в
сумі 500 000 доларів США на придбання
квартири АДРЕСА_1, строком
користування на 180 місяців з 24 жовтня 2007
року по 23 жовтня 2022 року та зі сплатою 12
% річних.

Також, 24 жовтня 2007 року між ЗАТ
"Український будівельно-інвестинійний
банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №КR/00-04/125, відповідно до умов
якого банк надав останньому кредитні
кошти в сумі 2 500 000 грн. на придбання
квартири АДРЕСА_1 строком користування
на 180 місяців з 24 жовтня 2007 року по 23
жовтня 2022 року та зі сплатою 16 % річних.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги
позивач посилається на те, що на момент
укладання вищевказаних договорів
відповідачка перебувала з боржником
ОСОБА_2 в зареєстрованому у
встановленому законом порядку шлюбі, а
оскільки відповідно до ч.4 ст.65 СК
України договір, укладений одним з
подружжя в інтересах сім'ї створює
обов'язки для другого подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї,
відповідальність за невиконання
вищевказаних кредитних договорів має
бути покладена на відповідачку.

Офіційно шлюб між відповідачкою та
третьої особою було розірвано невдовзі
після укладення кредитних договорів -
05 лютого 2008 року.

Крім того, після розірвання шлюбу до
кредитних договорів неодноразово
вносилися зміни шляхом укладення
додаткових угод, згоди на укладення
яких відповідачка не надавала. Зокрема,
були збільшені суми кредитів та
відсотки за кредитами, а саме шляхом
укладання:

додаткового договору №1 від 22 жовтня 2008
року до кредитного договору № №КR/00-04/124
від 24 жовтня 2007 року, яким було
збільшено процентну ставку за
користування кредитом;

додаткового договору № 2 від 24 лютого
2009 року до кредитного договору
№КR/00-04/124від 24 жовтня 2007 року, яким було
збільшено розмір кредиту з 500 000,00
доларів США до 4 103 888,62 грн. та збільшено
процентну ставку за користування
кредитом;

додаткового договору № 1 від 22 жовтня
2008 року до кредитного договору №
№КR/00-04/125 від 24 жовтня 2007 року, яким було
збільшено процентну ставку за
користування кредитом;

додаткового договору № 3 від 23 червня
2009 року до кредитного договору №
КR/00-04/125 від 24 жовтня 2007 року, яким було
збільшено розмір кредиту з 2 500 000,00 грн.
до 3 150 000,00 грн.

Вказані зміни до кредитних договорів
були внесені вже після розірвання
шлюбу між відповідачкою і боржником
ОСОБА_2, своєї згоди на такі зміни
відповідачка не надавала.

Згідно ст.546 ЦК України виконання
зобов"язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням , завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов"язання.

В судовому засіданні встановлено , що
Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 9.02.2010р. було стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ "Український
будівельно-інвестинійний банк"
заборгованість за кредитним договором
№КR/00-04/124, кредитним договором
№КR/00-04/125 та видано виконавчий лист.

В порядку виконання рішення суду було
стягнуто з ОСОБА_2 777 299,64 грн. та
Постановою державного виконавця від
23.05.2013р. повернуто виконавчий документ
стягувачу ( а.с.203 т.3) згідно ст.47 Закону
України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено , що всі договори (
кредитні , іпотечний , на укладання яких
давала згоду відповідачка та договір
купівлі-продажу) укладались в один день
, ОСОБА_1 зверталась в суд із позовом про
визнання права власності на картиру ,
придбану за кредитні кошти , вважаючи
її спільною власністю подружжя . Тому,
враховуючи положення ст.60 СК України ,
твердження представника відповідачки ,
що квартира не є спільною власністю
подружжя , суд вважає безпідставним.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України
при укладенні договору одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Для
укладення одним із подружжя договорів
стосовно цінного майна згода другого з
подружжя має бути подана письмово.
Договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
якщо судом установлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і одержане за договором
використано на її потреби.

В ухвалі колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 листопада 2011 року у справі
про стягнення суми боргу за договором
позики зроблено висновок, що за
договором позики на особу не
покладається обов'язок його виконання,
а надання нею як дружиною згоди на
укладення договору не покладає на неї
солідарного обов'язку з боржником і
вона не може відповідати за
зобов'язаннями особи як відповідач. Суд
також звернув увагу на те, що в разі
накладення стягнення на майно особа
може відповідати своєю часткою майна у
спільній сумісній власності подружжя
за умови, що договір було укладено в
інтересах сім'ї, а одержане за
договором використано на її потреби.
(6-163цс12 від 20.02.13)

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності , суд приходить до висновку ,
що оскільки в ході розгляду справи не
здобуто достатніх доказів, які б
свідчили про те, що відповідачка
повинна нести солідарну
відповідальність з боржником , тому
позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 7 492 149,04 грн. є безпідствними
та позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.65,73 СК України, ст.526,530,541,625,1048,1054 ЦК
України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства "Український
будівельно-інвестиційний банк" до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Печерський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. В. Остапчук