Справа № 749/995/14
Номер провадження 2/749/256/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р.

Щорський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Валевача
М.М.,

за участю секретаря Зорко
М.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Щорсі цивільну справу за позовом
управління Державної служби охорони
при ГУМВС України вКиївській області
до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року представник позивача
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення коштів в сумі 1959,51 грн.,
мотивуючи свої вимоги наступним. 16.05.2012
року ОСОБА_1 звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Державної служби охорони
при ГУМВС України в Київській області
про визнання протиправними та
скасування наказів УДСО при ГУ МВС
України в Київській області від 25.04.2012
року № 63 о/с в частині звільнення
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за
порушення транспортної дисципліни та
від 13.03.2012 року № 907 в частині
застосування до ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у виді
звільнення з органів внутрішніх справ
України за п. 63 " є" Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, поновлення ОСОБА_1 на
службі в органах внутрішніх справ
України з 25.04.2012 року. Постановою
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14.06.2012 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково: визнані протиправними та
скасовані накази УДСО при ГУМВС
України в Київській області від 25.04.2012
року № 63 о/с, від 13.03.2012 № 907,поновлено
ОСОБА_1 на посаді з 26.04.2012 року та
зобов"язано УДСО при ГУМВС України в
Київській області виплатити ОСОБА_1
заробіток за час вимушеного прогулу з
26.04.2012 року по 14.06.2012 року. ОСОБА_1.
вказані кошті були нараховані, ним
отримані. Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.02.2013 року скасовано вищевказану
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду та відмовілено
ОСОБА_1 в позові. Також ухвалою Вищого
адміністративного суду України ввід
23.05.2013 року постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
залишена без змін. Таким чином, у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 1959,51 грн., яку
він не бажає повертати в добровільному
порядку.

В судовому засіданні представник
позивача відсутній. Надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснив, що йому були
нараховані кошти правомірно, на
підставі судового рішення. Просив в
позові відмовити.

Суд, вислухавши покази відповідача,
дослідивши докази у справі, приходить
до наступного.

16.05.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Державної служби охорони
при ГУМВС України в Київській області
про визнання протиправними та
скасування наказів УДСО при ГУ МВС
України в Київській області від 25.04.2012
року № 63 о/с в частині звільнення
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за
порушення транспортної дисципліни та
від 13.03.2012 року № 907 в частині
застосування до ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у виді
звільнення з органів внутрішніх справ
України за п. 63 " є" Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, поновлення ОСОБА_1 на
службі в органах внутрішніх справ
України з 25.04.2012 року, зобов"язання
провести нарахування та виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу по дату поновлення на службі.
Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14.06.2012 року (
справа № 2а/2570/1634/2012) позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково: визнані
протиправними та скасовані накази УДСО
при ГУМВС України в Київській області
від 25.04.2012 року № 63 о/с, від 13.03.2012 № 907,
поновлено ОСОБА_1 на посаді з 26.04.2012 року
та зобов"язано УДСО при ГУМВС України в
Київській області виплатити ОСОБА_1
заробіток за час вимушеного прогулу з
26.04.2012 року по 14.06.2012 року. Рішення про
нарахування та виплати на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку у межах за
один місяць допущено до негайного
виконання.

Таким чином, ОСОБА_1 було нараховано
1959,51 грн. ( 1665,58+293,93 грн.-податок з
доходів фізичних осіб) та виплачено
фактично 1665 грн,58 коп., що
підтверджується розрахунковим листом
за вересень 2012 року та жовтень 2012 року,
а також довідкою головного бухгалтера
про нарахування середнього заробітку
за час вимушеного прогулу з 26.04.2012 року
по 26.05.2012 року.

Відповідно до платіжного доручення №
10982 від 02 жовтня 2012 року платником УДСО
при ГУ МВС України в Київській області
перераховано кошти на рахунок
відповідача в сумі 1665 грн. 58 коп.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2013 року
скасовано постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
14.06.2012 року та прийнято нову, якою в
задовленні адміністративного позову
ОСОБА_1 відмовілено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23.05.2013 року ( К/800/13956/13 )
касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без
задоволення, а постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року - без змін.

26.06.2014 року управлінням Державної
служби охорони ГУМВС України в
Київській області ( № 13/1-1-993) ОСОБА_1
направлена претензія, відповідно до
якої відповідачу надано строк до 15.07.2014
року перерахувати виплачені кошти в
сумі 1959,51 грн. Відповідно до поштового
повідомлення ОСОБА_1вказану претензію
отримав.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа
зобов"язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Так, судом встановлено, що
відповідачу ОСОБА_1 на підставі
судового рішення, а саме: постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14.06.2012 року
у справі № 2а/2570/1634/2012 було нараховано
1959, 51 грн та виплачено ( за
відрахуванням податку з доходів
фізичних осіб), що підтверджується
відомостю перерахувань на СКР
співробітників ( а.с.10), платіжним
дорученням від 02.10.2012 року ( а.с.11).

Частиною 1 ст. 1215 ЦК України
передбачено коли безпідставно набуте
майно не підлягає поверненню, зокрема:
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії,
допомоги, стипендії, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
аліменти та інші грошові суми, надані
фізичній особі як засіб до існування,
якщо їх виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача.

Жодних доказів про те, що судом
прийнято рішення про виплату спірної
суми на підставі підроблених
документів або подано свідомо
неправдиві відомості відповідачем, а
також про допущену помилку, яка впливає
на суму нарахованих коштів, судом не
встановлено. Судом не встановлено
також, що вказані кошти відповідачу
перераховані добровільно.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

В зв"язку з задоволенням позовних вимог
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений судовий
збір при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст.11, 15, 1212, 1215 ЦК України,
ст. ст. 10, 57, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Київській області задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
1959 ( одна тисяча дев"ятсот п"ятдесят
дев"ять) грн.51 коп. та 243( двісті сорок
три) грн. 60 грн. у повернення сплаченого
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду
Чернігівської області через суд, який
постановив рішення.

Суддя
М.М.Валевач