Справа № 307/1244/14-ц
Провадження № 2/307/782/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
м.
Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Розман М.М. , при
секретарі Цех Г.М. , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фаворит-М» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фаворит-М» про
відшкодування шкоди. В позовній заяві
зазначила, що близько о 07.00 год., 23.12.2013
року, їдучи з сім'єю на власному
автомобілі марки «Mercedes-Benz E-200», н/з
НОМЕР_3, біля будинку № 163 по вул.
Головній в с. Вільхівці, їм на зустріч
їхав транспортний засіб «DAF», н/з
НОМЕР_2, з напівпричепом пристосованим
для перевезення лісу під керуванням
відповідача ОСОБА_2. Однак,
порівнявшись з даним автомобілем,
із-під кузова задньої частини
прикріпленого до нього причепа, на
відстані 1-го м. відскочила металева
стрічка, яка зачепила їхній
транспортний засіб. Зупинившись та
вийшовши з автомобіля вони побачили
пошкодження з лівого боку автомобіля, а
саме: нанесені пошкодження на
передньому і задньому крилах, лівих
дверках та ручках на них. Оскільки
вантажний автомобіль не зупинився, то
вони наздогнали його. Після цього
виявили, що пошкодження сталося через
те, що ОСОБА_2 не закріпив належним
чином кронштейн для запасного колеса.
Коли показали відповідачу пошкодження,
то він не заперечував щодо своєї вини,
просив не викликати працівників ДАІ та
добровільно зобов'язався відшкодувати
завдані збитки, про що надав письмову
розписку. В цей же день вони
повернулися з м. Ужгород і домовилися з
ОСОБА_2 про зустріч. Разом з ним вони
пішли до майстра, який сказав, що
вартість ремонту автомобіля становить
близько 500-600 доларів США. Однак
відповідач вважав таку ціну за високою
і запропонував знайти іншого майстра.
Надалі ОСОБА_2 став уникати зустрічей,
на телефонні дзвінки не відповідач і
вони зрозуміли, що він не бажає
добровільно відшкодувати матеріальну
шкоду, завдану по його вині. Згідно
рахунку № 7 від 27.01.2014 року ОСОБА_2
завдав їй матеріальну шкоду на суму 9381
гривень, що з урахуванням індексу
інфляції становить 10938 гривень та
витрати на пальне, яких вони зазнали у
зв'язку з поїздками на СТО в м. Мукачево.
А тому з урахуванням уточнених
позовних вимог просить стягнути з
відповідачів 12060.33 гривень заподіяної
матеріальної шкоди.

Представник ТОВ «Фаворит - М» - Мацола
М.В. надіслав до суду письмове
заперечення проти позову посилається
на те, що, на його думку, позов є
безпідставним, оскільки 23.12.2013 року він
як директор вказаного товариства на
підставі п. 2.2. ПДР України передав
ОСОБА_2, який має посвідчення водія
відповідної категорії, в зв'язку з
відсутністю основного водія,
реєстраційний документ на належний
йому транспортний засіб, поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності та
дав доручення з'їздити в смт.
Усть-Чорна. В кінці дня ОСОБА_2 повернув
документи та транспортний засіб, не
повідомивши про ДТП яке нібито мало
місце 23.12.2013 року, про яке йому нічого
невідомо. Автомобіль ОСОБА_2 повернув у
справному стані, без будь-яких
пошкоджень. Трудовий договір між ТОВ
«Фаворит - М» та ОСОБА_2 ніколи не
укладався. З урахуванням наведеного та
положень п.6 постанови Пленуму ВССУ
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013
року просить в задоволення позову щодо
ТОВ «Фаворит - М» відмовити.

Позивачка і її представник в судовому
засіданні позов підтримали
посилаючись на викладені в письмовій
позовній заяві обставини. Представник
позивачки ОСОБА_4 додатково пояснив, що
особисто він поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності у відповідача не
бачив і про його дійсність йому
невідомо. Однак через п'ять днів після
ДТП останній вирішив скористатися
страховим полісом, викликав страхового
агента і ними на спеціальному бланку
було складено повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, що
містило схему пригоди, пошкодження
автомобіля, яке підписав також
особисто відповідач ОСОБА_2. В
подальшому йому стало відомо, що у
виплаті страхового відшкодування
відповідачу відмовлено, однак не знає з
яких причин.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5
в судовому засіданні позов не визнав і
пояснив, що його довіритель ОСОБА_2 в
трудових відносинах з ТОВ «Фаворит - М»
не перебував, а автомобіль взяв тільки
покататися. І коли він 23.12.2013 року їхав в
напрямку смт. Усть-Чорна, то його
наздогнав легковий автомобіль і
позивачі сказали йому, що він вчинив
ДТП. Оскільки тоді він поспішав, то
надав позивачам письмову розписку про
добровільне відшкодування шкоди. В
подальшому він оглянув автомобіль,
яким керував, та будь яких пошкоджень
не виявив. Так як самого удару не чув,
пошкоджень не виявив, то вважає, що ДТП
взагалі не було, а надані позивачкою
докази є не належними. Брати участь у
судовому засіданні його довіритель
ОСОБА_2 не бажає і з його слів ніяких
документів не підписував. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Представник ТОВ «Фаворит - М» в судове
засідання не з'явився, хоч про час та
місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, а тому суд в
порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
23.12.2013 року,близько 7.00 год., на
автодорозі в с. Вільхівці по вулиці
Головній, напроти будинку № 163
Тячівського району, при зустрічному
роз'їзді автомобілів «Mercedes-Benz E-200», н/з
НОМЕР_3, належного ОСОБА_1, під
керуванням ОСОБА_6 та «DAF», н/з НОМЕР_2, з
напівпричепом, належного ТОВ «Фаворит
- М», під керуванням відповідача ОСОБА_2,
було допущене механічне контактування
транспортних засобів незакріпленою
металевою стрічкою із-під кузова
задньої частини автомобіля «DAF», н/з
НОМЕР_2, що була призначена для
кріплення запасного колеса, внаслідок
чого автомобіль марки «Mercedes-Benz E-200», н/з
НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження
на передньому і задньому крилах, лівих
дверках та ручках на них.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
ствердив, що в кінці грудня 2013 року,
близько 7.00 год. ранку, коли він відкрив
в'їзні ворота свого дворогосподарства
і збирався їхати на роботу, то на вулиці
якраз роз'їжджались легковий
автомобіль іноземного виробництва та
вантажівка з напівпричепом. В той час
він відчув удар, схожий на зіткнення
автомобілів. Легковий автомобіль
зупинився, з нього вийшли люди, в тому
числі і ОСОБА_4, який сказав, що
вантажівка зачепила керований ним
автомобіль. Він особисто бачив
пошкодження передньому і задньому
лівих крилах, лівих дверках та ручках
на них. Оскільки вантажний автомобіль
не зупинився, то вони розвернулися і
погналися за ним.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що 23.12.2013 року, близько 7.00 год.,
він був пасажиром автомобіля «Mercedes-Benz
E-200», н/з НОМЕР_3. Разом з ним їхали в м.
Ужгород його батьки і дружина. За
кермом був його батько ОСОБА_4.
Проїжджаючи с. Вільхівці, на
центральній вулиці, при зустрічному
роз'їзді з вантажним автомобілем, він
почув металічний скрегіт. Коли
зупинилися і вийшли з автомобіля, то
побачили пошкодження на лівій стороні
автомобіля. Зрозумівши, що це може бути
пов'язане з вантажним автомобілем,
розвернулися і поїхали за ним. Коли
наближалися, то побачили , що на
напівпричепі хитається стрічка, що
призначена для кріплення запасного
колеса. В подальшому наздогнали
вантажний автомобіль. Його батько
показав водієві ОСОБА_8 царапини на
автомобілі і хотів викликати
працівників ДАІ. Однак ОСОБА_2 став
просити не викликати міліцію і
зобов'язався відшкодувати шкоду в
повному обсязі, про що надав письмову
розписку. Домовились про зустріч в
кінці того ж дня в м. Тячів, де поїхали
до авто майстра, який оцінив
пошкодження на суму близько 500 дол. США.
Однак ОСОБА_2 сказав, що то дорого і
пообіцяв знайти іншого майстра, що не
зробив і в подальшому став уникати
зустрічей.

Згідно до письмової розписки
відповідача ОСОБА_2 від 23.12.2014 року,
надання якої не заперечив в судовому
засіданні представник відповідача,
останній зобов'язався відшкодувати
шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, що
сталося в с. Вільхівці автомобілю марки
«Mercedes-Benz », н/з НОМЕР_3( а.с. 5).

Згідно до рахунку № 7 від 27.01.2014 року
вартість відновлюваного ремонту
автомобіля становить 9381 гривень( а.с.7),
а з урахуванням індексу інфляції 10938
гривень( а.с. 62).

Відповідно до письмового повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду від
28.12.2013 року складено схему дорожньої
пригоди, описані пошкодження
автомобіля і повідомлення містить
підписи причетних до ДТП водіїв( а.с.68).

Інших належних і допустимих доказів
сторонами не наведено.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб , поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб , які беруть участь у справі.

А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу
докази повинні бути належними і
допустимими. Обставини справи , які за
законом можуть бути підтверджені
певними засобами доказування , не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, особою,
яка зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завданням шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України). Не вважається
особою, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, і не
несе відповідальність за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
буди притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, суд вважає, що вимоги
позивача в судовому засіданні доведені
повністю.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, ДТП, що мала місце 23.12.2013
року,близько 7.00 год., на автодорозі в с.
Вільхівці по вулиці Головній, напроти
будинку № 163 Тячівського району, за
участю автомобілів «Mercedes-Benz E-200», н/з
НОМЕР_3, належного ОСОБА_1, під
керуванням ОСОБА_6 та «DAF», н/з НОМЕР_2, з
напівпричепом, пристосованим для
перевезення лісу, належного ТОВ
«Фаворит - М», під керуванням
відповідача ОСОБА_2, сталася з вини
відповідача ОСОБА_2, який в порушення п.
2.3 «а» Правил дорожнього руху перед
виїздом не перевірив і не забезпечив
технічно справний стан автомобіля і
комплектність транспортного засобу. І,
оскільки, відповідач ОСОБА_2 на
відповідній правовій підставі володів
транспортним засобом, що підтвердив у
письмовому запереченні представник
відповідача ТОВ «Фаворит - М»(а.с.60) і не
перебував з ним у трудових відносинах(
а.с. 56), то саме відповідач ОСОБА_2 в
даному випадку повинен нести
відповідальність за заподіяну ним
шкоду.

З цих підстав заявлені вимоги щодо
відповідача ТОВ «Фаворит - М» суд
вважає необґрунтованими.

Заперечення проти позову представника
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 суд вважає
безпідставними, оскільки ним не
спростовані надані позивачем і
досліджені в судовому засіданні
докази, в тому числі не наведено іншого
розрахунку щодо вартості
відновлюваного ремонту автомобіля. А
позивач ОСОБА_2 не скористався своїм
правом на особисту участь при розгляді
справи та виявив небажання брати
участь у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позов слід задовольнити частково і
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 10938 гривень в
відшкодування заподіяної шкоди, а в
решті позову до ОСОБА_2 відмовити, так
як заявлені ним витрати на придбання
пального для автомобіля матеріалами
справи не стверджені.

В задоволенні позову до відповідача
ТОВ «Фаворит - М» слід відмовити за його
недоведеністю.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 209 , 213-215
ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1187 ЦК
України, суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10938
(десять тисяч дев'ятсот тридцять вісім)
гривень в відшкодування заподіяної
шкоди та 243 гривні 60 копійок сплаченого
судового збору.

В решті позову до ОСОБА_2 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Фаворит-М» про
відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, , а особами , які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:
М.М. Розман