Справа № 468/1514/14-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

04.09.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Муругова В.В. при
секретарі - Фельчину Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Баштанка справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про визнання його таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням. На обґрунтування вимог
позивач в заяві зазначила, що є
власником житлової квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 З 2003
року у вказаній квартирі була
зареєстрована відповідач - дружина
сина позивача, яка фактично у вказаній
квартирі не проживала, оскільки разом
із сином позивача постійно проживали
спочатку в будинку її батьків, а потім -
в будинку по АДРЕСА_2 Рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 04.02.2013 року відповідачці
було виділено у власність частину
вказаного житлового будинку. На даний
час відповідач проживає за іншою
адресою, але з реєстрації за вказаною
адресою не знятий. Визнання
відповідача такою, що втратила право
користування будинком позивача
необхідний позивачу у зв'язку з тим, що
дії відповідача обмежують право
позивача володіти, користуватись та
розпоряджатись належною йому
нерухомістю

Посилаючись на те, що відповідач більше
одного року без поважних причин не
проживає в квартирі, що належить
позивачу - позивач просив визнати
відповідача такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач
позов підтримав та просив його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнала, підтвердивши, що
тривалий час не реалізовує свого права
на проживання в житлі позивача,
оскільки фактично проживає в іншому
житлі.

Визнання відповідачем позову не
суперечить вимогам закону та не
порушує прав третіх осіб та є підставою
для задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін,
свідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
вказали, що відповідач взагалі не
проживала в квартирі позивача, а лише
була там зареєстрована, дослідивши
наявні у справі матеріали (акт депутата
про встановлення факту не проживання
від 16.07.2014 року; копію договору
купівлі-продажу від 22.08.1992 року; копію
рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 03.08.2010 року;
довідку асоціації співвласників
багатоквартирних будинків м. Баштанка
від 08.07.2014 року № 462; копію технічного
паспорту на квартиру; копію
виконавчого листа Баштанського
районного суду Миколаївскої області
від 11.01.2013 року про вселення
відповідачки; копію рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 04.02.2013 року; копію
будинкової книги; довідку Баштанського
районного сектору УДМС України в
миколаївській області від 05.08.2014 року №
563 про реєстрацію відповідача), суд,
розглянувши спір між сторонами в межах
заявлених позовних вимог, приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу належить квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач з жовтня 2003 року
зареєстрована у вказаній квартирі, але
понад рік в ній не проживає, оскільки
постійно проживала в іншому житлі.

Вказані дії відповідача обмежують
право позивача володіти, користуватись
та розпоряджатись належною йому
нерухомістю.

Між сторонами відсутні будь-які
договірні правовідносини з приводу
володіння та користування відповідача
житловим будинком позивача, оскільки в
судовому засіданні не добуто належних
та допустимих доказів укладення між
позивачем та відповідачем договорів
найму належного позивачу житла (який
відповідно до ст. 811 ЦК України має
укладатись в письмовій формі) і
відсутні будь-які дані про досягнення
між сторонами домовленостей по всім
істотним умовам договору найму житла
(предмет, строк, плата).

Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України
житло фізичної особи є недоторканним,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового
кодексу України громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
ст.162 ЖК України.

Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач зареєстрована в квартирі по
АДРЕСА_1 та з моменту реєстрації
відповідача у вказаному будинку вона
набула право користування цією
квартирою, але понад рік не реалізовує
його і по теперішній час фактично
проживає за іншою адресою та будь-яких
правочинів стосовно володіння та
користування житловим будинком
позивача відповідач не укладала, тому
реєстрація відповідача у будинку
позивача неправомірно обмежує його
правомочності по користуванню та
розпорядженню належним йому майном.

У зв'язку з наведеним відповідач
підлягає визнанню таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

При цьому, відповідно до ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Внаслідок задоволення позову з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по оплаті
судового збору.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156
Житлового кодексу України, ст. 405
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 61; 214; 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_2) в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Миколаївської області через
Баштанський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

суддя