Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2888/14
Головуючий у 1-й інстанції: Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 14 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що 29
квітня 2011 року на ділянці
автомобільної дороги державного
значення Н-20
Словянськ-Донецьк-Маріуполь, 96 км.+600 м.
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
транспортний засіб МАН 26.464,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить йому на праві приватної
власності, з напівпричепом BODEX KIS 3 W,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
належить на праві власності ОСОБА_5
Право власності ОСОБА_4 на транспортний
засіб МАН 26.464, реєстраційний номер
НОМЕР_1, підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу від
14.11.2006 року.

Відповідно до звіту № 447 про оцінку
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику колісного транспортного
засобу від 27.09.2012 року, вартість
матеріальної шкоди, завданої власнику
транспортного засобу МАН 26.464,
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить
185330,44 грн.

На момент вчинення ДПТ транспортний
засіб МАН 26.464, реєстраційний номер
НОМЕР_1, з напівпричепом BODEX KIS 3 W,
реєстраційний номер НОМЕР_2, знаходився
під керуванням ОСОБА_3, з вини якого
сталася ДТП.

За раніше укладеними договорами
вказаний транспортний засіб з
напівпричепом були передані в оренду
стороннім юридичним особам, з якими, як
стало відомо, ОСОБА_3 у трудових
відносинах не перебуває.

Відповідно до постанови про порушення
кримінальної справи та прийняття її до
провадження від 05.09.2011 року за вказаним
фактом порушення ПДР ОСОБА_3, внаслідок
якого сталася ДТП, порушено
кримінальну справу за ст. 286 ч. 1 КК
України.

Згідно постанови Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 18.10.2011 року провадження по
кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_3 у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
закрито у зв'язку з застосуванням
Закону України «Про амністію».

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на свою користь
матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в
розмірі 185 330,44 грн. та судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 травня
2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
матеріальну шкоду, заподіяну власнику
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в
розмірі 148 264,35 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 1 482,64 грн.

Зобов'язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_3
запасні частини, які підлягають заміні
на автомобілі марки MAN, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зазначені у звіті № 447 про
оцінку вартості матеріальної шкоди,
завданої володільцю колісного
транспортного засобу та додатками до
нього, складеного 03 листопада 2012 року
оцінщиком ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза» ОСОБА_6, після
відшкодування ним матеріальної шкоди у
сумі 148 264 грн. 35 коп.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову. В
обґрунтування доводів зазначає, що
згідно наказу ТОВ «РТП - ІНВЕСТ» № 4 від
12.04.2011 року він був прийнятий на роботу
водієм вантажного автомобіля з
обов'язками експедитора з 12 квітня 2011
року. Шкода була завдана під час
виконання трудових обов'язків, а тому
відшкодовувати шкоду повинно ТОВ «РТП -
ІНВЕСТ», а не він.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
вірно вирішив питання наявності
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував правові норми до цих
правовідносин. З дотриманням вимог
ст.ст. 212- 215 ЦПК України суд належно
оцінив надані сторонами докази,
виконав вимоги цивільного судочинства
і вирішив справу згідно із законом.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 29 квітня 2011 року
приблизно о 10 годині 10 хвилин водій
ОСОБА_3, керуючи вантажним автомобілем
МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1, з
полупричепом «Бодекс», реєстраційний
номер НОМЕР_2, здійснюючи рух в напрямку
м. Маріуполя по автодорозі «Слов'янськ -
Донецьк - Маріуполь» на 96 км.+600 м в
Ясинуватському районі Донецької
області допустив наїзд автомобіля за
межі проїжджої частини дороги. В
результаті ДТП автомобіль МАН,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить позивачу ОСОБА_4 на праві
приватної власності, отримав значні
механічні пошкодження, зазначені в
акті технічного огляду транспортного
засобу № 447 від 27.09.2012 року.

Постановою Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 18 жовтня 2011 року відповідача
звільнено від кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК
України на підставі п. «в» ст.ст. 1, 6
Закону України «Про амністію». При
розгляді кримінальної справи ОСОБА_3
свою вину в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди не
оспорював, що вбачається з копії
постанови суду від 18.10.2011 року (а.с. 5).

Факт пошкодження автомобіля МАН,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під час ДТП
було зафіксовано на місці
дорожньо-транспортної пригоди, а саме,
протоколом огляду і перевірки
технічного стану транспортного засобу,
який було складено 29.04.2011 року, що
знаходиться в матеріалах кримінальної
справи. Кількість механічних
пошкоджень транспортного засобу було
зафіксовано актом технічного огляду
транспортного засобу № 447 від 27.09.2012
року (а.с. 24).

Вартість матеріальної шкоди,
заподіяної позивачу внаслідок
пошкодження належного йому автомобіля,
відповідно до звіту № 447 про оцінку
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику колісного транспортного
засобу, складеного 03 листопада 2012 року
оцінщиком ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза» ОСОБА_6, становить
185330,44 грн., яка дорівнює ринковій
вартості автомобіля на момент
пошкодження, оскільки вартість
відновлювального ремонту автомобіля є
вищою за ринкову вартість. Розмір
матеріального збитку в сумі 185 330,44 грн.
експертом-оцінювачем визначено з
урахуванням податку на додану вартість
20% (а.с. 7-23).

Задовольняючи позов частково та
визначаючи розмір відшкодування
майнової шкоди, який відповідачем
оспорено не було, суд правильно
визначив цей розмір на підставі
вищевказаного звіту за відрахуванням
20% ПДВ.

Крім того, відповідно до договору
оренди транспортного засобу ОСОБА_4
передав ТОВ «У-ТРАНС» в тимчасове
володіння та користування автомобіль
МАН 26.464, реєстраційний номер НОМЕР_1
(а.с. 99-100, 101).

11.01.2011р. між ТОВ «У-ТРАНС» та ТОВ
«Індустріальний Союз Азова XXI»
укладено договір транс перевезення
вантажів автомобільним транспортом у
місцевому та міжміському сполученні,
відповідно до якого ТОВ
«Індустріальний Союз Азова XXI»
(замовник) зобов'язався здійснити пошук
замовлень на перевезення вантажів та
надати обсяг робіт Перевізнику ТОВ «У-
ТРАНС», перевізник здійснює
перевезення вантажів.

Згідно інформації служби статистики
станом на 01.02.2013р. ТОВ «У-ТРАНС»
припинено як юридична особа.

Зазначеним автомобілем з причепом у
момент ДТП ОСОБА_3 керував на підставі
подорожнього листа.

Вказані обставини встановлені
рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі
за позовом Служби автомобільних доріг
у Донецькій області до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, третя особа - «Індустріальний
союз Азова ХХІ», про відшкодування
матеріальної шкоди. Вказане рішення
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 14 січня 2014
року.

За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України
встановлено, що відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, коли шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня
1992 року зазначено, що оскільки особа,
яка відповідає за шкоду, заподіяну з
вини іншого, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи, не буде
суперечити закону пред'явлення за
вибором потерпілого вимог про
відшкодування шкоди безпосередньо до
винної особи, якщо за законом межі
відповідальності останньої та особи,
яка за неї відповідає, однакові.

Отже у разі, якщо потерпілий пред'явив
позов безпосередньо до винної особи,
він може бути задоволений у тому
випадку, якщо особа, яка має нести
цивільну відповідальність замість
винного (власник джерела підвищеної
небезпеки, роботодавець тощо) має право
регресу до винної особи.

Також, Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в пункті 11
постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснив, що за
вибором потерпілого вимога про
відшкодування шкоди може бути
пред'явлена безпосередньо до винної
особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК
особа, яка відповідає за шкоду, завдану
з вини іншої особи, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи, якщо
за законом межі відповідальності
останньої та особи, яка за неї
відповідає, однакові.

З винної особи за регресною вимогою
стягується розмір визначеного
відшкодування за зобов'язанням з
відшкодування шкоди, а якщо законом
встановлено межі відшкодування або
межі відповідальності винної особи, то
витрати з такої особи стягуються у цих
межах.

Таким чином, оскільки шкода завдана
позивачу кримінально-карними діями
відповідача, позивач має право
пред'являти вимогу про відшкодування
шкоди, завданої йому злочином,
безпосередньо до ОСОБА_3

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги про те, що підстав
для покладання відповідальності щодо
відшкодування матеріальної шкоди на
нього не має, не знайшли свого
підтвердження.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд, ухвалюючи рішення про стягнення
на користь позивача матеріальної
шкоди, не вирішив питання про передачу
запасних частин, які підлягають заміні
на автомобілі марки MAN, реєстраційний
номер НОМЕР_1, після відшкодування
збитків відповідачу, є безпідставними.

У резолютивній частині рішення суд
обов'язав ОСОБА_4 передати ОСОБА_3
запасні частини, які підлягають заміні
на автомобілі марки MAN, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зазначені у звіті № 447 про
оцінку вартості матеріальної шкоди,
завданої володільцю колісного
транспортного засобу та додатками до
нього, складеного 03 листопада 2012 року
оцінщиком ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза» ОСОБА_6, після
відшкодування ним матеріальної шкоди у
сумі 148 264 грн. 35 коп.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки є повторенням обставин, якими
відповідач обґрунтовував свої
заперечення проти позову, всебічна
оцінка яким була дана судом першої
інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 травня
2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: