Ухвала

іменем україни

10 вересня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
Заочне рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 27 лютого 2014
року та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області
від 13 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та витребування майна з
чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та витребування майна з
чужого незаконного володіння, який
просила задовольнити.

Заочним рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 27 лютого 2014
року позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 особисті речі,
які належать їй на праві особистої
приватної власності на загальну суму 23
925,00 грн. Майно, придбане за період
проживання у цивільному шлюбі на
загальну суму 18 916,00 грн. поділено
наступним чином: ОСОБА_3 виділено майно
на загальну орієнтовну вартість 9 571,00
грн., ОСОБА_2 виділено майно на загальну
орієнтовну вартість 9 345,00 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області 13 серпня 2014 року
заочне рішення суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення позову
щодо витребування майна з чужого
незаконного володіння та ухвалено в
цій частині нове рішення яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 в частині
витребування майна з чужого
незаконного володіння відмовлено. В
іншій частині рішення залишено без
змін. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволені позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Частково скасовуючи рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
виходив із того, що позивачем до суду не
надано жодного доказу на підтвердження
вимог щодо витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновку суду апеляційної інстанції
вони не впливають та його не
спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та витребування майна з
чужого незаконного володіння.

Додані до скарги матеріали повернути
заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ