Номер провадження 2/754/342/14
Справа №754/7063/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.09.2014 року Деснянський районний
суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про визнання заповіту
недійсним, мотивуючи тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4. 25
жовтня 2012року ОСОБА_4 склала заповіт,
яким заповіла відповідачу ОСОБА_2
належну їй квартиру АДРЕСА_1. Даний
заповіт було посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_3 Також зазначала, що в
останні роки у ОСОБА_4 розвивався
віковий склероз і почастішали випадки
не сприйняття дійсних подій. Крім того,
вона хворіла онкологічним
захворюванням (рак молочної залози),
внаслідок чого приймала медичні
препарати з наркотичними
властивостями, а відтак в момент
складання заповіту не усвідомлювала
значення своїх дій, позивач просив суд
задовольнити заявлені вимоги, визнати
заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги
з викладених обставин зазначених в
позовній заяві.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення заявлених вимог,
зазначали, що ОСОБА_4 до кінця свого
життя усвідомлювала значення своїх
дій, заповіт був складений за її волею
та особистим бажанням.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3
в судове засідання не з'явилася, про час
та місце його проведення повідомлена
належним чином, направила письмові
заперечення на позов та заяву про
розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, показання свідків, дослідивши
матеріали справи, висновок
судово-психіатричної експертизи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану Деснянського районного
управління юстиції у м.Києві, 30.10.2012р.

25 жовтня 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт,
яким заповіла відповідачу ОСОБА_2
належну їй квартиру АДРЕСА_1. Зі змісту
заповіту вбачається, що даний документ
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за дорученням заповідача
при свідках: ОСОБА_5, ОСОБА_6. У зв'язку з
хворобою заповідача ОСОБА_4 та за її
дорученням заповіт підписано ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України, закріплене право
фізичної особи з повною цивільною
дієздатністю на заповіт. Право на
заповіт здійснюється особисто.

У відповідності з ч. 1 ст. 1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Загальні вимоги до форми заповіту
визначаються ст. 1247 ЦК України: заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складання; заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем (якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу);
заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У відповідності до п. 11 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, нотаріальні дії
вчиняються в приміщенні державної
нотаріальної контори, у державному
нотаріальному архіві, приміщенні, яке є
робочим місцем приватного нотаріуса. В
окремих випадках, коли фізична особа не
може з'явитися в зазначене приміщення,
а також коли того вимагають
особливості посвідчуваної угоди,
нотаріальні дії можуть бути вчинені
поза вказаними приміщеннями, але в
межах території діяльності
держнотконтори чи визначеного для
приватного нотаріуса нотаріального
округу. Якщо нотаріальна дія
вчиняється поза приміщенням державної
нотаріальної контори, державного
нотаріального архіву, приміщенням, яке
є робочим місцем приватного нотаріуса,
у посвідчувальному написі та в реєстрі
для реєстрації нотаріальних дій
записується місце вчинення
нотаріальної дії (удома, у лікарні, за
місцезнаходженням юридичної особи та
ін.) із зазначенням адреси, а також
причин, з яких нотаріальна дія була
вчинена поза вказаними приміщеннями.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач
зазначає, що у її мати ОСОБА_4 в останні
роки розвивався віковий склероз і
почастішали випадки не сприйняття
дійсних подій. Крім того, вона хворіла
онкологічним захворюванням (рак
молочної залози), внаслідок чого
приймала медичні препарати з
наркотичними властивостями, а відтак
складаючи заповіт ОСОБА_4 не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, за
позовом заінтересованої особи, суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначили допитані в судовому
засіданні свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, що ОСОБА_4 останні дні свого
життя була лежача, не могла розмовляти,
перебувала нібито у тумані, і зокрема
при складанні оспорюваного заповіту,
не усвідомлювала значення своїх дій,
нікого не впізнавала.

Однак свідки: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, повідомили судові, що ОСОБА_4
перебувала у здоровому глузді,
повністю розуміла значення своїх дій
та керувала ними. Крім того, свідок
ОСОБА_11, вказувала, що ОСОБА_4 після
уколів знеболюючих препаратів «у
запаморочному стані» не перебувала,
могла спілкуватися, відповідала досить
тверезо, вона звичайно підтримувала
свою руку усвідомлюючи, що вона болить.

Відповідно до акту призначеної судом
посмертної судово-психіатричної
експертизи №436 від 21.05.2014 року,
складеного експертами Київського
міського центру судово-психіатричної
експертизи, на момент складання
заповіту (25.10.2012р.) в ОСОБА_4 мали місця
розлади психічної діяльності, що
відповідають діагностичним критеріям
астенічного стану, соматогенно
обумовленого (ракова інтоксикація), на
тілі органічного ураження головного
мозку судинного ґенезу, які не сягали
вираженого ступеню і у зазначений
період часу не позбавляли ОСОБА_4
здатності (та не обмежували цю
здатність) усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними. На момент
складання заповіту (25.10.2012р.) ОСОБА_4 за
своїм психічним станом (з урахуванням
віку та вікових особливостей, рівня
розумового розвитку, прийому ліків,
емоційного передсмертного стану) у
зазначений період часу усвідомлювала
значення своїх дій та могла керувати
ними.

Таким чином, позивачем та її
представниками суду не надано
достатніх та допустимих доказів, які б
свідчили про абсолютну неспроможність
ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та
керувати ними в момент вчинення
оспорюваного правочину.

Посилання позивача на те, що Вона не
знала про заповіт на користь
ОСОБА_2, суд оцінює критично, оскільки
як вбачається з зави (яка знаходиться в
спадковій справі) ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 від
29.01.2013р., їй відома про заповіт, яким
померла заповіла квартиру АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_2, крім того нотаріусом
роз'яснено, що відповідно ст. 1241 ЦК
України, ОСОБА_1, має право на
обов'язкову частку у спадщині.

Відповідності з ч. 3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК
України).

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем не
надано суду доказів, які б суд міг
покласти в основу задоволення вимог
позивача, як це передбачено ст.60 ЦПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 203, 207 215, 1233,1234, 1235,1247,1257 ЦК України, ст.
ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.