Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2311/14
Головуючий у 1 інстанції Капустинський
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Кам'янсько-Дніпровського районного
суду Запорізької області від 03 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог Іванівська сільська рада про
встановлення факту, що має юридичне
значення , та визнання права власності,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який в процесі розгляду
справи уточнив, до ОСОБА_4, третя особа
без самостійних вимог Іванівська
сільська рада про встановлення факту,
що має юридичне значення, та визнання
права власності.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що на початку 2008 року він
вирішив купити житловий будинок по
АДРЕСА_1 та звернувся до власника. При
ознайомленні з документами виявилося,
що власниця ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вся технічна документація
на житловий будинок була виготовлена
на ім'я ОСОБА_5 Спадкоємицею майна
ОСОБА_5 є дочка - ОСОБА_4, яка є
громадянкою Російської Федерації,
зареєстрована в АДРЕСА_2., і яка не
оформила своє право на спадщину у
встановленому законом порядку.

16 квітня 2008 року між ним та
відповідачкою ОСОБА_4 було досягнуто
згоди щодо купівлі-продажу житлового
будинку та присадибної земельної
ділянки.

Відповідачка передала позивачу
будинок та земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1,які вона успадкувала від
ОСОБА_5, а позивач в свою чергу сплатив
продавцю вартість домоволодіння за
умови, що надалі договір буде укладений
в нотаріальній конторі, оскільки за
відсутності належним чином оформлених
правовстановлювальних документів на
домоволодіння ОСОБА_4 не могла на той
час прийняти спадщину і позивачу було
відмовлено в укладенні нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
житлового будинку.

На підставі викладеного позивач просив
встановити факт укладення договору
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
житлового будинку та земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1,визнати право
власності за ОСОБА_3 на житловий
будинок, який знаходиться за
зазначеною адресою та земельну
ділянку площею 0,14га (на підставі
державного акту серія ЗП 0856
зареєстрованого за № 0726 від 11 липня 1995
року).

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
03 квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

В засідання судової колегії сторони не
з»явились,повідомлені про час і місце
розгляду справи,що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
повісток, а також даними про SMS-
повідомлення. Представник відповідача
ОСОБА_7 просила розгляд справи
відкласти за станом її
здоров'я,надавши до канцелярії суду
медичну довідку станом на 11.04.2014р.,яка
не може бути взята до уваги,оскільки на
день розгляду справи відомості про
хворобливий стан представника
відсутні, а тому немає підстав вважати
відсутність ОСОБА_7 з поважних причин.З
урахуванням вимог ст.305 ч.2 ЦПК України
судова колегія вважає за можливе
розглянути справу у відсутності не
з»явившихся осіб.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Із позовних вимог ОСОБА_3 видно,що
він просить визнати за ним право
власності на нерухоме майно- жилий
будинок з господарськими будівлями і
земельну ділянку за адресою
АДРЕСА_1,,посилаючись на те,що між ним та
відповідачкою ОСОБА_4 16.04.2008р. фактично
був укладений договір купівлі-продажу
цього майна, хоча правовстановлюючі
документи на право власності цього
майна на час укладення договору у
ОСОБА_4 були відсутні через те,що вона
не оформила своє право на спадщину
після померлої ОСОБА_5

Згідно до вимог ч.1 ст. 316,ст.317 ЦК
України правом власності є право особи
на річ(майно),яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю
волею,незалежно від волі інших
осіб.Власникові належать права
володіння,користування та
розпорядження своїм майном.

Нормами ст.ст. 328, п.3 ч.2 331 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

За вимогами ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, правочин має вчинятись
у формі,встановленій законом.

Згідно до вимог ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки,єдиного майнового
комплексу,житлового будинку(квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини,на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків,встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено
і з матеріалів справи вбачається ,що у
квітні 2008 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_4 було досягнуто
згоди щодо купівлі-продажу житлового
будинку та присадибної земельної
ділянки, проте із матеріалів справи
видно,що докази належності
зазначеного позивачем житлового
будинку і земельної ділянки
відповідачки ОСОБА_4 на час укладення
договору, а також належні докази щодо
самого укладення договору
купівлі-продажу цього будинку і
земельної ділянки відсутні.

Із технічного паспорту на житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1 ,
Державного Акту на право власності на
землю №0726 від 11.07.1995р.(а.с.6-8),витягу із
технічної документації відділу
Держземагенства у м. Енергодарі
Запорізькій області(а.с.9) видно,що
житловий будинок і земельна ділянка за
зазначеною адресою належить на праві
приватної власності ОСОБА_5.Право
власності на це майно у відповідачки
ОСОБА_4 відсутнє.

Із розписок,доданих до позовної
заяви(а.с.19-22), видно,що ОСОБА_4
отримувала від ОСОБА_3 певні грошові
суми за продаж земельної ділянки і
житлові приміщення,проте у розписках
не зазначені адреси нерухомого майна,а
також відомості щодо самого укладення
договору купівлі-продажу цього майна.

Оскільки позивачем не надані суду
належні та допустими докази
належності відповідачці ОСОБА_4 на
праві власності спірного нерухомого
майна на час укладення договору
купівлі-продажу,а також щодо самого
укладення договору купівлі-продажу
цього майна, суд першої інстанції
правильно відмовив у задоволені
позовних вимог про встановлення факту
укладення договору купівлі-продажу і
визнання за позивачем права власності
на це майно.

До того ж право власності на
нерухоме майно на підставі
встановлення факту укладення договору
купівлі- продажу суперечить вимогам
ст.ст.11,203,328,657 ЦК України,оскільки лише
самий по собі такий факт не є підставою
для виникнення права власності на
нерухоме майно.

Посилання в апеляційній скарзі на
неправильну правову оцінку судом
обставин справи і доказам у справі є
неспроможними і спростовуються
наведеними доказами і вимогами закону.

Судом повно і всебічно з»ясовані
обставини справи,що мають для неї
значення, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам,характер
правовідносин між сторонами судом
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
не порушені,застосовані вірно,
постановлено законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
03 квітня 2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: