АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація-105
Голосіївського району» на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
23 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація-105
Голосіївського району», третя особа:
ОСОБА_2 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до КП «ЖЕО-105 Голосіївського
району» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди.

Свої доводи обґрунтовував тим, що 05.05.2010
р. він був прийнятий на посаду
юрисконсульта 1 категорії КП «ЖЕО-105
Голосіївського району».

24.01.2014 р. його звільнено із займаної
посади в зв'язку зі скороченням штату.

Посилаючись на те, що його звільнення
відбулося з порушенням норм трудового
законодавства, оскільки профспілковий
комітет відмовив у наданні згоди на
його звільнення, просив поновити його
на займаній посаді юрисконсульта 1
категорії з дня звільнення, стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу, та
на відшкодування моральної шкоди 3000
грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 23.06.2014 р. позов задоволено
частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді
юрисконсульта 1 категорії КП «ЖЕО-105
Голосіївського району» з 25.01.2014 р.

Стягнуто з КП «ЖЕО-105 Голосіївського
району» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 20 228,13 грн., 1 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 2 000,00
грн. витрат на правову допомогу, а
всього 23 228,13 грн.

Стягнуто з КП «ЖЕО-105 Голосіївського
району» на користь держави 487,20 грн.
судового збору.

Справа № 753/3473/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/10117/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Колесник
О.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.Зазначено, що
рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді та стягнення заробітної плати
за один місяць вимушеного прогулу
підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі представник КП
«ЖЕО-105 Голосіївського району» просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції
не урахував доводів представника
відповідача про те, що в процесі
реалізації наданого законом права
директором КП «ЖЕО-105 Голосіївського
району» 25.11.2013 р. ним був прийнятий
наказ №42 «Про скорочення штатних посад
юрисконсультів», яким було скорочені
штатні посади юрисконсультів з 25.01.2014
р., про що позивач був повідомлений, і
йому було запропоновано іншу посаду,
від якої він відмовився.

Вважав безпідставним посилання
суду першої інстанції на порушення
постанови КМУ від 26.11.2008 р. №1040 «Про
затвердження загального положення про
юридичну службу міністерства, іншого
органу виконавчої влади, державного
підприємства, установи, організації»,
оскільки дане положення не регулює
діяльність комунальних підприємств.

Крім того стверджував, що в
рішенні суду першої інстанції не
наведено доказів, якими керувався суд,
визнаючи суму відшкодування моральної
шкоди в розмірі 1 000 грн.

В судовому засіданні представник
КП «ЖЕО-105 Голосіївського району»
просив задовольнити апеляційну скаргу
з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу
відхилити, посилаючись на те, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а доводи апеляційним
скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що звільнення позивача відбулося
з порушенням вимог ст.43 КЗпП України за
відсутності попередньої згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації, та на
порушення п.6.4 статуту КП «ЖЕО-105
Голосіївського району».

Такий висновок суду ґрунтується
на матеріалах справи та вимогах закону.

Встановлено, що 05.05.2010 р. ОСОБА_1 був
прийнятий на посаду юрисконсульта 1
категорії КП «ЖЕО-105 Голосіївського
району».

25.11.2013 р. директор КП «ЖЕО-105
Голосіївського району» Василенко Л.І.
видав наказ №42 «Про скорочення штатних
посад юрисконсультів».

В листопаді 2013 року адміністрація КП
«ЖЕО-105 Голосіївського району»
звернулась до профспілкового комітету
первинної профспілкової організації
підприємств житлового господарства
Голосіївського району м. Києва щодо
надання згоди на розірвання трудового
договору з ОСОБА_1 на підставі п.1, ст.40
КЗпП України, однак рішенням
профспілкового комітету від 03.12.2013 р.
відповідачу було відмовлено у наданні
такої згоди, у зв'язку з відсутністю
достатніх доказів економічного
обґрунтування скорочення штатів і
порушення ним ст. 22 ЗУ «Про профспілки
та їх права та гарантії діяльності».

24.01.2014 р. ОСОБА_1 звільнено з займаної
посади в зв'язку зі скороченням штату
за п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 та ч.7 ст.43 КЗпП
України розірвання трудового договору
з підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 ст.40 і
пунктами 2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може
бути проведено лише за попередньою
згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) про
відмову в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

З протоколу №2 від 05.12.2013 р.
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації підприємств
житлового господарства Голосіївського
району м. Києва убачається, що в наданні
згоди на розірвання трудових договорів
з юристами підприємства ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 відмовлено у зв'язку з тим, що в
поданні адміністрації КП «ЖЕО-105» немає
достатніх доказів та економічного
обґрунтування. Також вказано на
порушення адміністрацією ст.22 Закону
України «Про профспілки та їх права та
гарантії діяльності».

Таке рішення органу профспілки є
обґрунтованим, оскільки представник
відповідача не надав ніяких доказів
які б його спростовували.

Крім того, відповідно до п.6.4 статуту КП
«ЖЕО-105 Голосіївського району» штатна
чисельність
адміністративно-управлінського
персоналу повинна відповідати
типовому штатному розкладу, розроблену
комунальним підприємством «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Голосіївського
району», із забезпеченням єдиної
системи та рівня оплати праці, порядку
преміювання та інших нормативів.

Введення в дію штатних розкладів
здійснювати за погодженням з
Голосіївською районною у м. Києві
державною адміністрацією та КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Голосіївського району».

Представником відповідача не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що введення в дію
штатних розкладів, яким скорочено
посаду юрисконсультів було здійснено
відповідно до п.6.4 статуту.

Зважаючи на викладене, висновок суду
про порушення КП «ЖЕО-105 Голосіївського
району» порядку звільнення позивача,
що є підставою для його поновлення на
роботі, є правильним.

При вирішення питання про визначення
розміру заподіяної позивачеві
моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн., суд
першої інстанції правильно керувався
положенням ст.237-1 КЗпП України,
виходячи з того, що відповідач порушив
трудові права ОСОБА_1, що завдавало йому
моральні страждання та вимагало
додаткових зусиль для організації
свого життя та відновлення порушених
прав. При цьому суд урахував тривалість
таких страждань та ступінь вини
відповідача.

Ураховуючи наведене колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація-105
Голосіївського району» відхилити, а
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 23 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: