АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/6376/14 Справа № 2-7602/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Решетнік М. О. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року м.
Дніпропетровськ колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,
Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
23 квітня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО», третя особа
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», про стягнення сум
страхового відшкодування та моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом, який уточнював в ході розгляду
справи, до ПАТ «СК «ВУСО», третя особа
ПАТ «Укрсоцбанк», про стягнення сум
страхового відшкодування та моральної
шкоди(а.с.2-5, 44-45, 86-87, т.1).

Позивач зазначав, що 04 червня 2008 року
між ним та ЗАТ «СК «ВУСО» укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № -01 марки
LEXUS GS 350 2008 року випуску, номерний знак
НОМЕР_1, що належить йому на праві
власності. Застрахований транспортний
засіб(ТЗ) є предметом договору застави
№Б/Н від 04.06.2008 року, який є
забезпеченням виконання зобов'язань
страхувальника перед Приозерним
відділенням ПАТ «Укрсоцбанк»
відповідно до кредитного договору
№121/988 від 04.06.2008 року.

Згідно з п.3.2 договору вартість
застрахованого автомобіля складає:

1 рік - 391 880,00 грн.; 2 рік - 352 692,00 грн.; 3
рік - 257 112,47 грн.; 4 рік - 285 680,52 грн.; 5
рік - 257 112,47 грн.; 6 рік - 231 401,22 грн.; 7 рік -
208 261,10 грн.

Відповідно до розділу 7 договору
сплатив страхові платежі: у 2008 році - 24
492,50 грн.; у 2009 роцік - 23 758,21 грн.; у червні
та грудні 2010 року відповідно - 10 363,85 грн.
та 10 363,86 грн.;

Під час дії договору 01 травня 2011 року
о 13 годині 50 хвилин, рухаючись за
маршрутом м.Дніпропетровськ -
м.Сімферополь, в районі 610 кілометра
траси Харків - Сімферополь, населений
пункт Жовтневий, керуючи автомобілем, з
його вини сталася дорожньо-транспортна
пригода, через що належний йому
автомобіль був пошкоджений.

Згідно п.4.1.1. договору пошкодження
застрахованого транспортного засобу в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди є страховим випадком.

Відповідно до умов договору
повідомив страховика про настання
страхового випадку та надав до 15 травня
2011 року необхідні документи для
проведення виплати страхового
відшкодування.

Вартість виконаних робіт по
відновленню застрахованого ТЗ згідно
акту № ЛЦ00013734 від 10.05.2011 року склала 55
861,10 грн., які оплатив у повному обсязі
за фіскальними чеками від 23.05.2011 року на
суму 10 000,00 грн.; від 23.05.2011 року на суму 10
000,00 грн.; від 21.06.2011 року на суму 35861,10
грн.

На звернення до страховика щодо
відшкодування збитків, останній 08.09.2011
року на розрахунковий рахунок
Приозерного відділення ПАТ
«Укрсоцбанк» перерахував суму 26 658,12
грн.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що страховик
відмовив провести доплату страхового
відшкодування, порушив строки виплати
суми страхового відшкодування, позивач
в уточненій позовній заяві в редакції
від 07.08.2012 року просив стягнути з ЗАТ
«СК «ВУСО» на його користь суму 60 362,70
грн., з яких: 27 615,87 грн. - основне
страхове відшкодування; 7 047,53 грн. - пеня
за прострочення платежу; 5 792,49 грн. - 3%
річних; 2 856,81 грн. - послуги за
перевезення автомобіля; 2 050,00 грн. -
послуги таксі; 10 000,00 грн. - витрати на
правову допомогу; 5 000,00 грн. - моральну
шкоду; витрати по справі - судового
збору у сумі 603,63 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 120 грн.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2014
року в задоволенні позову
відмовлено(а.с.35-36, т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права(а.с.40-43, т.2).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальнику) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

За змістом ст.990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника(його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта(аварійного
сертифіката).

Страховий акт(аварійний сертифікат)
складається страховиком або
уповноваженою ним особою у формі, що
встановлюється страховиком.

Частиною 2 ст.8 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховим
випадком визнається подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулась і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій особі або іншій третій
особі.

Відповідно до ст.25 Закону України
"Про страхування" здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

По справі встановлено, що 04 червня 2008
року між ОСОБА_2 та ЗАТ «СК «ВУСО», в
даний час ПАТ «СК «ВУСО»(а.с.60, т.1),
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
-01 марки LEXUS GS 350 2008 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2 на праві власності(а.с.47, т.1).
Застрахований транспортний засіб(ТЗ) є
предметом договору застави №Б/Н від
04.06.2008 року, який є забезпеченням
виконання зобов'язань страхувальника
перед Приозерним відділенням ПАТ
«Укрсоцбанк» відповідно до кредитного
договору №121/988 від 04.06.2008 року(а.с.7-9, т.1).

Під час дії договору страхування, а
саме 01 травня 2011 року, в районі 610 км
траси Харків-Сімферополь, населений
пункт "Жовтневий", сталася
дорожньо-транспортна пригода, в якій
застрахований автомобіль отримав
механічні пошкодження.

Про даний факт ОСОБА_2 у
передбаченому порядку 05.05.2011 року
повідомив страховика(а.с.178-179, т.1),
останній визнав пошкодження
транспортного засобу за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди від
01.05.2011 року страховою подією за
договором добровільного страхування.

17.05.2011 року спеціалістом експертного
бюро Соболенко С.В., який діяв на
підставі договору, в присутності
ОСОБА_2 та представника ПАТ «СК «ВУСО»
Земляного Б.С. проведено огляд
пошкодженого транспортного засобу та
складено протокол огляду з наведенням
переліку отриманих пошкоджень. При
огляді автомобіля були виявлені також
пошкодження, які не пов'язані з
дорожньо-транспортною пригодою, а саме:
деформацію панелі боковини задньої
лівої, порушення лакофарбового
покриття боковини, бамперу заднього,
зчіс ліхтаря заднього лівого, про що
зазначено в протоколі огляду
автомобіля від 17.05.2011 року(а.с.188, т.1).

З текстом зазначеного протоколу
ознайомлені особи, які приймали участь
в огляді транспортного засобу, в
протоколі в числі іншого зазначено, що
пошкодження записані вірно, протокол
підписано без зауважень, у тому числі і
власником транспортного засобу
ОСОБА_2(а.с.188, т.1).

Відповідно до п.10.7., 10.11. договору
страхування страхове відшкодування
визначається в сумі спричинених
збитків, що складаються з вартості
запасних частин, деталей, матеріалів (з
урахуванням чи без урахування зносу
згідно п.5.1. і 10.7.1. договору) і ремонтних
робіт, робіт з дефектовки. Сума збитків
розраховується пропорційно
співвідношенню страхової суми до
дійсної вартості ТЗ у випадку, якщо
дійсна вартість ТЗ, визначена
експертом, на момент страхового
випадку перевищує страхову суму більше
ніж на 5 відсотків(а.с.7-8, т.1).

Пунктом 10.7.1 договору передбачено, що
розрахунок суми страхового
відшкодування здійснюється з
урахуванням фізичного зносу ТЗ
відповідно до вимог діючої на момент
настання страхового випадку Методики
проведення судової автотоварознавчої
експертизи ТЗ, із застосуванням
середньоринкових цін, діючих на момент
настання страхового випадку, в числі
інших у випадку якщо: складові (деталі)
мають сліди попередніх пошкоджень
(аварій), відновлювального ремонту або
корозійного руйнування(а.с.7-8, т.1).

Згідно п.11.3.1 договору в суму
відшкодування не включається вартість
ремонтних робіт, які не пов'язані з
усуненням пошкоджень внаслідок
страхового випадку.

Як видно із справи, за підставу для
виплати страхового відшкодування
страховиком прийнято Акт виконаних
робіт №ЛЦ00013734 від 10.05.2011 року,
складений ТОВ "Лексус Центр" та наданий
ОСОБА_2, в зв'язку з тим, що
застрахований транспортний засіб було
останнім відновлено самостійно. Згідно
вказаного Акту вартість
відновлювального ремонту склала
55861,10грн.(з ПДВ), з яких: 17316,48грн.(без ПДВ)
- вартість робіт; 29234,41грн.(без ПДВ) -
вартість використаних запчастин та
матеріалів(а.с.13-16, т.1).

В загальну суму вартості
відновлювального ремонту були також
включені вартість робіт і матеріалів
по усуненню пошкоджень транспортних
засобів, які не були пов'язані зі
страховим випадком, а саме: фарбування
крила заднього, фарбування бамперу
заднього, ремонт крила заднього,
знімання/встановлення бампера
заднього, регулювання зазорів заднього
бампера, на загальну суму 3753,10грн., а
також часткове фарбування колесних
дисків, частково шин та хімчистка
салону, на загальну суму 4254,82грн.(а.с.13-16,
т.1).

Згідно звіту №03/-5/11-С від 20.05.2011 року,
складеного оцінювачем ТОВ "Крок",
сертифікат Фонду Держмайна України
№8116/08 від 16.12.2009 року, коефіцієнт
фізичного зносу складових КТЗ LEXUS GS 350,
державний номер НОМЕР_1, складає 0,4139,
ринкова вартість останнього на момент
пошкодження складає 363970,31 грн., що на
12,79% перевищує страхову суму 317 422,80 грн.,
визначену п.3.2 Договору від 04.06.2008 року,
п.3.2 Додаткової угоди №1 від 02.06.2010 року
до договору від 04.06.2008 року(а.с.7-9, 181-185,
т.1).

Таким чином, встановивши зазначені
обставини та докази в їх підтвердження,
суд прийшов до правильного висновку,
що Страховик мав підстави для
урахування коефіцієнту фізичного
зносу до вартості запасних частин,
деталей та матеріалів, використаних
при проведенні робіт, сума страхового
відшкодування у розмірі 28147,80 грн.
визначена згідно розрахунку ПАТ «СК
«ВУСО» відповідно до умов Договору
добровільного страхування від 04.06.2008
року(а.с.222, т.1).

Пунктами 7.1.3., 7.1.4. договору
добровільного страхування від 04.06.2008
року визначено, що на протязі 10-ти
робочих днів з моменту отримання від
Страхувальника всіх необхідних
документів, зазначених в п.9 договору,
Страховик зобов'язаний скласти
страховий акт про визнання випадку
страховим (не страховим) та на протязі
5-ти робочих днів після складання
страхового акту, якщо подія буде
кваліфікована як "страховий випадок",
здійснити виплату страхового
відшкодування(а.с.7-9).

Із справи вбачається, що Акт
виконаних робіт №ЛЦ00013734 від 10.05.2011
року, як підстава для виплати
страхового відшкодування, ПАТ «СК
«ВУСО» отримало 12 серпня 2011 року(а.с.192,
т.1), страховий акт №2739-02 про визнання
випадку страховим складено 01 вересня
2011 року(а.с.195, т.1), сума страхового
відшкодування в розмірі 26659,12 грн.
перерахована на розрахунковий рахунок
ПАТ "Укрсоцбанк", як вигодонабувачу,
платіжним дорученням №10690 від 01
вересня 2011 року(а.с.219, т.1).

Додаток №1 до Страхового акту №2732-02
від 01.09.2011 року складено ПАТ «СК «ВУСО»
21 жовтня 2011 року(а.с.210, т.1), доплата суми
страхового відшкодування в розмірі
1489,68 грн. перерахована на розрахунковий
рахунок ПАТ "Укрсоцбанк" платіжним
дорученням №12890 від 21 жовтня 2011
року(а.с.220, т.1).

Отже, наведені обставини свідчать, що
дії ПАТ «СК «ВУСО» щодо складання
страхового акту та виплати страхового
відшкодування вчинені з дотриманням
умов п.п.7.1.3.,7.1.4. договору добровільного
страхування від 04.06.2008 року, у зв'язку з
чим суд прийшов до правильного
висновку про відсутність правових
підстав для нарахування пені та 3%
річних за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань.

Твердження ОСОБА_2 про порушення ПАТ
«СК «ВУСО» п.п.7.1.3., 7.1.4. договору
добровільного страхування від 04.06.2008
року безпідставні та спростовуються
зазначеними доказами.

Таким чином, встановивши відсутність
факту порушення ПАТ «СК «ВУСО» прав
позивача щодо виплати страхового
відшкодування, суд прийшов до
правильного висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову про стягнення сум страхового
відшкодування та моральної шкоди.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_2 у
задоволенні вимог про стягнення з ПАТ
«СК «ВУСО» витрат, пов'язаних з
буксируванням автомобіля, суд не
врахував факт понесення останнім таких
витрат у розмірі 3850 грн., що
підтверджується товарним чеком від 02
травня 2011 року, що долучений до
матеріалів справи до ухвалення
судового рішення(а.с.30, т.2), оригінал
якого досліджено в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

За положеннями п.7.1.6. Договору
Страховик зобов'язаний: при настанні
страхового випадку відшкодувати
Страхувальнику витрати, пов'язані з
рятуванням застрахованого ТЗ та/або
його буксировкою в межах до 1% від
розміру страхової суми. Вказана сума
включається до суми страхового
відшкодування.

Як видно із справи, ОСОБА_2 в
уточненій позовній заяві в редакції
від 07.08.2012 року просив стягнути з ПАТ
«СК «ВУСО» на відшкодування витрат,
пов'язаних з буксируванням автомобіля
суму 2 856,80 грн.(а.с.86-87, т.1), тобто у
розмірі, який передбачено п.3.2 договору,
яким визначена страхова сума на
відповідний період, та п.7.1.6. договору
добровільного страхування від 04.06.2008
року(а.с.7-8, т.1).

Оскільки суд першої інстанції не
взяв до уваги зазначені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що судове рішення в частині відмови у
задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення
з ПАТ "СК "ВУСО" витрат, пов'язаних з
буксируванням автомобіля підлягає
скасуванню на підставі п.3 ст.309 ЦПК
України, з ухваленням в цій частині
нового рішення про стягнення з ПАТ "СК
"ВУСО" на користь ОСОБА_2 2 856,80 грн. на
відшкодування витрат, пов'язаних з
буксируванням автомобіля. В іншій
частині рішення суду є таким, що
відповідає обставинам справи та
вимогам діючого законодавства, що
регулює встановлені правовідносини.

З наведених мотивів апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК
України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2014
року в частині відмови у задоволенні
вимог ОСОБА_2 про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ВУСО" витрат,
пов'язаних з буксируванням автомобіля
скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ВУСО" на
користь ОСОБА_2 2 856,80 грн. на
відшкодування витрат, пов'язаних з
буксируванням автомобіля.

В іншій частині рішення
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -