АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

04 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч
К.А., Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на
рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 24 березня 2014 року,

встановила:

у липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
шляхом проведення прилюдних торгів,
посилаючись на те, що між ним та
відповідачами 10 вересня 2008 року було
укладено договір іпотеки, відповідно
до умов якого вони надали в іпотеку
зазначену квартиру в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором від 10 вересня 2008
року.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року позов
задоволено частково, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 575 270 грн. 48 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1
шляхом проведення прилюдних торгів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що 10.09.2008 р. між
ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк» було
укладено кредитний договір. На
забезпечення виконання договору того
ж дня між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки,
згідно якого вони передали в іпотеку
належну їм кв. АДРЕСА_1.

28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та
Факторинговою компанією «Вектор Плюс»
було укладено Договір факторингу.
Того ж дня між Факторинговою компанією
«Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» було укладено Договір
факторингу, відповідно до якого були
передані права вимоги по кредитним
договорам.

Через неналежне виконання ОСОБА_3
взятих на себе зобов'язань, виникла
заборгованість в сумі 660 517 грн. 06 коп. В
зв'язку з цим позивач просив звернути
стягнення на предмет іпотеки - належну
відповідачам квартиру в рахунок
погашення заборгованості шляхом
проведення прилюдних торгів.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року позов
задоволено частково, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 575 270 грн. 48 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1
шляхом проведення прилюдних торгів.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що внаслідок невиконання
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором у позивача було право
задовольнити свої вимоги за рахунок
нерухомого майна, переданого в іпотеку.
Зменшуючи розмір пені, яка входить до
загального розміру заборгованості, суд
першої інстанції керувався
положеннями ст. 258 ЦК України та
застосував наслідки пропуску строку
позовної давності. Враховуючи
положення ст. 258, 525, 526, 527, 530, 610 ЦК
України та Закону України «Про
іпотеку», суд першої інстанції звернув
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості.

Судом першої інстанції було повно та
всебічно встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Однак з 07.06.2014 р. набрав чинності
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Відповідно до
вказаного Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме майно, яке
вважається предметом застави або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитним установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно і загальна
площа такого нерухомого майна не
перевищує 140 кв.м. для квартири та 250
кв.м. для жилого будинку. Відповідачі
не є суб'єктами Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», належна їм квартира має
загальну площу 38,5 кв.м, жилу - 17,80 кв.м,
іншого нерухомого майна у власності
відповідачів немає.

За таких обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають, в зв'язку з
чим рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухвалення по
справі нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 24 березня 2014 року скасувати
та ухвалити по справі нове рішення,
яким в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7945/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шклянка М.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.