Справа № 683/2266/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючої -
судді Сагайдак І.М.

секретаря
Матвіюк О.В.

з участю: позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в
и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 і
просять визнати його таким, що втратив
право користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову
вказують, що вони є співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1. За вказаною
адресою з 2002 року зареєстровано місце
проживання ОСОБА_3, який з моменту
реєстрації і по даний час не проживає у
цьому будинку, не користується ним,
однак в добровільному порядку не
знімається з реєстрації за даною
адресою, що перешкоджає їм, як
власникам, належним чином
користуватись та розпоряджатись своїм
майном. Вказують, що ОСОБА_3 був
зареєстрований у вказаному будинку з
дозволу колишнього власника - свого
дядька ОСОБА_4 Однак, він ніколи не
проживав у будинку, не являється членом
їх сім»ї й будь-яких домовленостей між
ними та відповідачем щодо проживання у
будинку не має.

В судовому засіданні позивачі
підтримали заявлені позовні вимоги у
повному обсязі, пояснивши, що ОСОБА_3
являвся племінником колишньому
власнику будинку ОСОБА_4, який
зареєстрував відповідача, щоб надати
можливість його батькам отримати
субсидію. Однак, з часу реєстрації
ОСОБА_3 не проживав у цьому будинку й не
проживає на даний час, він не є членом
їх сім»ї, а тому його реєстрація у
будинку перешкоджає їм належним чином
користуватись цим будинком.

Відповідач ОСОБА_3, який належним
чином повідомлений про час і місце
розгляду справи, до суду не з»явився,
причини неявки суду не повідомив.

Протокольною ухвалою
Старокостянтинівського районного суду
від 10 вересня 2014 року постановлено
провести по даній справі заочний
розгляд.

Заслухавши позивачів, дослідивши
надані докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є співвласниками житлового
будинку АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_1
належить 11/50 частин житлового будинку,
а ОСОБА_2 - 39/50 частин цього будинку.

Зазначені обставини підтверджуються:
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом, яке видано 05 серпня 2013 року
державним нотаріусом
Старокостянтинівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 після
смерті ОСОБА_4 на ім»я ОСОБА_1 на 11/50
житлового будинку АДРЕСА_1, та витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 цієї частини
будинку №7571793 від 05 серпня 2013 року;
договором дарування 9/20 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, укладеним 10
лютого 2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2,
посвідченим приватним нотаріусом
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу Хмельницької
області ОСОБА_7, та реєстраційним
посвідченням від 19 лютого 2001 року про
державну реєстрацію за ОСОБА_2 цієї
частини будинку; свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом, яке видано 24
листопада 2012 року приватним нотаріусом
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу Хмельницької
області ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_6 на
ім»я ОСОБА_2 на 33/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, та витягом
Старокостянтинівського БТІ №36785728 від
17 грудня 2012 року про реєстрацію право
власності за ОСОБА_2 цієї частини
будинку.

З 11 червня 2002 року на підставі
рішення виконкому
Старокостянтинівської міської ради
№169 від 30 травня 2002 року (а.с.15) у будинку
АДРЕСА_1 зареєстровано місце
проживання ОСОБА_3, що підтверджується
довідкою Старокостянтинівського РС
УДМС України в Хмельницькій області
№31/2192 від 19 серпня 2014 року (а.с.18).

В судовому засіданні позивачі
вказали, що ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_4
та онуком ОСОБА_6

На момент набуття права власності на
спірний будинок позивачами відповідач
ОСОБА_3 залишався зареєстрованим у
цьому будинку, однак з моменту
реєстрації і по даний час в будинку не
проживає.

Ці обставини підтверджуються актом
депутата Старокостянтинівської
міської ради ОСОБА_9 від 21 липня 2014 року,
а також факт відсутності ОСОБА_3 з 2002
року по даний час у будинку АДРЕСА_1
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК
України об'єктом права власності особи
може бути, зокрема, житло - жилий
будинок, садиба.

Права власника жилого будинку
визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України, згідно яких власник має право
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з
урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК
України члени сім»ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім»ї
власника будинку користуватися цим
житлом існує лише за наявності у
власника права приватної власності на
це майно.

Із зазначеного слідує, що виникнення
права членів сім»ї власника будинку на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку права власності на
цей будинок, а відтак - припинення права
власності особи на будинок припиняє
право членів її сім»ї на користування
цим будинком.

Таким чином, права членів сім»ї
власника будинку на об»єкт власності є
похідними від прав самого власника.

Оскільки право ОСОБА_3
користуватись спірним житловим
будинком залежало від прав власників
цього будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_4, членом
сім»ї якої він був, тому з набуттям
права власності позивачів на цей
будинок та припиненням права власності
на будинок ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
припинилось і право ОСОБА_3 на
користування цим будинком.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 слід
визнати таким, що втратив право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Оскільки витрати по сплаті
судового збору за подачу даного позову
понесла лише ОСОБА_1, що
підтверджується квитанцією №208 від 07
серпня 2014 року, тому ці витрати в сумі 243
грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача
лише на її користь.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 224-226 ЦПК
України, ст.ст.379, 380, 381, 383, 391 ЦК України,
ст.150, ст.156 ч.1 ЖК України, суд

в и р і
ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив
право користування житловим будинком
по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

На рішення через суд першої
інстанції, який його ухвалив,
позивачами може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. Лише у разі залишення заяви
про перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя: