АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2014
року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором
банківського рахунку.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 р. публічне акціонерне
товариство «Банк «Таврика» (надалі -
ПАТ «Банк «Таврика») звернулося у суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором
банківського рахунку.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що банком на виконання умов договору
банківського рахунку було здійснено
три фінансові операції по перерахунку
грошових коштів, однак ОСОБА_2 оплати за
здійснення банківських послуг, в
порушення умов договору, виконано не
було, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість в сумі 107 074 грн. 08 коп.,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь банку.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 03 квітня 2014 р. позовні вимоги
задоволено. Постановлено стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Таврика»
заборгованість в сумі 107 074 грн. 08 коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, яка
підтримала апеляційну скаргу,
представника позивача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, пояснення свідка
ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 19 грудня 2012 р. між
ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_2 було
укладено договір №02/6585 банківського
рахунку, за умовами якого для
зберігання грошових коштів та
здійснення усіх видів операцій, банк
відкрив клієнту поточні рахунки НОМЕР_1
в національній валюті та НОМЕР_1 в
валюті EUR /а.с.24-32 т.1/.

Відповідно до п.2.1.1, 2.1.2, 2.1.8, 2.1.9 договору
банківського рахунку, банк
зобов'язався:

відкрити рахунок(ки) та проводити
комплексне обслуговування рахунку(ів)
клієнта та здійснювати за дорученням
клієнта розрахунково-касові операції у
відповідності з чинним законодавством
України;

обслуговування клієнта здійснювати в
операційний час;

приймати до виконання
розрахунково-касові документи клієнта
за умови, якщо сума цих документів не
перевищує фактичний залишок грошових
коштів на відповідному(их) рахунку(ах),
проведення розрахунків понад залишку
на рахунку(ах) здійснювати на підставі
окремого договору щодо надання кредиту
овердрафт;

виконувати розрахунково-касові
документи клієнта відповідно до
черговості, визначеної чинним
законодавством України, дотримуючись
строки їх виконання, встановлених
чинним законодавством України

виконувати розрахункові та касові
документи клієнта, які надійшли до
банку: в операційний час - в день їх
надходження; в післяопераційний час -
дня з урахуванням вимог Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні».

Положеннями п.2.2.1, 2.2.9 договору ОСОБА_2
зобов'язався: проводити операції по
рахунках, згідно режиму функціонування
рахунків, передбаченого чинним
законодавством України, дотримуючись
вимог цього договору та додатків до
нього, нормативно-правових актів з
питань здійснення
розрахунково-касових операцій та
режиму роботи банку та встановленого
банком операційного часу; для
здійснення банком договірного
списання забезпечити наявність
грошових коштів на рахунку(ах) клієнта
з урахуванням податків, зборів,
обов'язкових платежів, інших витрат, а
також комісійної винагороди банку за
надані послуги.

Згідно п.п.2.2 тарифів на послуги, що
надаються для фізичних осіб в АТ «Банк
«Таврика», тариф для переказу з
поточного/вкладного (депозитного)
рахунку коштів на рахунки в банківські
установи за ініціативою клієнта ( в
межах АТ «Банк «Таврика») за умови
надходження платіжного доручення до 15
год. за кожен платіж складає 3 грн., з
15.00 до 16.00 - 6 грн., а за умови надходження
платіжного доручення після 16 год. - 0,15%
(min 15 грн.) від суми платежу /а.с.11-14 т.1/.

Встановлено, що 19 грудня 2012 р. ОСОБА_2 до
банку було подано платіжні доручення
№ 8D60, BH315 та ВН 314, відповідно, про
надання зворотної фінансової допомоги
згідно договору б/н від 19 грудня 2012 р., в
сумі 70 652 361 грн. 57 коп., сплата по
договору купівлі-продажу майнових прав
на квартиру №18/12-2012-Щ/674 від 18 грудня 2012
р., в сумі 934 200 грн. та сплата по договору
купівлі-продажу майнових прав на офіс
№18/12-2012-Щ/нп-4 від 18 грудня 2012 р., в сумі 1
099 490 грн.

Банківські операції згідно платіжних
доручень були здійснені 19 грудня 2012 р.
близько 20 год. /а.с. 50-59т.1/.

Матеріали справи свідчать, що 20 грудня
2012 р. з рахунку відповідача за
оформлення платіжного доручення було
списано 45 грн. й 1 955 грн. - за переказ
коштів.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь банку 107 074 грн. 08
коп., районний суд виходив з того, що
фінансові операції було здійснено в
післяопераційний час при надходженні
від відповідача платіжних доручень, а
тому підлягає до застосування п.п.2.2.3
тарифів, згідно з яким плата за
виконання банком операцій становить
у національній валюті 0,15% від суми
платежу за кожний платіж.

Між тим, з такими висновками суду
першої інстанції погодитися не
можливо.

Так, як на доказ, який засвідчує час
подачі відповідачем до фінансової
установи платіжних доручень, суд
послався у рішенні на відображені у
виписці з особового рахунку відомості
про здійснення банком вказаних
операцій близько 20 год. /а.с. а.с. 52,53/.

Разом з тим, судом залишено поза увагою
зміст п.п.2.2.3 тарифів на послуги, що
надаються в АТ «Банк «Таврика», у
відповідності до яких плата за
операцію фінансового характеру
визначена часом надходження
платіжного доручення, а не здійснення
такої операції відповідальним
працівником банку .

В порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України,
районний суд не сприяв всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи й
необґрунтовано відмовив у задоволенні
клопотання представника відповідача
про витребування доказів, які мають
істотне значення для справи.

Як свідчить долучений до матеріалів
справи в суді апеляційної інстанції
протокол засідання Правління АТ «Банк
«Таврика» №ПР/26/11/2012/01 від 26
листопада 2012 р., у банку з 27 листопада 2012
р. встановлений наступний режим роботи
для обслуговування клієнтів за всіма
видами операцій: з 11 год. до 16
год., перерва на обід з 13 год. до 14 год.,
вечірня каса не працює, субота та
неділя - вихідні дні /а.с.3 т.2/.

Отже, 19 грудня 2012 р. у банку
обслуговування клієнтів за всіма
видами операцій було обмежено часом -
до 16 год., а тарифами банку встановлено
розмежування вартості банківських
послуг саме за часом надходження
платіжних доручень, а не часом
проведення банківських операцій.

Окрім цього, залишився поза увагою
суду та належної оцінки у рішенні й
зміст п.2.1.8 договору, у відповідності
до якого банк зобов'язався приймати до
виконання розрахунково-касові
документи клієнта за умови, якщо сума
цих документів не перевищує фактичний
залишок грошових коштів на
відповідному(их) рахунку(ах), а у
випадку проведення розрахунків понад
залишку на рахунку(ах) здійснювати на
підставі окремого договору щодо
надання кредиту овердрафт, однак між
банком та ОСОБА_2 відповідний договір
не укладався, що свідчить про
безпідставність нарахування позивачем
плати за послуги з проведення
банківських операцій, виходячи із
тарифу 0,15% від суми платежу.

З пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні
убачається, що він, обіймаючи посаду
представника ООН в Україні, відкрив у
позивача депозитні рахунки й з
урахуванням отриманої інформації про
негативне фінансове становище банку,
14 грудня 2012 р. подав заяву про
дострокове їх закриття. 19 грудня
2012р. у банк він звернувся близько 9 год.
й відповідальний працівник банку на
його прохання негайно оформила всі
необхідні документи, в тому числі й 3
платіжні доручення на вчинення
фінансових операцій, пов'язаних з
перерахуванням належних йому грошових
коштів на рахунки інших осіб, зміст
яких він засвідчив своїм підписом.
Проінформовано його було й про
наявність на його рахунку необхідної
суми грошей, яка підлягає до стягнення
у якості плати за банківські операції.
Всі необхідні дії було вчинено до 10 год.
30 хв.

Допитана судом у якості свідка
ОСОБА_3, пояснила, що станом на 19
грудня 2012 р. вона виконувала обов'язки
т.о.в. голови правління АТ «Банк
«Таврика» й ОСОБА_2, як VIP - клієнт банку,
обслуговування якого здійснювалося у
відповідності до вимог Положення про
порядок обслуговування VIP - клієнтів
фізичних осіб /а.с.197-203 т.1/, подавши 14
грудня 2012 р. заяву про дострокове
припинення договорів, 19 грудня 2012р.
близько 9 год. з'явився до установи. За
її вказівкою операціоніст банку
негайно приступив до вчинення дій,
пов'язаних з виконанням заяви. Після
здійснення операцій, а також
визначення суми комісій за обмін
валюти та переказ коштів за платіжними
дорученнями, працівник банку
роздрукував платіжні доручення й
ОСОБА_2, перевіривши їх зміст, засвідчив
своїм підписом та передав на виконання.

Свідок зазначила, що платіжні
доручення ОСОБА_2 були подані до 10
год. 30 хв. 19 грудня 2012р., остільки при
умові їх надходження після
зазначеного часу, обмін валюти й інші
банківські операції могли бути
здійснені лише наступного дня.

Враховуючи викладені обставини, а
також матеріали справи, у їх
сукупності, колегія суддів визнає
незаконними й необґрунтованими
висновки суду першої інстанції про
наявність правових підстав до
задоволення позову.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції, як постановлене з
неповним з'ясуванням обставин справи,
що призвело до неправильного
застосування норм матеріального
права, підлягає скасуванню, а по справі
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 03 квітня 2014 року скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором
банківського рахунку відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді:

Справа №757/1984/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7376/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
ВовкС.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.