АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8043/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Іщенко І. М. Доповідач - Повєткін
В.В. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 08
серпня 2014 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання майна об?єктом права спільної
сумісної власності подружжя, поділ
спільного майна подружжя, та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання майна об?єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та поділ спільного майна подружжя,
третя особа: Реєстраційа служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції
Дніпропетропетровської області, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
майна об??єктом права спільної сумісної
власності подружжя та поділ спільного
майна подружжя посилаючись на те, що з
10.07.1982 року у нього із ОСОБА_3 був
укладений шлюб, мають двох повнолітніх
дітей, 24.08.2012 року шлюб розірваний. Під
час шлюбу подружжям було придбано
автомобіль ВАЗ 2106, 1977 р., дер. номер
НОМЕР_1 вартістю 3.789,99 грн., який
зареєстрований на нього - ОСОБА_2,
садовий будинок розташований на
земельній ділянці АДРЕСА_1 вартістю
60.000,00 грн. (визначену ТОВ
«Віконт-Консалтинг»), який оформлений
на відповідачку. Уточнивши позовні
вимоги, позивач просив суд визнати
зазначене майно спільною сумісною
власністю подружжя, залишити за ним
вищезазначений автомобіль, а за
відповідачкою садовий будинок АДРЕСА_1,
стягнути із ОСОБА_3 компенсацію різниці
майна в розмірі 30 000 грн. (а.с.2-5,102).

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
визнання майна об?єктом права спільної
сумісної власності подружжя, поділ
спільного майна подружжя посилаючись
на те, що під час шлюбу із відповідачем
був придбаний автомобіль ВАЗ 2106, крім
того з 1995 року вона постійно
зареєстрована в АДРЕСА_2, яка належала
матері позивача. ОСОБА_2 набув на неї
власності в порядку спадкування за
законом. За час проживання в квартирі
вона із чоловіком зробили капітальний
ремонт квартири на спільні грошові
кошти, встановили нову сантехніку,
автономне опалення, поліпшили житловий
стан квартири, але ОСОБА_2 після
розірвання шлюбу перешкоджає
проживати в цій квартирі. Вона вважає,
що має право на 1/2 частку у
вищезазначеній квартирі, так як
проживала в ній більше 30 років,
вкладала власні кошти, вела домашнє
господарство і утримувала квартиру.
Земельна ділянка АДРЕСА_1 була їй
виділена в користування для ведення
садівництва і належить їй на праві
власності з 2007 року з колишнім
чоловіком намагались побудувати
садовий будинок без проекту і
відповідних документів, але
будівництво залишилось незавершеним,
право власності В БТІ не реєструвалось.
Вважає, що на спірній ділянці
знаходяться будівельні матеріали
(недобудований будинок) вартість яких
становить 3.790,00 грн. На момент
розірвання шлюбу в ПАТ «Платинум банк»
у ОСОБА_2 з квітня 2012 року знаходились
грошові кошти в сумі 16.000,00 грн., які були
спільною сумісною власністю, але
відповідач використав ці гроші на
власні потреби. Позивач за зустрічним
позовом просила суд визнати право
власності на квартиру по пров.
Кармелюка, 7-12, в м. Дніпродзержинську
спільним майном подружжя, визнати за
нею право власності на 1/2 частку цієї
квартири, виділити позивачу автомобіль
ВАЗ-2106 вартістю 3.789,99 грн., а їй
будівельні матеріали вартістю 3.790 грн,
що знаходяться на земельній ділянці
АДРЕСА_1, виділити на її користь 8.000,00
грн., які знаходяться на депозитному
рахунку в ПАТ «Платинум Банк»
відкритому на ім'я ОСОБА_2 і стягнути
судові витрати та витрати на правову
допомогу (а.с.30-39).

Рішенням Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 08
серпня 2014 року (а.с.181-186) позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково:

- визнано право власності за ОСОБА_2 на
автомобіль ВАЗ-2106;

- стягнуто з ОСОБА_2 1/2 частини
виділеного автомобіля ВАЗ-2106 в розмірі
1.895,00 грн. на користь ОСОБА_3;

зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково:

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
8000,00 грн. в рахунок компенсації 1/2
частини грошових коштів, які
знаходяться на депозитному рахунку.

В апеляційній скарзі (а.с.201-203) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалите нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, оскільки:

- суд при розгляді справи та ухваленні
рішення не прийняв до уваги на наданий
технічний висновок та експертний звіт
про оцінку вартості садового будинку,
які свідчили про наявність цього
садового будинку, а не купи будівельних
матеріалів;

- садовий будинок використовувався
подружжям за призначенням не один рік;

- садовий будинок зведений згідно всіх
будівельних вимог і має ринкову
вартість.

Відповідач ОСОБА_3 рішення суду першої
інстанції не оскаржила.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову про поділ садового будинку, суд
першої інстанції встановив, що він не
може бути об'єктом права спільної
власності подружжя і не підлягає
розподілу, оскільки побудований
самовільно і правовстановлюючі
документи відсутні.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи,
відповідач є членом кст «Родник» та
власником земельної ділянки в кст
«Родник» площею 0,0609 га, на якому
самовільно побудований садовий
будинок, що є предметом спору (а.с.17,61).

Відповідно до роз'яснень, наданих в п.6
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012
року, самочинно збудоване майно не є
об'єктом права власності та не може
бути предметом поділу.

Тому доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
садового будинку при поділі сумісного
майна подружжя не можуть бути прийняті
до уваги.

В суді апеляційної інстанції позивач
та його представник зазначили, що
рішення суду першої інстанції
оскаржується ними лише в частині
відмови у задоволенні позову про поділ
садового будинку.

З апеляційної скарги вбачається, що
вона не містить доводів позивача щодо
незаконності та необгрунтованості
рішення суду першої інстанції в іншій
частині.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Тому для скасування рішення суду
першої інстанції в іншій частині, що
позивачем не оскаржена, підстав немає.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 08 серпня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: