У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 10 вересня
2014 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Вінцержевскіса Гінтаса про визнання
недійсними договору позики та договору
іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_4 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у
якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати недійсним
договір позики від 10 грудня 2008 року,
укладений між ним та Вінцержевскісом
Гінтасом, на підтвердження укладення
якого були представлені (складені)
розписки від 10 грудня 2008 року
на суму 600 000 дол. США зі строком
повернення коштів до 01 червня
2010 року, та розписка від 10 грудня 2008
року на суму 600 000 дол.
США зі строком повернення коштів до 10
грудня 2012 року;

- визнати недійсним
договір іпотеки від 11 червня 2009 року,
укладений між ним та Вінцержевскісом
Гінтасом, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за № 3453.

Свої вимоги обґрунтовував тим, ще між
ним та ОСОБА_9 склалися господарські
правовідносини.

10 грудня 2008 року у м. Вільнюсі (Литва)
відбулись переговори щодо прямих
поставок будівельних матеріалів, за
умовами яких ОСОБА_9, як генеральний
директор UAB «TEGRA», висунув умову про
попередню оплату очолюваною ним
(позивачем) компанією за придбання нею
товарів.

За наслідками вказаних переговорів, у
порядку забезпечення виконання умов
контрактів у майбутньому, ним 10 грудня
2008 року була написана розписка в
присутності свідка ОСОБА_7, згідно з
якою він взяв у ОСОБА_9 600 000 дол. США зі
строком повернення коштів частинами до
01 червня 2010 року, у якій з метою
забезпечення виконання зобов'язань
зазначив про обов'язковість укладення
договору іпотеки належного йому
нерухомого майна - нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1.

Вказував, що зазначена вище розписка
носила лише забезпечувальних характер
й була способом виконання ТОВ
«Будгерметик-2003» з оплати вартості
будівельних матеріалів, які мали б
поставлятися компанією «TEGRA»,
очолюваною ОСОБА_9, в дійсності кошти в
сумі 600 000 дол. США, про які йде мова в
розписці, йому не передавались, ними
він не володів.

У подальшому, 11 червня 2009 року в
приміщенні приватного нотаріуса КМНО
ОСОБА_6 замість попередньої розписки,
яка мала б бути знищена ОСОБА_9, він
написав нову щодо отримання ним в борг
від ОСОБА_9 600 000 дол. США тією ж датою,
тобто заднім числом, однак без
обов'язку передачі майна в іпотеку, та з
новою датою повернення коштів - до 10
грудня 2012 року.

Вважає, що ні перша розписка зі строком
повернення коштів до 01 червня
2010 року, ні друга зі строком повернення
до 10 грудня 2012 року не була реальною й є
безгрошовою, оскільки кошти за цими
розписками йому ОСОБА_9 йому не передав.
Відтак, фактично між ними було укладено
один договір позики на 600 000 дол. США й
жодних коштів за цим договором від
відповідача він не отримував, оскільки
наміру створювати будь-які правові
наслідки за цим договором не
переслідував, а останній мав
забезпечувальних характер їх
господарських відносин.

Посилаючись на ст. 1051 ЦК України, просив
позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 25 березня 2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
02 липня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 26 червня 2014
виправлено описки, допущені у рішенні
Дарницького районного суду м.
Києва від 25 березня 2014 року.

У касаційній скарзі, поданій
представником ОСОБА_5, ОСОБА_4
просить скасувати рішення та ухвалу
судів попередніх інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
його недоведеності та безпідставності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Доводи скарги про те, що відповідач не
мав такої суми коштів для надання у
позику є лише припущенням, оскільки
грошові кошти у борг були передані у 2008
році, а суду надано декларації про
доходи ОСОБА_9 за 2008-2011 роки, тобто за
період після укладення оспорюваного
правочину.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди попередніх інстанцій з
урахуванням встановлених обставин
справи обґрунтовано дійшли висновку
про задоволення позову.

Інші доводи скарги та матеріали
витребуваної справи також не дають
підстав вважати, що судами при розгляді
даної справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_4 відхилити, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 25
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 02 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко