Справа № 344/909/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1913/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Вакарук
В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря
Драганчук У.М.,

з участю ОСОБА_2 та
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного
майна подружжя за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 03 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

21.01.2014 року ОСОБА_3 звернулась з позовом
до ОСОБА_2 про поділ спільного
сумісного майна подружжя.

В заяві зазначила, що з 16.10.2003 року по
21.05.2012 року перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, під час якого
придбали однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що нею сплачено за
придбання квартири 74,37 % її вартості і
після розлучення з нею проживають двоє
неповнолітніх дітей, просила визнати
за нею право власності на 90/100 частин
квартири.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 03.06 2014 року позов задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_3 право
власності на 90/100 частин квартири
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
10/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1773
грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність рішення
суду.

Апелянт вважає, що не може бути
підставою для збільшення частки
позивача у спільному майні факт
проживання з нею неповнолітніх дітей
та недостатність сплачуваних ним
аліментів на їх утримання, оскільки
він надає утримання дітям, однак будучи
інвалідом третьої групи не має
можливості сплачувати аліменти у
більшому розмірі. Тобто, апелянт
заперечує наявність передбачених ч.3
ст. 70 СК підстав для збільшення частки
позивача у спільному майні подружжя.

ОСОБА_2 вказує на те, що він не заперечує
проти визнання за позивачем права
власності на всю квартиру, але не з
підстав, передбачених ч.3 ст. 70 СК, а з
підстав його відмови від належної йому
частки у спільному майні подружжя.

Апелянт також вказує на те, що при
вирішенні питання про розподіл судових
витрат суд не врахував того, що він є
інвалідом третьої групи, а тому
безпідставно стягнув з нього всю суму
судового збору.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про визнання за
ОСОБА_3 права власності в цілому
квартиру АДРЕСА_1, а у стягненні 1773 грн.
судового збору відмовити.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну
скаргу підтримали з мотивів, наведених
у ній.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з
16.10.2003 року по 21.05.2012 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі і у
них є двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після
розлучення сторін проживають з матір'ю.

Під час перебування у шлюбі сторони
придбали однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 загальною вартістю 221481,86 грн.

Встановлено, що в період шлюбу сторони
сплатили 113 552 грн. вартості придбаної
квартири, а після розірвання шлюбу
ОСОБА_3 сплатила решту суми - 107929,86 грн.,
чого не заперечив відповідач.

Також встановлено, що ОСОБА_2 проживає
окремо та сплачує аліменти у розмірі 1/3
частини заробітку на утримання дітей.
ОСОБА_2 встановлена третя група
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом і йому протипоказана важка
фізична праця, що підтверджено
довідкою до акта огляду
медико-соціальною експертною комісією
серія АВ №0011730.

Згідно довідки ДВС Богородчанського
районного управління юстиції станом на
01.09.2014 року заборгованість ОСОБА_2 по
сплаті аліментів становить 2862 грн.

Відповідно до ст.60 СК майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

При таких обставинах справи суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Підстав для скасування рішення суду за
доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 03
червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

В.М. Вакарук

П.І. Проскурніцький