Справа № 531/1466/14-ц
Провадження № 2/531/560/14
РІШЕННЯ

іменем України

20 серпня 2014 року Карлівський районний
суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Попова М.С.,

при секретарі судових засідань -
Шаршонь Т.М.,

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Карлівської ЦРЛ про встановлення факту
, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Карлівської ЦРЛ про встановлення факту
, що має юридичне значення.

У своїй позовній заяві посилається на
те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у
місті Карлівка. Її мати - ОСОБА_3, 1922 року
народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_3, коли
позивачу було 9 років. Мати постійно
хворіла. Вони проживали у бабусі по
матері - ОСОБА_4 у АДРЕСА_2. Скільки себе
пам'ятає позивач - вона завжди
шкутильгала на праву ногу, але на її
стан ніхто не звертав у ваги, бо мати
постійно хворіла та рано померла,
бабуся була старенька, а батько - завжди
відсутній. У 1962 році вона пішла до школи
в м. Карлівці. Через вади здоров'я, на
неї звернули увагу вчителі та
порекомендували обстежитися у лікарні.
Після медичного огляду та лікування у
Карлівській районній лікарні, стало
відомо, що в неї захворювання, яке не
підлягає до лікуванню, а шкутильгає
вона через значну різницю у довжині
ніг. За висновками лікарів, причинами
цього стала пологова травма. Після
смерті матері, в 1965 році позивач з
батьком переїхали жити до селища Ланна.
В школі на уроках фізичної культури
вона не могла виконувати нормативи,
швидко втомлювалася та відчувала
постійний біль у спині. Починаючи з 1977
року стан її здоров'я значно погіршився
- через руйнування суглобів та різну
довжину ніг ходити стало дуже важко,
почалося викривлення хребта та
зміщення всіх внутрішніх органів, за
результатом у 1995 році їй зробили
операцію на тазостегновому суглобі.У
1996 році позивачу присвоїли групу
інвалідності та призначили пенсію по
інвалідності від загального
захворювання з діагнозом резекційний
кістковий анкілоз правого кульшового
суглобу, лівобічний ІІІ-ІУ ступеню
коксартроз. Нещодавно, на особистому
прийому у спеціалістів Управління
пенсійного фонду України в
Карлівському районі їй стало відомо
про право на отримання пенсії як
інвалід дитинства. Але переглянувши
пенсійну справу та медичні документи
позивача, спеціаліст повідомив її про
необхідність долучення довідки із
Карлівської ЦРЛ про лікування. Позивач
звернулась до Карлівської ЦРЛ для
отримання з архіву документів про
лікування - дитячої амбулаторної
карточки з метою підтвердження
захворювання з дитинства. За
результатом звернення до медичної
установи, позивачем було встановлено,
що медична картка відносно неї
втрачена, про, що надано відповідну
довідку №451 від 04.08.2014 року. На
сьогоднішній день у позивача виникла
необхідність в оформленні пенсії як
інваліда дитинства, але це стало
неможливим через втрату відповідним
медичних документів та необхідність
встановлення даного факту виключно в
судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з*явився,
але від її представника мається заява,
в якій просить справу розглядати без
його участі, позов підтримує та
просить суд його задовольнити.

Представник відповідача до суду не
з'явився, але надійшла заява про
розгляд справи без їхньої участі, позов
визнають та не заперечують проти його
задоволення.

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснила, що знає
позивача з 1960 р., скілько вона її зає,
вона завжди шкутильгала, їй відомо, що
ОСОБА_2 хворіє з дитинства , а у 1977 р. її
стан здоров*я погіршився, на сьогодні
вона взагалі погано ходить,їй
необхідна операція.

Свідок ОСОБА_6 зазначив, що знає
позивачку з 1965 р., коли вони з батьком
переїхали до с. Ланна Карлівського
району. Шкутильгає ОСОБА_2 з дитинства,
швидко втомлюється. Часто говорила про
болі в суглобах. У 1970-х роках лікарі їй
говорили про невиліковність хвороби.
Знає, що зараз їй взагалі дуже важко
ходити.

Свід ОСОБА_7 пояснила, що знає ОСОБА_2 з
народження. Вона до 1979 р. проживала у
м.Карлівці. Шкутильгала позивачка з
дитинства. Коли ОСОБА_2 пішла до школи у
неї булт проблеми на уроках
фізкультури, вона скаржилась, що у неї
болить нога. Після звернення до лікарні
стало відомо, що хвороба невиліковна,
це пологова травма. У 1970-х роках стан
здоров*я ОСОБА_2 погіршився. Зараз їй
важко ходити, вона потребує лікування.

Суд, заслухавши пояснення свідків,
вивчивши і дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З висновку Карлівської ЛЛК №451 від
04.08.2014 р. ( а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2
хворіє на резекційний кістковий
анкілоз правого кульшового суглобу,
лівобічний ІІІ-ІУ ступеню коксартроз.
Також у цій довідці зазначено,що
амбулаторну картку з дитинства було
втрачено при переїзді архівного
відділу.

Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту , що має юридичне значення.

Таким чином, аналіз всіх
вищевикладених доказів в їх
сукупності, дозволяє суду зробити
висновок про те, що дана позовна заява
підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст.60,130, 209, 212, 215, 256 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Встановити факт , що має юридичне
значення, а саме: про те, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1, є інвалідом дитинства.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Полтавської області, через Карлівський
районний суд Полтавської області,
протягом десяти днів з дня його
проголошення , а у разі якщо рішення
було винесено без участі особи, яка
його оскаржує, з дня отримання копії
рішення.

Суддя