Номер провадження: 22-ц/785/4104/14
Номер справи місцевого суду: 503/2694/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: представника позивача, ПАТ
«ПІРЕУС БАНК МКБ», - Вергелеса Ю.О., та
представника відповідача ОСОБА_5, -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК
МКБ» на рішення Кодимського районного
суду м. Одеси від 31 січня 2014 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» до ОСОБА_7,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору, Відкритого
акціонерного товариства «Кодимська
Райсільгоспхімія», про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з поручителя,

в с т а
н о в и л а:

24 грудня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ»
звернулося до суду з вказаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 13 жовтня
2008 року між Відкритим акціонерним
товариством «Міжнародний комерційний
банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«ПІРЕУС БАНК МКБ» (далі - Банк) та
Відкритим акціонерним товариством
«Кодимська Райсільгоспхімія» був
укладений кредитний договір № ОК/08-21,
за яким позичальник отримав грошові
кошти в розмірі 200000 грн. на строк до 13
березня 2009 року із сплатою 17 відсотків
річних за користування кредитними
коштами з погашенням кредиту та
відсотків за користування кредитом
щомісячно згідно Графіку. Одночасно в
забезпечення зобов'язань за кредитним
договором між Банком та відповідачем
ОСОБА_7 був укладений договір поруки, за
яким поручитель зобов'язався перед
Банком відповідати солідарно в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором. У порушення умов кредитного
договору позичальник в строк до 13
березня 2009 року не виконав зобов'язання
за договором. Станом на 26 листопада 2013
року заборгованість за кредитним
договором становить 304175,50 грн., в тому
числі: за кредитом 150515 грн., зі сплати
процентів - 92255,42 грн., пеня за
несвоєчасну сплату процентів 1405,08 грн.,
штраф в сумі 60000 грн. Листом вих. № 273 від
01 червня 2009 року поручителю ОСОБА_7 було
направлено вимогу про погашення
заборгованості за кредитним договором,
яка ним не виконана.

Посилаючись на ці обставини, позивач
просив суд позов задовольнити (а.с. 1).

Відповідач ОСОБА_7 та його представник
ОСОБА_6, проти позову заперечували й в
своїх поясненнях зазначали, що
укладений договір поруки припинив свою
дію внаслідок закінчення строку для
пред'явлення Банком позову до
поручителя протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання. Вимогу Банку
про погашення боргу за кредитним
договором від 01 червня 2009 року
відповідач не отримав, оскільки вимога
була направлена йому не за
зареєстрованим місцем проживання, а за
місцем роботи, що є його неналежним
повідомленням. Крім того, Банк
пропустив строк позовної давності для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з поручителя, відповідач ОСОБА_7
звернувся до суду з заявою про
застосування строків позовної
давності й відмову у задоволенні
позову за цією підставою (а.с. 22).

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову Банку відмовлено
(а.с. 46-50).

В апеляційній скарзі позивач Банк
просить рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі,
мотивуючи тим, що суд першої інстанції
порушив норми процесуального і
матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги позивача Банку,
пояснення на апеляцію представника
позивача, ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», -
Вергелеса Ю.О., та представника
відповідача ОСОБА_5, - ОСОБА_6,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість заочного
рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
позивача задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду постановлено з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
13 жовтня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Міжнародний
комерційний банк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне
товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» (далі -
Банк) та Відкритим акціонерним
товариством «Кодимська
Райсільгоспхімія» в особі голови
правління ОСОБА_7, був укладений
кредитний договір № ОК/08-21, за яким
позичальнику грошові кошти в розмірі
200000 грн. на строк до 13 березня 2009 року
із сплатою 17 відсотків річних за
користування кредитними коштами з
погашенням кредиту та відсотків за
користування кредитом щомісячно
згідно Графіку (а.с. 3-8).

Одночасно в забезпечення зобов'язань
за кредитним договором між Банком та
відповідачем ОСОБА_7 і третьою особою
Відкритим акціонерним товариством
"Кодимська Райсільгоспхімія" в особі
голови правління ОСОБА_7, був укладений
договір поруки, за яким поручитель
зобов'язався перед Банком відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором (а.с. 9-10).

У порушення умов кредитного договору
позичальник - ВАТ "Кодимська
Райсільгоспхімія", в строк до 13 березня
2009 року не виконало зобов'язання за
кредитним договором.

01 червня 2009 року поручителю ОСОБА_7
листом вих. № 273 Банком було направлено
вимогу про погашення заборгованості за
кредитним договором від 13 березня 2008
року рекомендованим листом за місцем
його роботи - голови правління ВАТ
"Кодимська Райсільгоспхімія": Одеська
область, м. Кодима, вул. Тімірязєва, буд.
5 (а.с. 13). 05 червня 2009 року зазначене
повідомлення було доставлено (а.с. 13зв.).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Як зазначено у частини 1 та 2 ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

У пункті 24 постанови № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз'яснив, що
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Згідно із п. 2.1. Договору поруки
протягом трьох робочих днів від дати
отримання повідомлення кредитора щодо
невиконання божником зобов'язання,
забезпеченого порукою, виконати таке
зобов'язання шляхом переказу коштів у
сумі зобов'язання, невиконаного
боржником, на рахунки, вказані у
повідомленні (а.с. 9).

У п. 3.1 Договору поруки зазначено, що цей
договір набуває чинності з дати його
укладення та діє до остаточного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань, передбачених кредитним
договором від 13 березня 2008 року.

Однак у відповідності до ч. 1 ст. 251 та ч. 1
ст. 252 ЦК України умова договору поруки
про припинення поруки після повного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором не
може вважатися встановленим сторонами
договору поруки строком припинення
поруки.

Тому у даному випадку порука на
підставі ч. 4 статі 559 ЦК України
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Вказаний висновок узгоджується з
правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України у постановах
від 21 травня 2012 року у справі за №
6-68цс11, у справі за №-48цс11, від 23 травня
2012 року у справі № 6-33цс12, від 29 січня 2014
року у справі №6-155цс14, яка згідно із ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх
судів України.

У відповідності до п.1.1. кредитного
договору Банк надав кредит на строк до
13 березня 2009 року (а.с. 3), а звернувся до
суду з позовом про повернення кредиту
до поручителя ОСОБА_7 24 грудня 2013 року
(а.с. 1), тобто більш чим через чотири
роки.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що, оскільки Банк не звернувся до суду з
вимогою до поручителя про повернення
кредиту протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання, договір поруки є
припиненим з 14 вересня 2009 року. Отже
поручитель не порушив права кредитора,
тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК
України його вимоги не підлягають
захисту судом.

Вказаний висновок узгоджується з
правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України в постанові
від 13 лютого 2013 року в справі №6-3цс13,
від 23 квітня 2014 року у справі №6-29цс14,
яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Посилання позивача, Банка, в
апеляційній скарзі на те, що рішення
суду першої інстанції є незаконним,
оскільки суд не врахував, що договір
поруки не є припиненим, оскільки Банк
звернувся до поручителя з вимогою 01
червня 2009 року, тобто у шестимісячний
строк, тому в межах строку позовної
давності Банк вправі звернутись до
суду з позовом про повернення кредиту з
поручителя, не приймаються до уваги,
оскільки вони є помилковими.

Обґрунтовуючи вимоги представник
Банку посилалася на наступні
обставини:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 05 листопада 2010 року з ВАТ
"Кодимська Райсільгоспхімія" на
користь Банку стягнуто грошові кошти в
розмірі 263098,58 грн. шляхом стягнення на
предмет застави (транспортні засоби) за
договором застави від 13 березня 2008
року. Зазначений розмір заборгованості
за кредитним договором визначено
станом на 18 березня 2010 року (а.с. 31).

На виконання рішення суду від 05
листопада 2010 року господарським судом
Одеської області був виданий судовий
наказ, який був пред'явлений до
примусового виконання до органів
держаної виконавчої служби. В ході
примусового виконання стягнуто 96547, 15
грн., залишок боргу станом на 13 червня
2012 року складав 166462,52 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 06 вересня 2013 року про
змінений спосіб та порядок виконання
рішення господарського суду Одеської
області від 05 листопада 2010 року про
стягнення з ВАТ "Кодимська
Райсільгоспхімія" залишку
заборгованості в сумі 166462,52 грн. на
користь Банку шляхом звернення
стягнення на все рухоме та нерухоме
майно, що належить ВАТ "Кодимська
Райсільгоспхімія" (а.с. 32).

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Кодимського районного управління
юстиції Одеської області від 06 грудня
2013 року виконавчий лист був повернутий
стягувачеві з підстави, передбаченою п.
3 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження", а саме у разі відмови
стягувача залишити за собою майно
боржника, не реалізоване під час
виконання рішення суду (а.с. 33).

Після чого Банк звернувся до суду з
позовом про повернення кредиту з
поручителя.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 та частини 1 ст. 261 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Порука є видом забезпечення виконання
зобов'язання (ч. 1 ст. 546 ЦК України), за
своєю правовою природою договір поруки
має додатковий (акцесорний) характер
відносно основного зобов'язання,
істотними умовами його укладання є
визначення характеру та обсягу
відповідальності поручителя й
підстави припинення цього
зобов'язання, які передбачені статтею
559 ЦК України.

Так, згідно із ч. 4 статі 559 ЦК України
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції всебічно та повно з'ясував
обставини, які мають значення для
справи, дослідив в судовому засіданні
усі докази, які є у справі, з
урахуванням їх переконливості,
належності і допустимості, дав їм
правильну оцінку та виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна
скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК
МКБ» відхилити, рішення Кодимського
районного суду м. Одеси від 31 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік