У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Леска В.В.,
Кондора Р.Ю., при секретарі Марчишаку
Ю.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Виноградівського районного суду від 5
серпня 2014 року про забезпечення позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному
порядку ухвалу Виноградівського
районного суду від 5 серпня 2014 року,
якою застосовано заходи забезпечення
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на неправильне
застосування та порушення судом норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування ухвали
місцевого суду.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності сторін, які
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи.

Заслухавши представника апелянта
адвоката - ОСОБА_5 та представника
позивача - ОСОБА_6, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Під забезпеченням позову слід розуміти
вжиття судом, у провадженні якого
знаходиться справа, заходів щодо
охорони матеріально-правових
інтересів позивача, які гарантують
реальне виконання судового рішення,
прийнятого за його позовом.

Зі змісту ст. 151 ЦПК України випливає, що
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, на будь-якій стадії розгляду
справи, може вжити заходи забезпечення
позову, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

У ст. 152 ЦПК України наведено перелік
видів забезпечення позову, а ст. 153 ЦПК
України регламентовано порядок
розгляду заяв про забезпечення позову
і порядок виконання цих ухвал.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Матеріалами справи встановлено що між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існує спір про
стягнення боргу в розмірі 74688,19 грн. (6400
доларів США) за розпискою позичальника.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів
забезпечення позову ОСОБА_4 вказував,
що йому невідомо чи є у ОСОБА_3 кошти для
повернення боргу, при цьому відповідач
може відчужити належні їй на праві
власності будинок чи земельну ділянку,
що в майбутньому може утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення.

Встановлено, що відповідачу на праві
приватної власності належить житловий
будинок у АДРЕСА_1 та земельна ділянка
для обслуговування житлового будинку
та ведення підсобного господарства за
цією ж адресою.

Так, згідно договору купівлі-продажу
від 24.10.1996 року ОСОБА_3 купила від ОСОБА_7
указаний вище житловий будинок з
житловою площею 16,88 кв.м. за 12000 грн.

В подальшому на підставі рішення
Підвиноградівської сільської ради від
12.11.1999 року про передачу ОСОБА_3 в
приватну власність земельної ділянки
площею 0,27 га для обслуговування
житлового будинку, останній видано
державний акт на право приватної
власності на землю серії ІV-ЗК № 012718 від
28.12.1999 року.

Згідно абз. 3 п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" ухвала про
забезпечення позову постановляється в
порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України,
і повинна включати мотивувальну
частину, де поряд із зазначенням
мотивів, із яких суд (суддя) дійшов
висновку про обґрунтованість
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, наводиться
посилання на закон, яким суд керувався
при постановленні ухвали.

Можливість відчуження майна ОСОБА_3 є
достатньо обґрунтованим припущенням
того, що майно, яке є у відповідача на
момент пред'явлення позову, може
зникнути, зменшитись за кількістю на
момент виконання рішення, а невжиття
заходів забезпечення може в
майбутньому дійсно утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення.

При цьому обраний судом вид
забезпечення позову є співмірним із
заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновок місцевого суду про
вжиття заходів забезпечення позову - є
правильним.

Оскільки ухвалу постановлено судом
першої інстанції з додержанням вимог
закону, апеляційний суд, відповідно до
п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Виноградівського районного
суду від 5 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: