02.07.2014 Справа № 756/3649/14-ц
Унікальний № 756/3649/14-ц
Провадження № 2/756/2355/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року
м.
Київ

Оболонський районний суд міста Києва в
складі:

головуючого судді - І.В.
Белоконна

за участю секретаря -
С.І. Коцюруба,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» про захист прав
споживачів, визнання недійсним
кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання недійсним
кредитного договору.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 18 квітня 2008 року між
ним та відповідачем було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
відповідач надав грошові кошти в сумі
83187,00 доларів США, а відповідач
зобов'язався прийняти, належним чином
використовувати та повернути
зазначені кошти (кредит), а також
сплатити проценти за користування
кредитом в розмірі 13,59 % річних. Також
згідно зазначеного договору погашення
платежів за кредитом здійснюються
позичальником у валюті кредиту.

Проте, як стверджує позивач вираження в
кредитному договорі зобов'язання щодо
кредиту і процентів не в грошовій
одиниці України - гривні, а в іноземній
валюті, процедура виконання
зобов'язання щодо надання, одержання та
повернення кредиту в іноземній валюті
порушує вимоги законодавства України
встановлені положеннями ст.ст. 192, 524 ЦК
України та суперечить ст. 533 ЦК України.
Позивач підкреслив, що для здійснення
валютних операцій відповідач повинен
був мати індивідуальну ліцензію на
операції з валютними цінностями, проте
він вказаною ліцензією не володіє.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про день, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив, надав через свого
представника до суду заяву, в якій
просить розглядати справу без його
участі, позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання про розгляд справи за її
відсутності та письмові заперечення
проти позову. З вказаних підстав у
запереченні в задоволенні позову
просила відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

18 квітня 2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір №190/П/РП/2008-840, відповідно до
якого відповідач надав грошові кошти в
сумі 83187,00 доларів США, а відповідач
зобов'язався прийняти, належним чином
використовувати та повернути кредит, а
також сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 13,59 %
річних (а.с.5-9).

Відповідно до п.п. 1.3.1, 3.3.1, 3.3.2 погашення
платежів за кредитом здійснюються
позичальником у валюті кредиту, тобто у
доларах США (а.с.5).

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон держави не встановлює якихось
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до законодавства,
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території Україні,
однак у той же час обіг іноземної
валюти обумовлений вимогами
спеціального законодавства.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання і валютного
контролю є Декрет Кабінету Міністрів
України "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно зі статтею 2 ЗУ "Про
банки і банківську діяльність" кошти -
гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент. Статті 47, 49
цього Закону визначають операції
банків із розміщення залучених коштів
від свого імені, на власних умовах та на
власний ризик як кредитні операції,
незалежно від виду валюти, яка
використовується. Вказані операції
здійснюються на підставі банківської
ліцензії.

Таким чином, законодавство України
чітко визначає правомочність банків на
підставі відповідних ліцензій
здійснювати операції з розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик в
іноземній валюті (кредитні операції),
які включають в себе як власне надання
кредитів, так і отримання процентів та
інших платежів за кредитом в іноземній
валюті, а також залучення депозитів в
іноземній валюті з виплатою процентів
в іноземній валюті.

У відповідності до ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" операції з
валютними цінностями здійснюються на
підставі генеральних та
індивідуальних ліцензій Національного
банку України. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі письмового
дозволу (генеральна ліцензія) на
здійснення операцій з валютними
цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж
Декрету.

З вищенаведеного вбачається, що
уповноважені банки на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу на здійснення операцій з
валютними цінностями мають право
здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

Пункт 1.4 Положення про порядок видачі
Національним банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 14.10.2004
№483, визначено, що використанням
іноземної валюти як засобу платежу
(валютною операцією) є використання
іноземної валюти на території України
для виконання будь-яких зобов'язань або
оплати товарів. Відповідно до п. 1.5
цього Положення використання
іноземної валюти як засобу платежу без
індивідуальної ліцензії дозволяється,
якщо ініціатором або отримувачем за
валютною операцією є уповноважений
банк (ця норма стосується лише тих
операцій уповноваженого банку, на
здійснення яких Національний банк
України видав банківську ліцензію та
письмовий дозвіл на здійснення
операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
індивідуального ліцензування щодо
вказаних операцій, єдиною правовою
підставою для здійснення банками
кредитування в іноземній валюті згідно
з вимогами статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" є наявність у банку
генеральної ліцензії на здійснення
валютних операцій, отриманої у
встановленому порядку.

Крім того, згідно з п. 8.12 Правил
використання готівкової іноземної
валюти на території України,
затверджених постановою Правління
Національного банку України від 30.05.2007
№200, фінансові установи, які одержали
генеральну ліцензію Національного
банку України на здійснення валютних
операцій, можуть використовувати
готівкову іноземну валюту для
проведення валютних операцій
відповідно до отриманих генеральних
ліцензій Національного банку України
на здійснення валютних операцій.

Судом було встановлено, що 23 серпня 2002
року відповідачу було надано
Національним Банком України
банківську ліцензію №21, тобто право
здійснювати банківські операції,
визначені ч. 1 та п. 5-11 ч.2 ст. 47 ЗУ «Про
банки та банківську діяльність». Також
згідно листа Національного Банку
України N 41-204/1948-6044 від 08.10.2001 щодо
переліку банків, які мають ліцензію на
здійснення банківських операцій,
банківську ліцензію або письмовий
дозвіл на здійснення операцій з
валютними цінностями КБ «Надра»
відноситься до зазначеного переліку.
За таких обставин судом було
встановлено, що здійснення
кредитування в іноземній валюті при
наявності Банківської ліцензії та
Письмового дозволу НБУ відповідало
вимогам законодавства України, а отже
суд приходить до висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
позову.

З огляду на вищенаведене, відповідно до
ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 203,
524, 533, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 47, 49 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" від 07.12.2000 року №2121-III, ст.5
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю" від 19.02.1993 року
№15-93, п.1.4, п.1.5 Положення про порядок
видачі Національним банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 14.10.2004
року №483, листа Національного Банку
України N 41-204/1948-6044 від 08.10.2001 щодо
переліку банків, які мають ліцензію на
здійснення банківських операцій,
банківську ліцензію або письмовий
дозвіл на здійснення операцій з
валютними цінностями та, керуючись
ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства
комерційного банку «Надра» про захист
прав споживачів, визнання недійсним
кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя,-
І.В. Белоконна