Справа № 750/4421/14 Провадження №
22-ц/795/1452/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Зінченко С. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко С.П.,
суддів:Кузюри Л.В., Мамонової О.Є., при
секретарі:Шкарупі Ю.В.,за
участю:позивача ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7, третьої
особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 06 червня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 06 червня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_6 на його користь аліменти на
утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 14 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 07.05.2014
року та до досягнення дитиною
повноліття. В задоволенні вимоги про
позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. Рішення в
частині стягнення аліментів на
утримання дитини за один місяць
допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на невідповідність
висновків обставинам справи та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати дане рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову в повному обсязі. Апелянт
наполягає на необхідності позбавлення
ОСОБА_6 батьківських прав відносно
ОСОБА_5, посилаючись на те, що ОСОБА_6 не
цікавиться долею, духовним розвитком
та здоров'ям дитини, всі рішення щодо
його виховання приймаються ним
самостійно, без участі матері. На думку
апелянта, в матеріалах справи мається
обґрунтований висновок органу опіки та
піклування про доцільність
позбавлення відповідачки батьківських
прав, але суд безпідставно не взяв його
до уваги.

В письмових запереченнях представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_9 просить відхилити
апеляційну скаргу ОСОБА_5, а рішення
суду залишити без змін, вважаючи його
законним та обгрунтованим.

Позивач ОСОБА_5 апеляційну скаргу
підтримав, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити по
справі нове рішення про задоволення
позовних вимог. Вважав, що рішення суду
першої інстанції не відповідає вимогам
матеріального та процесуального права
.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник
апеляційну скаргу просили відхилити та
залишити без змін рішення суду,
оскільки воно відповідає вимогам
ст.ст.213, 214 ЦПК України.

Представник служби у справах дітей
Деснянської районної ради у м.
Чернігові просив апеляційну скаргу
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
недоцільності позбавлення відповідача
батьківських прав, проте, враховуючи
факт проживання дитини з позивачем та
його утримання, вважав за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача аліменти на утримання дитини.

Апеляційний суд погоджується із таким
висновком районного суду, оскільки він
ґрунтується на матеріалах справи та
відповідає вимогам чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Сімейним кодексом України визначено
чіткий перелік підстав для позбавлення
батьків батьківських прав щодо дітей і
відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

В ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 березня 2007 року № 3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснено, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Пунктом 15 зазначеної постанови
передбачено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (а.с.7).

ОСОБА_6 та ОСОБА_11 перебували в
зареєстрованому шлюбі, який був
розірваний 07 лютого 2005 року (а.с.8).

Сторонами по справі не заперечується,
що після розлучення ОСОБА_6 та ОСОБА_11
неповнолітній ОСОБА_5 залишився
проживати з батьком ОСОБА_11, дідусем
ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_12 - батьками
ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_3 року батько
неповнолітнього - ОСОБА_11 помер (а.с.9).

Звертаючись до суду із даним позовом,
ОСОБА_5 посилався на те, що
неповнолітній ОСОБА_5 проживає з ним та
його дружиною, знаходиться на його
утриманні, відповідачка ОСОБА_6 участі
у вихованні та утримання не бере, а тому
її слід позбавити батьківських прав по
відношенню до ОСОБА_5 та стягнути з неї
аліменти на утримання дитини.

Із висновку комісії з питань захисту
прав дитини, служби у справах дітей,
Деснянської районної ради у
м.Чернігові від 28 квітня 2014 року
вбачається, що комісія з питань захисту
прав дитини вважає за доцільне
позбавити ОСОБА_6 батьківських прав
стосовно її неповнолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не
погодитись з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обгрунтованним, суперечить інтересам
дитини.

Згідно довідки-характеристики, виданої
Виконавчим комітетом Козелецької
селищної ради за № 42 від 28.05.2014 року,
ОСОБА_6 характеризується лише з
позитивної сторони (а.с.34).

З матеріалів справи не вбачається, що
відповідачка є хронічним алкоголіком
або наркоманом, жорстоко поводиться з
сином.

Докази про вжиття комісією з питань
захисту прав дитини, служби у справах
дітей до ОСОБА_6 за ухилення від
виконання батьківських обов'язків чи
притягнення її до адміністративної
відповідальності у матеріалах справи
відсутні.

Отже, матеріали справи не містять
безспірних доказів, які б свідчили про
свідоме ухилення відповідача від
виконання своїх обов'язків щодо
виховання дитини, винної поведінки
відповідача у свідомому нехтуванні
своїми обов'язками, а тому рішення суду
щодо відмови у позбавленні відповідача
ОСОБА_6 батьківських прав є законним та
обгрунтованим.

Рішення суду в частині вирішення
питання про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 аліментів на утримання
неповнолітнього ОСОБА_5 сторонами не
оскаржується.

Враховуючи вищезазначене, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку, що під час розгляду
справи судом першої інстанції допущені
порушення норм процесуального права,
або неправильно застосовані судом
норми матеріального права, які
передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування рішення суду.

Таким чином, висновок суду про відмову
позивачу у позбавленні відповідача
ОСОБА_6 батьківських прав ґрунтується
на законі та відповідає матеріалам
справи, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 06 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: