Дата документу 05.09.2014
Справа № 501/4465/14-ц
№501/4465/14-ц
№6/501/207/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського
Д.В.,

при секретарі - Покровській С.Л.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Іллічівська Одеської області подання
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області Павловської
С.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області Павловська
С.М. звернулась до суду з поданням в
якому просить тимчасово обмежити у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
зобов'язаного на підставі виконавчого
листа №2-2369/2002, виданого 29 серпня 2002
року Малиновським районним судом
м.Одеси, сплачувати на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дитини ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від
усіх видів заробітку щомісячно
починаючи з 13 серпня 2002 року. Сума боргу
по аліментам, станом на 31 серпня 2014
року, складає 35271,05 грн. Державний
виконавець стверджує, що боржник
ОСОБА_2 добровільно не виконує рішення
суду, кошти на утримання дитини не
сплачує, приховує від державного
виконавця джерела прибутків, тим самим
ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області просив
розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що подання задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.11.2013 р.
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа №2-2396/2002, виданого 29 серпня 2002
року Малиновським районним судом
м.Одеси, згідно якого ОСОБА_2
зобов'язаний сплачувати на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини
від усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 13 серпня 2002 року.

Згідно розрахунку сума заборгованості
по аліментам, станом на 31 серпня 2014
року, складає 35271,05 грн.

Як стверджує державний виконавець
боржник ОСОБА_2 ухиляється від
виконання покладених на нього
зобов'язань, аліменти на утримання
дитини не сплачує, крім того приховує
від державного виконавця джерела
прибутків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо громадянин
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання цих зобов'язань.

Отже Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язання, а за ухилення від їх
виконання.

Згідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Всупереч ч.1 ст.31 Закону України «Про
виконавче провадження» до подання не
додано доказів, що підтверджують факт
надсилання документів виконавчого
провадження на адресу боржника. Отже,
суду не відомо чи отримував боржник
ОСОБА_2 постанову про відкриття
виконавчого провадження, чи взагалі
викликався він до відділу ДВС, чи
обізнаний він щодо дій, які проводилися
по виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Більш того в матеріалах справи
відсутні докази того, що державним
виконавцем були вжиті всі необхідні
заходи для виконання рішення суду,
зокрема, заходи щодо розшуку майна
боржника, грошових коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах.

Виходячи з положень ст.33 Конституції
України, ст.1 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», суд вважає, що обставини,
на які посилається державний
виконавець не є достатніми для
обмеження конституційного права
боржника ОСОБА_2

За вищевказаних обставин, вжиття
обраного державним виконавцем
обмеження на даний час не є єдиним
можливим та необхідним способом
забезпечення примусового виконання
боржником вказаного рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
подання про накладення заборони на
виїзд за межі України боржника, ОСОБА_2,
задоволенню не підлягає як передчасне
та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України,
ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області Павловської
С.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України - залишити
без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом пяти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя