Справа № 382/151/14-ц Головуючий у І
інстанції Литвин Л.І.Провадження №
22-ц/780/5338/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 46
У Х В А Л А

іменем України

18 вересня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року у
справі:

- за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою;

- за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення спільної часткової
власності на будинок та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, який
надалі уточнив і мотивував тим, що він
та відповідачка ОСОБА_1 є
співвласниками житлового будинку по
АДРЕСА_1. Він є власником 42/100 частин
будинку, відповідачці належить 58/100
частини будинку. Вказував, що між
сторонами виникають непорозуміння з
приводу користування земельною
ділянкою площею 0,780 га, яка закріплена
за будинком. Вважав, що порядок
користування має бути визначений
відповідно до часток сторін у праві
власності на будинок. У зв'язку з
наведеним просив визначити порядок
користування земельною ділянкою
площею 0,780 га по АДРЕСА_1, виділивши йому
у користуавння ділянку згідно
варіанту № 6 висновку додаткової
будівельно-технічної експертизи.

У лютому 2014 року відпоідачка ОСОБА_1
подала зустрічний позов, де просила
припинити спільну часткову власність
сторін на житловий будинок по АДРЕСА_1,
виділивши у її власність окрему
ізольовану квартиру, що відповідає її
частці у праві власності та визнатчити
порядок користування земельною
ділянкою. Вимоги мотивувала тим, що
вона і ОСОБА_2 є співвласниками будинку
і вона має право на виділ її частки
будинку і розподіл ділянки.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року
первісний позов ОСОБА_2 задоволено,
зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Встановлено порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, позвачу ОСОБА_2 виділено в
обособлене користування земельну
ділянку площею 288,5 кв.м., відповідачці
ОСОБА_1 виділено в обособлене
користування ділянку площею 398,5 кв.м.,
ділянку площею 93 кв.м. залишено у
спільному користуванні сторін.
Припинено право спільної часткової
власності сторні на будинок по АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким визначити порядок
користування земельною ділянкою
згідно варіанту № 7 висновку
додаткової будівельно-технічної
експертизи. Скаргу обгрунтовує тим, що
залишення у спільному користуванні
сторін земельної ділянки площею 93 кв.м.
порушує її право на приватизацію в
подальшому присадибної земельної
ділянки будинку.

В решті рішення суду сторонами не
оскаржується.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Визначаючи порядок користування
земельною ділянкою згідно варіанту № 6
висновку додаткової
будівельно-технічної експертизи, суд
виходив з того, що даний варіант є
найбільш доцільним і відповідає
інтересам сторін. При цьому суд виходив
з того, що згідно висновку
будівельно-технічної експертизи
встановити порядок користування
ділянкою без виділення сторонам
ділянки спільного користування чи
встановлення сервітуту неможливо.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини регулюються ст.
88 ЗК України, згідно якої володіння,
користування і розпорядження
земельною ділянкою, здійснюється за
згодою всіх співвласників згідно з
договором, а у випадку недосягнення
згоди у судовому порядку.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р.
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» порядок користування
спільною земельною ділянкою, у тому
числі тією, на якій розташований
належний співвласникам житловий
будинок, визначається насамперед
їхньою угодою залежно від розміру їх
часток у праві власності на будинок.

Судом першої інстанції встанвлено і
підтверджується матеріалами справи, що
сторони є співвласниками житлового
будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_2 є власником
42/100 частин будинку, ОСОБА_1 належить 58/100
частини будинку. За будинком
закріплена земельна ділянка площею 0,0780
га, яка сторонами не приватизована.

Крім того, судом встановлено, що згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи існує можливість
встановити порядок коирстуавння
земельною ділянкою відповідно до
часток сторін у праві власності на
будинок. При цьому провести розподіл
ділянки без виділення ділянок
спільного користува чи встановлення
сервітуту неможливо.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

За таких обставин, з урахуванням часток
у праві власності та того, якими
частинами будинку користуються
сторони та з урахуванням їх інтересів
суд визначив порядок користування
земельною ділянкою згідно варіанту № 6
висновку додаткової
будівельно-технічної експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при розподілі ділянки за варіантом № 6
у спільному користуванні сторін
залишається ділянка площею 93 кв.м., в
той час як за варіантом № 7 додаткової
будівельно-технічної експертизи у
спільному користуванні залишається
ділянка лише 19,4 кв.м. необгрунтовані.

Із додаткового висновку експертизи
вбачається, що за варіантом № 7
земельна ділянка площею 93 кв.м. (за
варіантом № 6 виділяється у спільне
користування) розділена на дві ділянки
площею 19,4 кв.м., яка залишається у
спільному користуванні, і площею 85,6
кв.м., яка виділяється у користування
відповідачці ОСОБА_1 і обтяжується
сервітутом для надання можливості
ОСОБА_2 обслуговуавти вигрібну яму,
привозити і заносити побутові речі,
продукти харчування, в тому числі
продукцію вирощену на городі, заїзду
вантажного автомобіля для вивезення
смітття, підвезення будівельних
матеріалів, тощо.

Згідно статей 98-99 ЗК України та статей
395,401-403 ЦК України право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками). Земельний сервітут
здійснюється способом, найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлений.
Власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення в тому числі сервітуту на
право проходу. Право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки для
задоволення потреб інших осіб, які не
можуть бути задоволені іншим способом.

За змістом вказаних норм умовою
встановлення сервітуту (право
користування чужою ділянкою) є
неможливість задоволення потреб іншим
способом.

В даному випадку суд обгрунтовано
визначив порядок користуавання за 6
варіантом висновку експерта і виділив
ділянку площею 93 кв.м. у спільне
користування, а не встановив сервітут,
я мен обтяжливий спосіб, поскільки з
матеріалів справи та висновків
(основного і додаткового) експерта
вбачається, що прохід та проїзд до
земельної ділянки позивача можливий
лише через ділянку площею 93 кв.м., за
допомогою якої ОСОБА_2 має змогу
обслуговуавти вигрібну яму, привозити
і заносити побутові речі, продукти
харчування, в тому числі продукцію
вирощену на городі, заїзду вантажного
автомобіля для вивезення смітття,
підвезення будівельних матеріалів,
тощо. Отже, передача даної ділянки у
власність ОСОБА_1 і встановлення
сервітуту призведе до ущемлення прав
позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: