провадження № 2/340/213/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
селище Верховина

Верховинський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді
Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря
Ласкурійчук С.І.,

представників позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

представника третьої
особи Озарка В.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в селищі
Верховина позовну заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_3, Ільцівської сільської ради
Верховинського району, третя особа, що
не заявляє самостійних вимог- відділ
Держземагенства у Верховинському
районі про поновлення строку звернення
до суду, визнання незаконним та
скасування Державного акту на право
приватної власності на землю та
усунення перешкод в користуванні
під'їзною дорогою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 за довіреністю та в
інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулася до
Верховинського районного суду із
позовом до ОСОБА_3, Ільцівської
сілської ради Верховинського району,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог- відділ Держземагенства у
Верховинському районі, в якому просить
поновити строк позовної давності для
звернення до суду, визнати незаконним
та скасувати державний акт серії ЯЖ
№982004 від 25.06.2009 року на право власності
на земельну ділянку площею 0,0622 га для
ведення особистого селянського
господарства, виданий на ім'я ОСОБА_3 та
зобов'язати відповідача не чинити
позивачам перешкод у користуванні
під'їзною дорогою до їхнього
господарства.

Позовні вимоги, мотивує тим, що
позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після смерті
матері ОСОБА_9 успадкували
будинковолодіння та земельну ділянку
площею 0,85 га в АДРЕСА_1, яка належала їй
на підставі державного акту серії І-ІФ
№ 013272 від 23.03.2001 року.

В цьому державному акті вказана дорога,
яка не ввійшла до земельної ділянки
ОСОБА_9 площею 0,85 га. Після смерті
матері позивачі переоформили у
встановленому порядку право власності
на будинковолодіння та земельну
ділянку і відповідно до витягів із
Державного земельного кадастру кожен
з них набув право власності на дві
земельні ділянки для ведення
особистого селянського господарства, а
саме площею 0,1063 га та 0,1937 га.

В серпні 2012 року ОСОБА_10 почав
чинити перешкоди позивачам у
користуванні заїзною дорогою до їхніх
господарств, з приводу чого вони
звернулись із скаргою до Ільцівської
сільської ради. В жовтні 2013 року їм
стало відомо, що заїзна дорога до їхніх
господарств ввійшла у межі земельної
ділянки ОСОБА_3 площею 0,0622 га, яка
належить їй на підставі державного
акту серії ЯЖ №982004 від 25.06.2009 року.
Вважають, що цей
державний акт не відповідає вимогам
закону, оскільки дорога, яка перебуває
у комунальній власності не може
передаватись у приватну власність.
Крім цього у державному акті зазначено,
що він виданий на підставі рішення
Верховинського районного суду від
16.05.2008 року, хоча судом було винесено
ухвалу про затвердження мирової угоди
на підставі якої до відповідачки
перейшло право власності на спірну
земельну ділянку. В
судовому засіданні представники
позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявлений
позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов в частині
визнання недійсним державного акту не
визнала, вважає, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0622 га видано їй законно і
підстави для його скасування відсутні.
Також зазначила, що перешкод позивачам
у користуванні під'їзною дорогою до їх
господарства чинити не буде і згідна на
встановлення земельного сервітуту на
право проїзду по своїй земельній
ділянці. Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_11 в
судовому засідання позов визнав,
вважає його підставним, оскільки при
виготовленні і видачі ОСОБА_3
державного акту на земельну ділянку у
площу цієї ділянки протиправно
включено частину дороги загального
користування.

Представник третьої особи Озарко
В.І. вважає, що при виготовленні і
видачі ОСОБА_3 державного акту на право
власності на земельну ділянку при
відновленні її меж допущено порушення,
як і і при оформленні права власності в
порядку спадкування на земельні
ділянки позивачів, а тому ці порушення
мають бути усунуті.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
та оцінивши зібрані по справі докази,
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.80 ЗК України
суб'єктами права власності на землі
комунальної власності є територіальні
громади, які реалізують це право
безпосередньо або через органи
місцевого самоврядування.

Згідно п.п. а,б,в,г ст.12 ЗК України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок.

За ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни
та юридичні особи набувають право
власності та право користування
земельними ділянками із земель
державної та комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК
України( в редакції чинній до 01.01.2013
року) право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Таким документом є державний акт, форма
якого затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом міцевого самоврядування
акта, яким поррушуються права особи
щодо володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_6
та ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_9
27.05.2011 року успадкували в рівних долях
житловий будинок з господарськими
будівлями та земельну ділянку для
обслуговування будівель та ведення
підсобного господарства площею 0,85 га в
АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі
державного акту серії І-ІФ № 013272 від
23.03.2001 року. В цьому державному акті
відображено дорогу, яка розділяє
зазначену земельну ділянку та не
входить у її площу(а.с.6,11-14).

Позивачі, успадкувавши земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства загальною
площею 0,60 га переоформили права на неї
відповідно до встановленого порядку.

Так, із витягів з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку № НВ-013 та № НВ-013 від
03.04.2013 року видно, що позивач ОСОБА_6
набула у власність дві земельні
ділянки для ведення особистого
селянського господарства, а саме
площею 0,1937 га та 0,1063 га в АДРЕСА_1. Право
власності на земельні ділянки таких же
розмірів в АДРЕСА_1 набув позивач
ОСОБА_7, що стверджується витягами з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку № НВ-013 та №
НВ-013 від 03.04.2013 року(а.с.15-34).

У кадастрових планах цих
земельних ділянок вказано, що вони
межують із дорогою загального
користування. Наявність дороги між
земельними ділянками, які належать
позивачам стверджується також
викопіюванням із чергового
кадастрового плану АДРЕСА_1(а.с.36).

Відповідач ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки для веденння
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1 площею 0,0622 га, яка належить їй
на підставі державного акту серії ЯЖ
№982004 від 25.06.2009 року, що виданий на
підставі судового рішення від 16.05.2008
року та межує із земельними ділянками
позивачів(а.с.5,9,10).

Листами Ільцівської сільської
ради за вих.№2-19/99 від 22.08.2012 року та за
вих.№2-15/78-1 від 02.10.2013 року, листом
Верховинської районної державної
адміністрації за вих. №І-26 від 26.09.2013
року, а також актом обстеження
земельних ділянок від 09.09.2014 року
стверджується, що частина спірної
під'їзної дороги, яка відображена в
державному акті серії І-ІФ № 013272 від
23.03.2001 року на земельну ділянку площею
0,85 га, яка належала ОСОБА_9 та яку після
її смерті успадкували позивачі
входить у межі земельної ділянки
ОСОБА_3 площею 0,0622 га, яка належить їй на
підставі державного акту серії ЯЖ №982004
від 25.06.2009 року (а.с.7,8,62,73-76).

Відповідач ОСОБА_3 чинить
перешкоди позивачам у користуванні
цією під'їзною дорогою до їхнього
господарства.

Також, суд вважає, що позивачі з
поважних причин пропустили строк
звернення до суду із позовом про
скасування державного акту серії ЯЖ
№982004 від 25.06.2009 року, оскільки
дізналися про порушення своїх прав в
серпні 2012 року, а тому цей строк слід
поновити у відповідності до ст. 73 ЦПК
України.

Таким чином, суд належно оцінивши
зібрані у справі докази, приходить до
висновку, що державний акт серії ЯЖ
№982004 від 25.06.2009 року на право власності
на земельну ділянку площею 0,0622 га для
ведення особистого селянського
господарства, виданий на ім'я ОСОБА_3 не
відповідає вимогам закону, оскільки до
площі цієї ділянки віднесено частину
дороги загального користування, яка
відповідно до п.а ч.3 ст.83 ЗК України не
може передаватися у приватну
власність, відповідач неправомірно
чинить позивачам перешкоди у
користуванні цією дорогою, а тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із
відповідачів підлягає стягненню
солідарно на користь держави сума
судового збору та на користь позивачів
сума витрат за надання правової
допомоги.

На підставі ст.ст. 80,83,116,
118,122,123,125,126,131,132,149,152-155 Земельного
кодексу України, ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
ст.ст. 391,393 Цивільного кодексу України,
керуючись ст. ст. 10, 11,73,209, 212, 213-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

Поновити ОСОБА_6, ОСОБА_7 строк
позовної давності для звернення з
позовом до суду.

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
державний акт серії ЯЖ №982004 від 25.06.2009
року на право власності на земельну
ділянку площею 0,0622 га для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_3, який
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею. договорів оренди
землі за № 97.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користуванні
під'їзною дорогою до їхнього
господарства в АДРЕСА_1 шляхом знесення
дерев'яної огорожі, яка перекриває цю
дорогу.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3,
Ільцівської сільської ради
Верховинського району в дохід держави
243 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3,
Ільцівської сільської ради
Верховинського району на користь
ОСОБА_6, ОСОБА_7 1500 грн. витрат за надання
правової допомоги.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Верховинський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя :
___________________ Атаманюк Р.І.