Справа № 201/3933/13-ц (2/201/59/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 серпня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі - Шнейдеріс
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
Відділ у справах громадянства,
реєстрації та міграції фізичних осіб
Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Відділ у
справах громадянства, реєстрації та
міграції фізичних осіб Жовтневого РВ
ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській
області про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення (а. с. 2-4).

Позивач у своїй позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 18 січня 2012 року на
прилюдних торгах з реалізації
арештованого майна позивачем було
придбано у власність однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, яку було виставлено
на прилюдні торги на виконання рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 30 березня 2011 року
по цивільній справі № 2-2961/11 за позовом
акціонерного комерційного банку
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
акціонерного комерційного банку
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» про внесення змін до
кредитного договору. У зв'язку з тим, що
після придбання вказаної нерухомості у
власність позивач була позбавлена
можливості вільно володіти та
розпоряджатися даною квартирою,
оскільки за вказаною адресою була
зареєстрована та проживала ОСОБА_5,
остання підлягала виселенню на
підставі рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 07
листопада 2012 року. Проте під час
виконання вказаного судового рішення
було встановлено, що за адресою
квартири АДРЕСА_1 без реєстрації
фактично мешкають ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
чинять опір у реалізації прав власника
даної квартири ОСОБА_1 У зв'язку з
зазначеним позивачка звернулась до
суду з даним позовом та просила суд
виселити відповідачів з квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 2-4, 16-18).

Представник позивача надав суду заяву
про розгляд даної цивільної справи за
відсутності сторони позивача, в заяві
вказав, що позовні вимоги підтримує у
повному обсязі, проти розгляду справи у
заочному порядку не заперечує (а. с. 163).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явились, про час, дату та
місце слухання справи були повідомлені
належним чином за адресою їх
фактичного місця мешкання у спірній
квартирі (а. с. 150-151, 159-160). Крім того,
представники відповідача ОСОБА_3
приймали участь в минулих судових
засіданнях, призначених по даній
цивільній справі (а. с. 43, 81), у зв'язку з
чим, а також приймаючи до уваги
тривалий розгляд даної справи, неявка
відповідачів у судове засідання
розцінюється судом як намагання
затягнути розгляд справи.

Третя особа - ОСОБА_4 - у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив (а. с. 148-149, 161-162).

Третя особа - Відділ у справах
громадянства, реєстрації та міграції
фізичних осіб Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області -
свого представника для участі у
розгляді справи не направив, про день
та час розгляду справи була
повідомлена належним чином, надіслала
на адресу суду заяву з проханням
розглядати дану цивільну справу за
відсутності свого представника (а. с.
158).

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідачів згідно положень ст.ст. 169,
224 ЦПК України за правилами Глави 8
розділу ІІІ ЦПК України та винести по
справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до висновку щодо
можливості задоволення позовних вимог
позивача з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
протоколу № 08/596/11/І-13н-1 про проведення
прилюдних торгів, затвердженого
директором Дніпропетровської філії ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» 18 січня 2012 року, а також акту
про проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмета іпотеки) від 02 лютого 2012
року, затвердженого в.о. начальника
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, 18 січня 2012
року Дніпропетровською філією ПП «СП
«Юстиція» були проведені прилюдні
торги з реалізації арештованого
нерухомого майна (предмета іпотеки), на
яких була реалізована квартира
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4. Переможцем
даний торгів стала ОСОБА_1, яка придбала
зазначену квартиру, сплативши суму
вартості нерухомого майна у повному
обсязі. Викладені обставини
підтверджуються копіями протоколу №
08/596/11/І-13н-1 та копією акту про
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмета іпотеки) від 02 лютого 2012
року, наявними в матеріалах справи (а. с.
5, 6).

Свідоцтвом за реєстраційним номером
1721, виданим приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 на
підставі акта про проведені прилюдні
торги, затвердженого Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, було
посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві
власності майно, що складається з:
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 19,0
кв.м., яка складається з: 1-коридор,
2-житлова, 3-кухня, 4-санвузел, І-балкон,
що розташована в будинку АДРЕСА_1, яке
раніше належало ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 від 19
лютого 2008 року, реєстровий номер 361,
зареєстрованого КП «ДМБТІ» за № 11204869
від 19 березня 2008 року (а. с. 7).

З пояснень наданих представником
позивача у судовому засіданні, а також
з матеріалів справи (а. с. 7 на звороті)
вбачається, що станом на 05 березня 2013
року відповідачі зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_2, а фактично мешкають
за адресою: АДРЕСА_1, в якій станом на 05
березня 2013 року зареєстровані особи
відсутні.

Судом було встановлено, що 06 березня 2013
року позивачка звернулась на адресу
відповідачів з письмовою вимогою про
добровільне звільнення квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу України, Житлового кодексу
України.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 346 передбачено, що
прав власності припиняється у разі
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки
(квартири), що є в приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком
(квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у ході судового
розгляду в їх сукупності, та приймаючи
до уваги, що позивачка на законних
підставах набула право власності на
квартиру АДРЕСА_1, проте житловою
площею квартири не користується,
оскільки відповідачі у добровільному
порядку відмовляються звільнити
займану ними квартиру, а також
враховуючи те, що їх перебування у
квартирі чинить для позивача перешкоди
у користуванні житловою площею
квартири, суд вважає необхідним
задовольнити позовні вимоги та усунути
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1, що належить їй на
праві власності, з боку відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 шляхом їх виселення.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, приймаючи до уваги
результат розгляду справи на підставі
ст.. 88 ЦПК України суд вважає за можливе
стягнути з кожного з відповідачів на
користь позивача в рахунок повернення
витрат по сплаті судового збору по 57,50
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
47 Конституції України, ст. ст. 316, 321, 346, 391
Цивільного кодексу України, ст.ст. 116, 150,
155 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10,
11, 60, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Відділ у
справах громадянства, реєстрації та
міграції фізичних осіб Жовтневого РВ
ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській
області про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) з квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат по
сплаті судового збору по 57 (п'ятдесят
сім) грн. 50 коп. з кожної.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії. В разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України, а саме: рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой