Справа № 185/8084/14-ц
Провадження № 2/185/3239/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді:
Бондаренко В.М.,

при секретарі:
Данильченко Ю.О.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Павлограді
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 1999 року
народження, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Служба у справах дітей Павлоградської
міської ради, про визнання осіб такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 1999 року
народження, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Служба у справах дітей Павлоградської
міської ради, про визнання осіб такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням, в якій просить ОСОБА_2,
ОСОБА_3 визнати такими, що втратили
право користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого
позову позивач посилався на те, що йому
на праві власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1. У належному будинку
зареєстровані його невістка - ОСОБА_2
та онук - ОСОБА_3, які після смерті його
сина - ОСОБА_4, з 01 серпня 2013 року зібрали
свої речі та виїхали з вищевказаного
житлового будинку, і з того часу в
даному помешканні не проживають, а
добровільно знятися з реєстрації не
бажають.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити,
спираючись на доводи та підстави
викладені в позовній заяві, клопотань
щодо виклику в судове засіданні
свідків не заявляв.

Не погодившись з позовом,
відповідачка надала суду письмові
заперечення відповідно до яких просила
відмовити у задоволенні позовних вимог
на тих підставах, що у зв»язку з втратою
годувальника, чоловіка ОСОБА_4,
складним матеріальним становищем,
неможливістю оплачувати проїзд сина -
ОСОБА_3 до місця навчання у м. Павлоград,
була вимушена виїхати з житлового
будинку АДРЕСА_1. Крім того, у липні 2013
року вона влаштувалась на роботу до КЗ
«Павлоградська центральна районна
лікарня», яка знаходиться у м.
Павлограді.

Відповідачка в судовому
засіданні позов не визнала, пояснивши,
що основною причиною не проживання у
житловому будинку стали неприязнені
стосунки, які склалися з позивачем
після смерті її чоловіка, сина позивача
- ОСОБА_4 Тоді як вона з часу одруження
та до смерті чоловіка проживала 19 років
у спірному житловому приміщенні однією
сім»єю з позивачем, не маючи іншого
житла та вела з ним спільне
господарство. Просила відмовити у
задоволенні позову, так як іншого житла
ні вона, а ні її син не мають, тимчасово
проживають в орендованій квартирі, та
мають бажання повернутися у спірне
житло.

Представник третьої особи в
судове засідання не з»явилась,
відповідно до наданої заяви від 08.09.2014
року просила розглянути справу без її
участі, при винесенні рішення просила
врахувати інтереси дитини.

У судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 зі сторони відповідачки
підтвердила суду, що причиною не
проживання відповідачки у спірному
житлі стали неприязнені стосунки, які
склалися з позивачем після смерті її
чоловіка, сина позивача - ОСОБА_4

Суд, вислухавши учасників
процесу, дослідивши матеріали
цивільної справи, приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Матеріалами справи встановлено,
що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
22.12.1997 року посвідченого державним
нотаріусом Другої Павлоградської
держнотконтори за реєстровим № 1580
володіє житловим будинком АДРЕСА_1, де
на даний час зареєстровані позивач по
справі - ОСОБА_1, відповідачі по справі
-невістка ОСОБА_2, онук - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та онука - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до акту обстеження
складеного комісією Межиріцької
сільської ради відповідачі по справі
не проживають у житловому будинку
АДРЕСА_1 з 31 серпня 2013 року, особистого
їх майна у спірному житловому
приміщенні не має, спільного
господарства вони з позивачем не
ведуть.

Судом встановлено та не
заперечувалось сторонами по справі, що
з часу смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 та доводився сином
позивачу та чоловіком відповідачці,
між сторонами склалися неприязнені
стосунки, які обумовили причини не
проживання відповідачів у будинку з 31
серпня 2014 року, що свідчить про їх
поважність.

Не заперечувались в судовому
засіданні і ті факти, що відповідачка
по справі ОСОБА_2 посилилася та
проживала у будинку зі згоди позивача 19
років, вела спільне господарство з
власником будинку до смерті ОСОБА_4,
народила сина ОСОБА_3, який також зі
згоди власника був зареєстрований за
місцем її помешкання, що свідчить про
наявність ознак сім»ї відповідно до
вимог ст. 3 СК України. На даний час
відповідачка іншої сім»ї не має, як і не
має іншого житла, проживає в
орендованій квартирі.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи прописані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Правовий режим права
користування жилим приміщенням
враховує інтереси всіх її учасників,
тому суд враховує те, що відповідачі не
мають іншого житлового приміщення,
спірне житло було їх постійним,
тривалим місцем проживання та вони
вели з власником житла спільне
господарство, бажають проживати з
позивачем, так як раніше мали ознаки
сім»ї.

З урахуванням обставин справи суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 1999 року
народження, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Служба у справах дітей Павлоградської
міської ради, про визнання осіб такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10, 88, 212, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_3, 1999 року народження, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Служба у справах дітей
Павлоградської міської ради, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
В.М. Бондаренко