УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гвоздика
П.О.,

суддів: Гончара
В.П., Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду Одеської
області від 11 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що з 16
серпня 1996 року вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 За
період шлюбу сторони придбали спільне
майно, зокрема: у 2003 році - автомобіль
«Рeugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1, у 2007 році -
автомобіль «Рeugeot 407», д.н.з. НОМЕР_2, та у
2011 році - автомобіль «Nissan Murano», д.н.з.
НОМЕР_3. Посилаючись на те, що між
сторонами виникли непорозуміння щодо
розпорядженням транспортними
засобами, позивач просила здійснити
поділ майна, а саме: виділивши їй
автомобілі «Рeugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 та
«Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_3, виділивши
відповідачу автомобіль «Рeugeot 407», д.н.з.
НОМЕР_2.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 06 лютого 2013 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на автомобіль «Рeugeot 407», д.н.з.
НОМЕР_2, та за ОСОБА_3 право власності на
автомобілі: «Рeugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1, та
«Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_3.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 11 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції в частині
визнання права власності за ОСОБА_3 на
автомобіль «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_3,
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову в позові. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ч. 3 ст. 335 ЦПК України передбачено, що
суд не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанцій не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що майно,
набуте особами в період шлюбу, є їх
спільною сумісною власністю. Крім того,
визнання позову відповідачем не
суперечить закону та не порушує права
та інтереси інших осіб.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання права
власності за ОСОБА_3 на автомобіль «Nissan
Murano» та відмовляючи в цій частині в
позові, апеляційний суд виходив із
того, що в межах розгляду кримінальної
справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України, накладено арешт та
оголошено в розшук зазначений
автомобіль. У разі вибуття з власності
ОСОБА_4 вказаного автомобіля
потерпілий буде обмежений у своїх
правах на відшкодування шкоди,
завданої злочином.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інтонації в частині поділу автомобілів
«Рeugeot 407» та «Рeugeot 307», апеляційний суд
дійшов висновку про те, що обраний
судом порядок поділу спільного майна
подружжя є правильним з урахуванням
положень ст. ст. 60, 69 СК України.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
з 16 серпня 1996 року перебувають у шлюбі,
зареєстрованому Відділом реєстрації
актів громадянського стану
виконавчого комітету Малиновської
районної Ради народних депутатів м.
Одеси, актовий запис № 421.

За час перебування у шлюбі сторони
придбали транспортні засоби:
автомобіль «Рeugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1,
автомобіль «Рeugeot 407», д.н.з. НОМЕР_2 та
автомобіль «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Статтею 71 СК України передбачено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Апеляційним судом також встановлено,
що в провадженні Суворовського
районного суду м. Одеси знаходиться
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України в межах
якої слідчим в особливо важливих
справах слідчого відділу прокуратури
Одеської області накладено арешт та
оголошено в розшук автомобіль «Nissan
Murano», д.н.з. НОМЕР_3, 2007 року випуску.

Частиною 1 статті 73 СК України
встановлено, що за зобов'язаннями
одного з подружжя стягнення може бути
накладене лише на його особисте майно і
на частку в праві спільної сумісної
власності подружжя, яка виділена йому в
натурі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 23 постанови від 21 грудня
2007 року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК
України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

У порушення ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК
України апеляційний суд зазначених
вимог закону, Пленуму та обставин
справи не врахував; не мотивував, якою
нормою матеріального права керувався
при вирішенні спору; не з'ясував
вартість спірного майна та не визначив
частки сторін у спірному майні; не
визначився з порядком поділу спірного
майна, зазначаючи в своєму рішенні про
те, що на транспортний засіб -
автомобіль «Nissan Murano» накладено арешт;
не взяв до уваги те, що спірний
транспортний засіб є спільною сумісною
власністю подружжя та стягнення за
зобов'язаннями одного подружжя може
бути накладене лише на його особисте
майно і на частку в праві спільної
сумісної власності подружжя, яка
виділена йому в натурі, тому спірне
майно може бути поділене між сторонами
лише з урахуванням того, що на
автомобіль «Nissan Murano» накладено арешт у
межах провадження в кримінальній
справі відносно відповідача.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов передчасного висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції в частині поділу автомобілів
«Рeugeot 307» та «Рeugeot 407», та про відмову в
позові в частині поділу автомобіля
«Nissan Murano».

Відповідно до ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, рішення
апеляційного суду не може вважатись
законним та обґрунтованим та підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 11 листопада 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

П.О. Гвоздик

Судді:

В.П. Гончар

О.І. Євтушенко

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук