Справа № 342/916/14-ц
Провадження № 2/342/525/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді
Гайдича Р.М.

секретаря
Вінтоник Р.І.

з участю :

відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника органу опіки і піклування
Боднарчук О.Л.

прокурора
Книгиницької З.О.

свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
Городенківської районної державної
адміністрації в особі органу опіки та
піклування до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав,

В С Т А
Н О В И В:

Орган опіки і піклування
Городенківської районної державної
адміністрації звернувся до суду з
даним позовом. В позові зазначено, що
сім'я відповідачів взята під
соціальний супровід з метою виведення
їх сім'ї з кризової ситуації ще в 2010
році і на даний час умови для
проживання дітей незадовільні. Також
відповідачі не доглядають своїх дітей
належним чином, не надають їм
відповідного харчування, одягу,
залишають їх без нагляду ідучи з дому,
не створюють умов для нормального
проживання дітей з ними. Крім того діти
ОСОБА_6 та ОСОБА_15 не проживають з ними
декілька місяців, а проживають з
бабусею, у якої умови проживання значно
кращі. Син відповідачки ОСОБА_7
знаходиться на даний момент в
Галицькому районі в центрі по
реабілітації дітей, у зв'язку із
незадовільними умовами проживання
разом із батьками.

В судовому засіданні представник
позивача просила їх позов
задовольнити.

Представник прокуратури підтримала
даний позов, просила задовольнити з
наведених в заяві підстав.

Відповідачі в судовому засіданні
спочатку просили в задоволенні даного
позову відмовити. Стверджували, що вони
працюють на роботі і зроблять дома
ремонт. В судових дебатах відповідач
ОСОБА_2 зазначив, що хоче щоб його діти
проживали в його матері там де вони
знаходяться на даний час.

Суд вислухавши осіб, що брали участь
під час розгляду даної справи, свідків,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступного висновку.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Згідно з п.п. 15,16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» (зі змінами)
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини,
яка не досягла вісімнадцяти років, і
тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Також Преамбулою Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України № 789-ХII від 27
грудня 1991 року (далі Конвенція)
визнається, що дитині для повного і
гармонійного розвитку її особи
необхідно зростати в сімейному
оточенні, в атмосфері щастя, любові і
розуміння.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх
діях відносно дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними або
приватними інституціями, які
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється найкращому забезпеченню
інтересів дитини.

Згідно до положень ст. 9 зазначеної
Конвенції, держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур,
що таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у
тому чи іншому випадку, наприклад,
коли батьки жорстоко поводяться з
дитиною або не піклуються про неї,
або коли батьки проживають роздільно
і необхідно прийняти рішення щодо
місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід
тлумачити з огляду на право одного з
батьків на спілкування з дитиною та
обов'язок другого батька надати
можливість для такого спілкування.

Крім того, відповідно до положень
принципу № 7 абз. 2 Декларації прав
дитини, прийнятої резолюцією № 1385
Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 року, найкраще
забезпечення інтересів дитини має
бути керівним принципом для тих, на
кому лежить відповідальність за його
навчання; ця відповідальність лежить
перш за все на батьках.

В судовому засіданні встановлено,
що:

Відповідачі являються батьками
неповнолітніх дітей ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, а
відповідач ОСОБА_1, є матір'ю ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-8).

Діти ОСОБА_6 та ОСОБА_15 проживають
протягом останніх трьох місяців в
АДРЕСА_2 разом із бабусею ОСОБА_5, що
підтверджується показаннями свідків
самої ОСОБА_5, також свідка ОСОБА_4 і не
заперечується відповідачами. Також
бабуся дітей не заперечує, щоб стати їх
опікуном та проти їхнього проживання у
неї, про, що зазначено в інформації від
21.08.2014 року наданої службою у справах
дітей Надвірнянської РДА (а.с.50-51).

Син відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_7, на
даний час знаходиться в
Міжрегіональному центрі
соціально-психологічної реабілітації
дітей в Івано-Франківській області
(а.с.44). Його батько ОСОБА_10 бажає, щоб
його син проживав разом із ним (а.с.45-49).

Згідно Актів обстеження
матеріально-побутових умов в
господарстві відповідачів за адресою
АДРЕСА_1, від 13.09.2012 року, 09.07.2014 року,
22.09.2014 року умови проживання у них
незадовільні (а.с.11,13,43).

З 23.02.2012 року сім'я відповідачів
знаходиться під соціальним супроводом
районного ЦСССДМ з метою виведення
сім'ї з складних життєвих обставин, а
саме антисанітарних умов проживання,
встановлення неналежного догляду за
дітьми, відсутності газу тощо (а.с.14).

Згідно повідомлення директора ЦСССДМ
від 08.07.2014 року, в будинку відповідачів
не прибрано, посуд не митий, відсутня
постільна білизна, на подвір'ї безлад
тощо. Також ОСОБА_1 прибирає в будинку
тільки коли є соціальний фахівець.
Матір не годує дітей, діти ходять в
брудному одязі, залишаються без
нагляду (а.с.15). Дані факти також
підтверджені в судовому засіданні і
показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
які є працівниками ЦСССДМ.

Ще в характеристиці із Тишківської
школи на сина ОСОБА_7 зазначено, що він
проживає в сім'ї, яка не в повній мірі
приділяє йому увагу (а.с.21).

Згідно відомостей наданих
директором Тишківської школи ОСОБА_7
пішов в школу погано підготовлений у
віці 7 років. Навчання йому давалось
важко, він погано читає навіть по
складах (а.с.22).

В інформації наданій заступником
головного лікаря від 17.07.2014 року
стверджено, що санітарно-гігієнічні
умови та виховання дітей відповідачів
незадовільні. Діти на медогляд не
зявлялися. Було виявлено випадки
знаходження дітей дома самих без
батьків (а.с.17).

Згідно розпоряджень
Городенківської РДА діти відповідачів
ОСОБА_15 та ОСОБА_6 знаходились з 18.09.2012
по 19.07.2013 року в Надвірнянському
будинку дитини (а.с.18-19).

У висновку органу опіки і
піклування Городенківської РДА від
21.07.2014 року зазначено, що умови
проживання дітей в господарстві
відповідачів незадовільні. Батьки не
зважають на зауваження про покращення
умов проживання дітей, вживають
алкоголь, у зв'язку з чим вони
рекомендують позбавити їх
батьківських прав відносно їхніх
неповнолітніх дітей.

Свідки ОСОБА_5, та ОСОБА_4, які
являються родичами відповідачів і
разом з якими проживають діти
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_15,
ствердили, що на протязі двох останніх
місяців до дітей навідувався один раз
тільки батько ОСОБА_2

Судом враховується і думка
відповідача ОСОБА_2, який ствердив, що
він хоче, щоб його діти залишились
проживати біля його матері, а не біля
них.

Судом не беруться до уваги
твердження свідка ОСОБА_5, що
відповідачі часто телефонують до неї
та цікавляться дітьми, навіть по два
рази на день. Оскільки вона стверджуючи
даний факт, зазначила, що мобільним
телефоном вона сама добре не вміє
користуватись і їй допомагає в цьому
онук ОСОБА_4, який являється студентом і
навчається в м.Чернівцях. Бо він
зазначив, в судовому засіданні, що
перебуває в с.Ланчин тільки на
канікулах та у вихідні дні.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що відповідачі ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей, а саме вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дітей, їх навчанням,
підготовкою до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують їх необхідним
харчуванням, медичним доглядом, що
негативно впливає на їх фізичний
розвиток як складову виховання; не
спілкуються з дітьми в обсязі,
необхідному для їх нормального
самоусвідомлення; не надають дітим
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню ними загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до їх
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання ними освіти, тому даний
позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,209,212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р
І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітніх
дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно
малолітніх дітей : ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 до
спеціального фонду Державного бюджету
України 243,60 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційного скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Гайдич Р.М.