Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням у будинку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням у будинку. До
початку розгляду справи адвокат
позивачки подала клопотання про
уточнення позовної заяви в частині
прізвища відповідачки, яка змінила
своє прізвище на ОСОБА_3 та просила
вважати її ОСОБА_3 Посилається на те, що
вона постійно проживає та являється
власником житлового будинку АДРЕСА_1. У
вказаному будинку з 19.01.2006 р.
зареєстрована ОСОБА_2, з якою проживали
двоє малолітніх дітей, доньки Василина,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 У 2008
році ОСОБА_2 виїхала до Росії,
Приморський край, с. Корсаківка разом з
донькою ОСОБА_2 та згодом у 2009 році
повторно приїхала та забрала з собою
доньку ОСОБА_4 З 2008 року відповідачка
проживає на території Російської
Федерації, за місцем реєстрації не
з'являється та участі в утриманні
житлового будинку не приймає. Просить
визнати відповідачку такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася. Її адвокат подала заяву про
розгляд справи без їхньої участі.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, хоч про час та місце розгляду
справи була належна чином повідомлена,
а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України
розглянув справу у її відсутності на
підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити повністю виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є власником в цілому
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

В будинку також значиться
зареєстрованою відповідачка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується
письмовим повідомленням відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Закарпатській області від
27.12.2013 р. за № 19360 (а.с. 17).

Позивачка проживає у зазначеному
будинку та до складу її сім'ї входять
чоловік ОСОБА_5, син ОСОБА_6,
співмешканка сина ОСОБА_2, яка не
проживає у будинку з 2008 року та онучка
ОСОБА_4, яка не проживає з 2009 року, що
стверджено довідкою виконкому
Пацканівської сільської ради.

Відповідачка ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1
не проживає з 2008 року і по цей час,
значиться зареєстрованою у даному
будинку, але ніякої участі в утриманні
житла не приймає, виїхала у Росію
Приморський край у 2008 році разом з
донькою ОСОБА_2, а в 2009 році за згодою
співмешканця ОСОБА_6 повторно приїхала
та взяла доньку ОСОБА_7, що
стверджується актом про відсутність
особи за місцем реєстрації складеного
працівниками Пацканівської сільської
ради (а.с. 8).

Факт не проживання відповідачки у
вказаному будинку понад п'ять років
також підтвердили в судовому засіданні
допитані в якості свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

Згідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло-житловий будинок,
квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідачка не проживає у належному
позивачці житловому будинку АДРЕСА_1
понад один рік і будь-яких поважних
причин, які б перешкоджали їй проживати
у даному будинку не наведено, а тому її
слід визнати такою, що втратила право
на проживання в будинку, що належить
позивачці.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідачки слід стягнути
на користь позивачки судові витрати в
сумі 229.4 грн. сплаченого судового збору.

Тому, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215
ЦПК України, ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.
150 ЖК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп.
судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.