Справа № 152/1527/13-ц Провадження №
22-ц/772/2577/2014Головуючий в суді першої
інстанції Гаврищук А. В.Категорія
55Доповідач Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :

Головуючого :
Чуприни В.О.

Суддів :
Чорного В.І., Оніщука В.В.

При секретарі :
Богацькій О.М.

За участю :
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Концерн
Хлібпром» по довіреності - Книжник М.В.,
позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Концерн Хлібпром» м. Львів про
стягнення заборгованості з заробітної
плати, вихідної допомоги, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та моральної шкоди, за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Концерн Хлібпром» (далі
ПАТ «Концерн Хлібпром») на рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 21 серпня 2013
року, встановила :

Рішенням Шаргородського
районного суду Вінницької області від
21.08.2013 р. позов задоволений частково,
а саме стягнуто з ПАТ «Концерн
Хлібпром» на користь ОСОБА_4
заборгованість по заробітній платі в
сумі 19890,82 грн. та 1000,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди. В іншій
частині позовних вимог у задоволенні
відмовлено.

Не погодившись, ПАТ «Концерн
Хлібпром» подало апеляційну скаргу в
якій посилаються на передчасність
висновків у застосуванні положень
Галузевої угоди, укладеної між
Міністерством аграрної політики та
продовольства України, галузевими
об'єднаннями підприємств харчової і
переробної промисловості та
профспілкою працівників аграрного
комплексу України від 25.01.2011 р. щодо
встановлення гарантованих розмірів
посадових окладів, а також
необґрунтованість рішення в частині
стягнення моральної шкоди, у зв'язку з
чим ставлять питання про скасування
рішення і ухвалення нового про відмову
у задоволенні позовних вимог.

У письмовому запереченні
позивачем ОСОБА_4 наведені доводи щодо
об'єктивного та правильного
застосування судом положень Галузевої
угоди, обґрунтованості та законності
рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09.07.2014 р.
ухвалене у даній справі рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 01.10.2013 р. скасоване, а справу
передано на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в
апеляційну інстанцію, обговоривши
доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку
про відмову у задоволенні апеляційної
скарги з наступних підстав.

У липні 2013 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом. Зазначив, що з
25.07.2003 р. він працював у відповідача
головним інженером ВП «Ярошенське КХП»
і був звільнений 01.02.2013 р. за
скороченням штату.

При звільненні з роботи
відповідач не провів своєчасного і
повного розрахунку, в тому числі по
заробітній платі в сумі 19890,82 грн.
Позивач вважає, що відповідач також має
виплатити вихідну допомогу у розмірі
двохмісячного заробітку - 3793,51 грн. та
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, і станом на 30.07.2013 р. ця сума
становить 22835,96 грн.

Крім того, ОСОБА_4 наголошує на те,
що відповідач не доплачував йому
заробітну плату з 01.01.2011 р. в частині
підвищення посадового окладу з 2500,00
грн. до 3821,00 грн., а також, як
працівникові зі стажем 10 років на
даному підприємстві, мала б бути
виплачена вихідна допомога у розмірі
двомісячної середньої заробітної
плати.

Зволікання відповідача з
проведенням грошового розрахунку
ставлять позивача та його сім'ю у
скрутне матеріальне становища, що
призвело до моральних страждань та
заподіяння моральної шкоди.

У підсумку ОСОБА_4 просив стягнути
з ПАТ «Концерн Хлібпром» на його
користь: заборгованість по заробітній
платі в сумі 19890,82 грн.; вихідну допомогу
в розмірі середньої заробітної плати в
сумі 3793,51 грн.; середній заробіток за
час затримки розрахунків з 01.02.2013 р. по
день винесення судового рішення, що на
30.07.2013 р. становить 22835,96 грн. та моральну
шкоду в сумі 5000,00 грн., а всього 51520,29 грн.
та судові витрати, в тому числі за
надання правової допомоги.

Судом установлено, що згідно запису №28
від 01.11.2008 р. у трудовій книжці ОСОБА_4
був прийнятий до ВАТ «Концерн
Хлібпром» (перейменованого у
наступному на підставі рішення
загальних зборів акціонерів від 18.01.2010
р. у ПАТ «Концерн Хлібпром») головним
інженером у порядку переведення із ДП
«Подільське борошно» (а.с.6).

Наказом №14 від 01.02.2013 р. ОСОБА_4
звільнений за скороченням штату по п.1
ст. 40 КЗпП України.

Відповідно п. 5.20 Розділу V «Оплата
праці» колективного договору ВАТ
«Концерн Хлібпром», схваленого
загальними зборами трудового
колективу 29.12.2007 р. та підписаного
Генеральним директором ВАТ «Концерн
Хлібпром» і головою профкому ПАТ
«Концерн Хлібпром» (далі -колективний
договір), тарифні ставки, посадові
оклади затверджуються адміністрацією
в межах фінансових можливостей
товариства.

Пункт 5.22 зазначеного
колективного договору передбачає, що
при зміні тарифних ставок і окладів
встановлюється коефіцієнт
співвідношень до тарифів (окладів)
згідно Голузевої угоди.

Згідно додатку до колективного
договору №16 «Положення про плату праці
працівників ВАТ «Концерн Хлібпром»
норми галузевої угоди щодо тарифних
ставок та посадових окладів
використовуються як орієнтири для
диференціації оплати праці в
залежності від фаху, кваліфікації
працівників, складності та умов
виконуваних робіт, приймаючи їх як
мінімальні гарантії.

Додаток №17 до колективного
договору визначив мінімальні
гарантовані коефіцієнти міжпосадових
співвідношень (співвідношень розмірів
посадових окладів до окладу техніка)
керівників, професіоналів, фахівців
ВАТ «Концерн Хлібпром», в тому числі
заступника директора з технічних
питань,головного інженера - 2,6 та
провідних інженерів всіх
спеціальностей - 1,7.

У відповідності до п. 9.1 положення
цього колективного договору діють до
укладення нового або перегляду цього
колективного договору сторонами.

25.01.2011 р. між Міністерством аграрної
політики та продовольства України,
галузевими об'єднаннями підприємств
харчової і переробної промисловості
(сторона роботодавців) та Профспілкою
працівників аграрного комплексу
України (представляє інтереси
працівників) було укладено Галузеву
угоду на 2011-2013 р. (далі - Галузева угода),
яка набрала чинності з 01.01.2011 р.

Пунктом 1.5 установлено, що положення і
норми Угоди є нормами прямої дії і як
мінімальні гарантії є обов'язковими
для дотримання в колективних договорах
та при вирішенні питань регулювання
соціально - економічних і трудових
відносин на підприємствах, які за
основним видом діяльності належать до
харчової і переробної промисловості.

Згідно п. 6.22 вказаної Угоди та додатку 4
до неї: мінімальні гарантовані розміри
посадових окладів керівників,
професіоналів і фахівців та
коефіцієнти міжпосадових
співвідношень з 25 січня 2011 року згідно
з додатком 4 до Змін до Галузевої угоди
на 2011-2013 роки зокрема, для заступника
керівника, технічного керівника,
головного бухгалтера становить - 3821,00
грн.

У захист порушеного трудового права
позивача висновок суду щодо стягнення
на його користь 19890,82 грн. заробітної
плати у розмірі визначеному шляхом
відрахування різниці з суми належного
до сплати позивачеві окладу згідно
вищезгаданої Галузевої угоди і
фактично виплачених власником у
періоді січень 2011 р. - грудень 2012 р. слід
вважати правильним.

Доводи апелянта стосовно того,
що норми Галузевої угоди, а саме у
застосуванні мінімальних гарантованих
посадових окладів, не є обов'язковими
для виконання ПАТ «Концерн Хлібпром»,
залишаються поза увагою з огляду
вищенаведених зобов'язань роботодавця
у колективному договорі.

Власник або уповноважений ним
орган чи фізична особа не має права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами, колективними
договорами (ч. 4 ст. 97).

Не можна вважати обґрунтованими
посилання ПАТ «Концерн Хлібпром» на те,
що дане товариство не є стороною
Галузевої угоди та не входить в сферу
дій безпосередніх сторін-підписантів,
оскільки згідно довідки АА №661526 з
ЄДРПОУ та інформації в ЄДР за кодом
КВЕД 10.61, 10.71, 10.72 за видом діяльності з
виробництва хліба, хлібобулочних
виробів сухарів, печива і т.д. (а.с.45) -
ПАТ «Концерн Хлібпром» безумовно
належать до галузі харчової
промисловості, яка є складовою
частиною агропромислового комплексу.

Таким чином, апеляційний суд
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
достатньо повно з'ясував обставини
справи, навів у рішенні досить
змістовну мотивацію своїх висновків,
які апелянтом не спростовані, в тому
числі й в частині відшкодування
позивачеві з підстав ст. 237-1 КЗпП
України - 1000,00 грн. моральної шкоди
внаслідок установленого факту
порушення відповідачем трудового
права позивача.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів ухвалила :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Концерн
Хлібпром» - відхилити, а рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 21 серпня 2013 року
- залишити без змін.
Ухвала набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
(підпис) В.О. Чуприна

Судді: (підпис)
В.І. Чорний

(підпис) В.В. Оніщук