Дата документу 05.09.2014
Справа № 320/6183/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року. Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді ЗИМОГЛЯД В.В.

при секретарі ГАЛИКІНІЙ Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить визнати відповідача
таким, який втратив право користування
житловим приміщенням, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2. Особистих речей та
майна відповідачки у квартирі, що
належить позивачці не має. Крім того,
позивачка просить зобов'язати
Мелітопольський МВ УДМС України в
Запорізькій області зняти з реєстрації
ОСОБА_2

Позивачка у судовому засіданні
підтримала заявлені вимоги та
пояснила, що вказаний будинок їй
подарував відповідач по справі, в свою
чергу у зазначеному будинку з 2012 року
ОСОБА_2 не проживає, він є власником
квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій він
і проживає по теперішній час. /а.с. 43/.

Відповідач у судове засідання повторно
не зявився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчить конверт /а.с. 32/.

Представник третьої особи -
Мелітопольського МВ УДМС України в
Запорізькій області у судове засідання
не з'явився, був належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення /а.с. 25/.

Вислухавши пояснення сторін та свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши матеріали
справи, дослідивши наявні докази, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню на наступних підставах.

Позивачці ОСОБА_1 на підставі договору
дарування від 10.12.2012 року /а.с. 7/
належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_2, що
також підтверджується копією
технічного паспорту /а.с. 12-14/

Згідно копії домової книги у вказаному
житловому будинку також
зареєстрований відповідач по справі -
ОСОБА_2, який є батьком позивачки /а.с.
15-16/. З 2012 року в зазначеному житловому
будинку відповідач не проживає,
особистих речей та майна відповідача у
будинку немає.

Згідно довідки з місця проживання /а.с.
17/ відповідач по справі зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2, але не проживає там
з 2012 року.

Крім того, факт не проживання
відповідача без поважних причин у
будинку позивачки підтверджується
поясненнями свідків, а саме: свідок
ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила,
що вона знає сім'ю позивачки з
дитинства та є їх сусідкою. В 2012 році
відповідач подарував зазначений
будинок позивачці, під час укладення
договору дарування житлового будинку
вона була присутня, та ніякого тиску на
відповідача ніхто не здійснював. З 2012
року позивач мешкає в м. Мелітополь у
власній квартирі разом з іншою жінкою;
свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснила, що вона доводиться свекрухою
позивачці. У 2012 році батько позивачки -
ОСОБА_2 подарував вказаний будинок
позивачці. Під час укладення договору
дарування вона була особисто присутня,
крім неї також була присутня ОСОБА_3,
ніякого тиску на відповідача ніхто не
здійснював. З 2012 року ОСОБА_2 мешкає з
іншою жінкою в м. Мелітополі, та має
власну квартиру.

З урахуванням наведеного, у суду не має
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідком. Даних про її
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, її показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
що не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Як вбачається з вимог ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Таким чином, суд вважає, що позивачкою
було надано достатньо доказів, які
підтверджують її вимоги, тому слід
визнати ОСОБА_2, таким що втратив право
користування житловим приміщенням у
житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, позовні вимоги позивачки в
частині зобов'язання Мелітопольського
МВ УДМС України в Запорізькій області
зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця
постійного проживання за адресою:
АДРЕСА_2, суд вважає надмірно
заявленими.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 7 ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року № 1382-IV зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 316-319, 383, 391 ЦК
України, ст. 71-72 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у житловому будинку
АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ
В.В. ЗИМОГЛЯД