Справа № 354/766/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1510/2014
Головуючий у 1 інстанції Марчак Ю.І.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів Пнівчук
О.В., Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 та третьої особи на стороні
відповідача приватного нотаріуса
Яремчанського нотаріального округу
ОСОБА_6, про визнання договорів
дарування недійсними - за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Яремчанського міського суду від 14
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсними договору дарування
земельної ділянки площею 0,1005 га, в с.
Микуличин ур. Горби Яремчанської
міської ради та житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
НОМЕР_1, розташованого в с. Микуличин ур.
Горби Яремчанської міської ради та
договір дарування земельної ділянки
площею 0,1625 га в с. Микуличин ур. Горби
Яремчанської міської ради, укладені
27.04.2012 року між сторонами, посвідчені
приватним нотаріусом Яремчанського
міського нотаріального округу ОСОБА_6

Позовні вимоги мотивовані тим, що
підписуючи оспорювані договори
волевиявлення позивача було
спрямоване на укладення договорів
довічного утримання, а не договорів
дарування.

Ухвалою судді від 16.10.2013 року до участі
в справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача залучено приватного
нотаріуса Яремчанського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

Рішенням Яремчанського міського суду
від 14.05.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
вважаючи його незаконним, ухваленим за
висновків, які не відповідають
обставинам справи та зібраним доказам,
невірного застосування законодавства,
що регулює спірні відносини, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на те, що
відмовляючи в задоволенні позову суд
безпідставно визнав неправдивими
пояснення позивача щодо вчинення
спірних правочинів під впливом
помилки, а також дійшов
необґрунтованого висновку, що
волевиявлення останнього було
вільними та відповідало внутрішній
волі саме на укладення договорів
дарування.

Суд не вказав, якими мотивами
керувався, дійшовши до висновку, що
позивач добровільно безоплатно
позбавив себе єдиного житла на користь
особи, яка не є його родичем. Не надано
оцінки поясненням самого відповідача,
що між сторонами фактично існували
відносини характерні по утриманню та
догляду. Так, позивач передав нерухоме
майно ОСОБА_2, який в свою чергу вчиняв
на користь дарувальника дії як
майнового так і немайнового характеру,
які полягали у забезпеченні продуктами
харчування, допомоги по господарству,
забезпечення медичним доглядом,
надання набутого житла для проживання.

Суд належним чином не оцінив покази
свідків, які підтвердили в судовому
засіданні, що позивач дійсно мав намір
укласти договір довічного утримання.

Крім того, зазначає, що нас укладення
договору мав вади зору, що
підтверджується записами
лікаря-окуліста від 26.04.2012 року в
медичній карті.

Такими чином, під час укладення
договорів дарування мала місце помилка
позивача в усвідомленні предмету та
суті умов договору.

За наведених доводів просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Апелянт в судове засідання не
з'являється, хоча неодноразово
викликався в судове засідання, тому
справу слід заслухати у його
відсутності по наявних у справі
доказах.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства
вирішив праву згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
доказів того, що при укладенні
оспорюваних договорів дарування було
порушено вимоги ст.203 ЦК України,
оскільки правочини вчинялись особами,
що мали повний обсяг цивільної
дієздатності, їх волевиявлення було
вільними та відповідало внутрішній
волі, а сторони спрямовували свої дії
на реальне настання правових
наслідків.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно договору дарування земельної
ділянки та житлового будинку,
укладеного 27.04.2012 року між сторонами і
нотаріально посвідченого приватним
нотаріусом Яремчанського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 по реєстру
№ 628 ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 прийняв
у дар належні ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,1005 га, кадастровий номер
110040018 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
розташовану в с. Микуличин ур. Горби
Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області та житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами НОМЕР_1 загальною площею 87 кв.
м.(т.1 а.с.8). Згідно договору дарування
від 27.04.2012 року між сторонами і
нотаріально посвідченого цього ж дня
приватним нотаріусом Яремчанського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
подарував ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,1625 га кадастровий номер
110040019 для ведення особистого
селянського господарства розташовану
в с. Микуличин ур. Горби Яремчанського
міської ради Івано-Франківської
області (.т.1 а.с.9). Право власності на
дані земельні ділянки та житловий
будинок зареєстровані ОСОБА_2 в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Яремчанського МУЮ та ОКП Коломийським
МБТІ (т.1 а.с.10,11,15).

Відповідно до статті 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК
України договір дарування вважається
укладеним, якщо сторони мають повну
уяву не лише про предмет договору, а й
досягли згоди про всі його істотні
умови.

Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК, якщо особа, яка
вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину.
Помилка щодо мотивів вчинення
правочину не має істотного значення,
крім випадків, установлених законом.

З роз'яснень, які викладені в пункті 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про
судову практику розгляду справ про
визнання правочинів недійсними",
убачається, що обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину, мають
існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також що
вона має істотне значення. Помилка
внаслідок власного недбальства,
незнання закону чи неправильного його
тлумачення однією зі сторін не є
підставою для визнання правочину
недійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що
договори дарування земельних ділянок
та житлового будинку були укладені
відповідно до норм ст.ст. 638-639 ЦК
України, складені в письмовій формі,
підписані сторонами і посвідчені у
нотаріальній конторі. Враховуючи
виконання ОСОБА_4 (дарувальником) та
ОСОБА_2 (обдарованим) договірних
зобов'язань в частині дотримання форми
договорів дарування і згоди щодо
істотних умов правочинів, суд
правильно встановив та виходив з того,
що доводи позивача є непереконливими
та не можуть слугувати достатньою
підставою для визнання таких
правочинів недійсними.

В суді першої інстанції на підставі
наявних доказів та показань свідків
досліджено, що позивач не перебуває в
будь-якій залежності від сторонніх
осіб, матеріально самостійно себе
забезпечує, не потребує опіки, за
станом здоров'я не потребує допомоги,
усвідомлював значення своїх дій та їх
наслідки перед та під час підписання
договорів дарування.

Посилання апелянта на вади зору та
неможливість ознайомитись з умовами
договорів суд сприймає критично,
оскільки таке не підтверджено
належними доказами та спростовується
поясненнями третьої особи, приватним
нотаріусом Яремчанського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, наданими
в суді першої інстанції.

Колегією суддів не знайдено жодних
підстав, вказаних апелянтом у
апеляційній скарзі, які б давали
підстави для визнання оспорюваних
правочинів недійсними.

Судом першої інстанції досліджено всі
докази та обґрунтування апелянта щодо
визнання недійсності даного правочину
та дано відповідну оцінку цим доказам.

Враховуючи вище наведене колегія
суддів вважає що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують його законності і
обґрунтованості. Підстав для
скасування даного рішення по доводах
апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду
від 14 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський