Справа № 307/2788/14-ц
Провадження № 2/307/1247/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м.
Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Розман М.М. , при
секретарі Цех Г.М. , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В
позовній заяві зазначила, що з
відповідачем перебуває в
зареєстрованому шлюбі і від шлюбу
мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
перебуває на її утриманні і вихованні,
а відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання дитини, не
цікавиться нею, хоча працює сезонно, де
має хороші заробітки, розмір яких
приховує і на її думку спроможний
сплачувати аліменти у сумі 800 гривень
щомісячно. Просить стягнути з
відповідача на її користь аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі по 800
гривень щомісячно на утримання дитини.

Позивачка в судовому засіданні
позов підтримала посилаючись на
викладені в письмовій позовній заяві
обставини і просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився повторно, хоч про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169
ЦПК України розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи ,
суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено
, що згідно до даних свідоцтва про
народження малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком її значиться
відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка
ОСОБА_1(а.с.5).

Малолітня перебуває на утриманні
і вихованні у позивачки, що
стверджується даними довідки
виконкому Лазівської сільської ради
від 14.07.2014 року за № 968 та акту
обстеження матеріально-побутових умов
її сім'ї(а.с.6, 7).

Згідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному
порядку матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає , що
стверджується письмовою заявою
позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає ,
що є підстави для застосування до
відповідача примусового порядку
стягнення аліментів.

У відповідності до ст. 184 ч.1 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний , мінливий дохід , суд за
заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів на
утримання дитини , суд враховує
майновий стан сторін , працездатний вік
відповідача , відсутність у нього
постійного місця праці , де заробіток
його носить нерегулярний мінливий
характер та відсутність у нього інших
утриманців. А тому , виходячи із
середньомісячної заробітної плати по
Тячівському району та розміру
прожиткового мінімуму на дитину, суд
вважає, що вимоги позивачки слід
задовольнити частково і стягнути з
відповідача на її користь аліменти в
розмірі по 700 гривень щомісячно на
утримання дитини.

Судові витрати в частині сплати
судового збору покласти на
відповідача.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 209 ,
213-215 , 367 ЦПК України , ст.ст. 180 , 184 СК
України , суд ,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця с. Лази Тячівського району
Закарпатської області України на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по
700 гривень щомісячно починаючи з 15
липня 2014 року і до її повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на
рахунок спеціального фонду Державного
бюджету України 243 гривні 60 копійок
судового збору.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі , але не були присутніми
в судовому засідання під час
проголошення рішення суду, протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий :
М.М.Розман