Провадження № 2/185/2107/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 вересня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді
Боженко Л.В. при секретарі Полуциган
О.П., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Виконавчого комітету Павлоградської
міської ради, треті особи: Перша
Павлоградська державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області,
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
рішення органу місцевого
самоврядування про приватизацію
державного житлового фонду, анулювання
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, -

В
С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася через суд з
позовом до відповідачів, в якому
просить суд визнати частково
недійсним рішення виконкому
Павлоградської міської ради №13484 від
13.08.1998 року, включивши в нього відомості
про передачу у власність 14 частини
квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1, що належала
її батьку ОСОБА_5. Визнати за нею право
на 14 частину вказаної житлової
квартири з правом спадкування після
смерті батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В
обґрунтування позову зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився її батька
ОСОБА_5. За час сумісного проживання її
батька з батьками їм була надана
квартира АДРЕСА_1.12.09.1987 року ОСОБА_5
одружився на матері позивача ОСОБА_6 На
той час він був прописаний у квартирі
своїх батьків, яка надавалась сім'ї її
батька на чотирьох чоловік. Позивач
вказує, що батько не знав, що він був
виписаний з квартири та не брав участі
у приватизації квартири, так як помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Сім’я ОСОБА_5 звернулася
з заявою в орган приватизації, без
відома матері позивача написали заяву
про передачу у приватну власність
спірної квартири, про що ні позивач ні
її мати не знали. А як вказує позивач
вона та мати на той час і на цей час є
спадкоємцями за законом. Тому позивач
вважає що розпорядження не відповідає
вимогам закону та порушує її права. Під
час прийняття розпорядження №13484 від
13.08.1998 року були порушені виконавчим
комітетом Павлоградської міської ради
норми ч.3 ст.203 ЦК України. Крім того
позивач вказує, що при вступі у
спадщину після смерті діда вона
вияснила, що має право тільки на 125
частину після смерті її діда, що
частина її частки після смерті батька
зовсім не існує, а квартиру на 34 частини
переоформила на себе сестра батька
ОСОБА_2 Тому вона вимушена звернутися з
цім позовом, так як позбавлена права на
прийняття спадщини після смерті свого
батька. Також просить поновити строк
позовної давності.

В судове засідання позивач не
з'явилась надала суду заяву, в який
підтримала позовні вимоги, просила
розглянути справу без її участі.

В судове засідання не з'явилась
відповідач ОСОБА_2, надала заяву про
слухання справи в її відсутність,
просила відмовити в задоволенні
позову, пославшись на обставини
наведені в письмовому запереченні.

Від представника відповідача
Виконавчого комітету Павлоградської
міської ради Снєгирьовій С.О., надійшла
заява про слухання справи в її
відсутність, просила відмовити в
задоволенні позову, пославшись на
обставини наведені в письмовому
запереченні.

Від представника третьої особи Першої
Павлоградської державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області
також надійшла заява про слухання
справи в її відсутність.

Від третьої особи ОСОБА_4 надійшла
заява про розгляд справи без неї.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, доходить висновку, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

За загальним правилом кожна особа
має право на захист свого цивільного
права лише в разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що 13
серпня 1998 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2
звернулись до органу приватизації щодо
оформлення приватної спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.16). Згідно довідки про склад
сім'ї наймача квартири за вказаною
адресою, на час проведення
приватизації були прописані та мали
право на житло на час введення в дію ЗУ
«Про приватизацію державного
житлового фонду» мешканці ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_6.(а.с.17). Відділом по
обліку та розподілу житлової площі
було видане свідоцтво про право
власності на житло, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, з визначенням
власників: ОСОБА_9 -14ч., ОСОБА_10 - 14 ч.,
ОСОБА_2 - 14 ч., ОСОБА_11 - 14 ч. на підставі
розпорядження від 13.08.1998року №13484(а.с.13).
Відповідно свідоцтву про смерть -
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.11). Як
вбачається з свідоцтва про смерть -
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8(а.с.10). Згідно
даних по квартирної картки, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться як син наймача
спірної квартири, відомостей про
реєстрацію ОСОБА_5 у даній квартирі
картка не містить, а це значить що він у
спірній квартирі прописаний не
був.(а.с.99).

Приймаючи рішення по суті заявлених
позовних вимог суд керується
положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції
України, відповідно до якої, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача займаних квартир
(будинків) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають в
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Відповідно до п. 5 Положення «Про
порядок передачі квартир (будинків) у
власність громадян», затвердженим
наказом Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15 вересня 1992 p. № 56, передача займаних
квартир (будинків) здійснюється в
приватну (для одиноких наймачів) та у
спільну (сумісну або часткову)
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх (віком від 18 і більше років)
членів сім'ї з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку). До членів сім'ї наймача
включаються лише громадяни, які
постійно мешкають у квартирі (будинку)
разом з наймачем або за якими
зберігається право на житло.

Згідно із п. 13, 14 зазначеного
Положення, приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
виконавчою владою, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або в оперативному управлінні,
яких знаходиться державний житловий
фонд. Передача квартир (будинків) у
власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Відповідно до п. 18 Положення,
громадянин, який виявив бажання
приватизувати займану ним і членами
його сім'ї на умовах найму квартиру
(одноквартирний будинок), звертається в
орган приватизації, де одержує бланк
заяви та необхідну консультацію.

Пункт 20 Положення регламентує, що при
оформленні заяви на приватизацію
квартири (будинку) громадянин бере на
підприємстві, що обслуговує жилий
будинок, довідку про склад сім'ї та
займані приміщення.

Згідно п. 21 Положення, у довідці
вказуються члени сім'ї наймача, які
прописані та мешкають разом з ним, а
також тимчасово відсутні особи, за
якими зберігається право на житло.

Відповідно до п. 23 Положення,
оформлена заява на приватизацію
квартири (будинку) з доданою до неї
довідкою про склад сім'ї та займані
приміщення, а також документ, що
підтверджує право на пільгові умови
приватизації, подаються громадянином
до органу приватизації місцевої
державної адміністрації, виконкому
місцевої Ради народних депутатів.

На підставі викладеного суд вважає,
що органом приватизації на момент
винесення розпорядження були виконані
всі вимоги чинного законодавства
тому, що приватизація квартири АДРЕСА_1
проводилась у 1998 році, а ОСОБА_5 помер у
1993році.Тому приймати участі у
приватизації не міг. Оскільки спірна
квартира була приватизована після
смерті батька позивача, він не міг бути
включений в перелік осіб, яким належить
на праві спільної часткової власності
квартира АДРЕСА_1. Тому право на
спадкування частки спірної квартири у
позивача та її матері ОСОБА_4 не
виникало після проведення
приватизації, також у зв'язку зі смертю
ОСОБА_5, яким не було набуто право
спільної часткової власності на
вказану квартиру.

Таким чином, суду не було доведено, що
за обставинами справи є спір про
порушене, невизнане або оспорюване
право позивача. Крім того, не доведені
суду і обставини, які дають підстави
вважати, що набуття права власності є
незаконним.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи та положення
законодавства України, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Виконавчого комітету
Павлоградської міської ради, треті
особи: Перша Павлоградська державна
нотаріальна контора Дніпропетровської
області, ОСОБА_4 про визнання частково
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування про приватизацію
державного житлового фонду, анулювання
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Л. В.Боженко