У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Бондаренко Н.В., Шеремет А.М.

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 24 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду
Рівненської області від 24 червня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні належної позивачу
земельної ділянки шляхом відновлення
меж земельних ділянок, які перебувають
у користуванні сторін відповідно до
первинних планів забудови земельних
ділянок - відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
вказує, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
є незаконним, необґрунтованим, неповно
та невірно встановлені обставини, які
мають значення для справи.

Зазначає, що розмір земельної
ділянки, яка перебуває у користуванні
ОСОБА_2 змінювався, про що свідчать 2
плани земельної ділянки - один від 30
травня 1978 року, інший - від 26 травня 1980
року. При цьому виконавчий комітет
Степанської селищної ради
Сарненського району Рівненської
області рішення про це не приймав.

Вказує, що згідно плану земельної
ділянки № 4, розробленого на підставі
рішення виконкому Степанської
селищної Ради депутатів трудящих від 30
травня 1978 року № 120, площа земельної
ділянки під житловим будинком, який
купила ОСОБА_2 у ОСОБА_3 становив 5,8 кв.м.
(у той час норма

________________________________________________________________________
______________________

Провадження № 22ц-787/1683/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Ведяніна Т.О.

Доповідач : Демянчук С.В.

для забудови у селищах міського типу
становила 7,0 кв.м.).

При цьому, у 1978 році не передбачалося
купілі-продажу земель них ділянок,
рішенням по колгоспу ім. Леніна від 03
квітня 1978 року було фактично проведено
обмін земельних ділянок між ОСОБА_2 і
ОСОБА_3. ОСОБА_2 отримала у користування
земельну ділянку розміром 5,8 кв.м., а не
6,8, як вона доводить на підставі
незасвідчених довідок, які видаються
на підставі неіснуючих рішень
невідомих органів.

Просить рішення суду першої інстанції
від 24 червня 2014 року скасувати та
постановити нове рішення, яким усунути
перешкоди в користуванні, належної
ОСОБА_1, земельною ділянки шляхом
відновлення меж земельних ділянок, які
перебувають у його користуванні і у
користу ванні ОСОБА_2 відповідно до
первинних планів забудови земельних
ділянок.

У судовому засіданні представники
ОСОБА_1, підтримавши апеляційну скаргу
повністю, надали пояснення в межах її
доводів.

ОСОБА_2, заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликалася на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
відсутноситі факту порушення прав
позивача, оскільки ОСОБА_1 не надано
доказів на доведення того, що він
дійсно є землекористувачем земельної
ділянки, суміжної із земельною
ділянкою відповідача.

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви та
доводи з якими погоджується і колегія
суддів, виходячи з наступногою.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 152 ЗК України -
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю. Відповідно до ч. З цієї
ж норми - захист прав громадян на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
в тому числі і відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що рішенням
виконавчого комітету Степанської
селищної ради № 120 від З0 травня 1978 року
вирішено погодити наказ адміністрації
радгоспу від 03 квітня 1978 року про
виділення ОСОБА_2 земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Із копії договору від 23 квітня 1979 року,
укладеного між виконкомом Степанської
селищної ради та ОСОБА_2, встановлено,
що останній на праві безстрокового
користування надається земельна
ділянка по АДРЕСА_1, загальною площею 680
кв.м.

Вказані обставини доводяться, також,
копією плану земельної ділянки,
належної відповідачу, згідно із яким
станом на 12 червня 1978 року остання має у
користуванні земельну ділянку по
АДРЕСА_1 розміром 680 кв.м.

Окрім того, суд першої інстанції вірно
покликається на наявні рішення
Сарненського районного суду від 11
квітня 2006 року, 05 лютого 2014 року,
ухвалених за результатами розгляду
цивільних справ за позовами ОСОБА_2,
ОСОБА_1 щодо спорів відносно земельних
ділянок сторін, обставини по яких в
силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України не
доводяться при розгляді інших справ
між тими ж особами, щодо яких
встановлено ці обставини./ а.с . 40, 30, 29,
26/. Так, відповідно до рішення /а.с.30/
встановлено, що ОСОБА_1, знесенням
межових знаків, які були встановлені
ОСОБА_2 за фактичним використанням
земельних ділянок, порушив права
позивачки, як землекористувача, не
дотримується правил добросусідства, а
тому має відновити знесені ним межові
знаки. Також, відповідно до рішенням
суду /а.с. 26/, суд дійшов висновку,
що відповідачем ОСОБА_1 порушені права
позивачки ОСОБА_2, як землекористувача
і власника земельної ділянки площею 612
кв.м.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
право ОСОБА_2 на користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 є правомірним.
Судовими рішеннями, які набрали
законної сили між сторонами по справі
вирішено спір щодо меж земельних
ділянок, тому не встановлено порушень
зі сторони відповідачки прав позивача,
як землекористувача.

З урахуванням вірно встановлених
фактичних даних, судова колегія вважає
оскаржуване рішення суду правильним по
суті та ухваленим з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності; в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак,
будь-яких належних та, заслуговуючих на
увагу доказів, які б спростовували
висновки суду, позивач суду не надав.

Належними і допустимими доказами в
передбаченому законом порядку, ОСОБА_1А
. висновки суду не спростував.

Поскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 24 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
Демянчук С.В.

Судді :
Бондаренко Н.В.

Шеремет А.М.