Справа №333/537/14-ц
Пр. №2/333/919/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2014 р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді

Боровікової А.І.,

при секретарі
Кунець
В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014р. позивач звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_2 про стягнення суми, вказавши, що
15.11.2011р. він передав третій особі по
справі ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 70000
грн., що підтверджується його
розпискою. Вказані грошові кошти, третя
особа ОСОБА_2, як представник
відповідачки ОСОБА_3 за довіреністю від
05.07.2011р., отримав для передачі їй у
якості оплати за належну їй на праві
спільної часткової власності 1/2
частину трикімнатної квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

По теперішній час ні відповідачка, ні
її представник не вчинили жодних дій
щодо передачі позивачу у власність
частини квартири, отримані за
розпискою грошові кошти не повернули.

Оскільки відповідачка порушила узяті
на себе вищезазначені зобов'язання,
при цьому отримала від позивача
грошові кошти у сумі 70 000 грн., які не
повернула, позивач просить суд
стягнути з останньої на його користь
грошові кошти у сумі 70 000 грн., отримані
представником відповідачки за
довіреністю, три відсотки річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання у сумі 4200 грн., а також
судові витрати, які складаються з суми
судового збору 742 грн. та 3000 грн.
витрати на правову допомогу, надану
адвокатом.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав суду пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві, просив суд задовольнити позов.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому
засіданні просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що він 15.11.2011р.
дійсно отримав від позивача гроші у
сумі 70 000 грн. для передачі відповідачці
ОСОБА_3, проте отримав гроші у лютому
2011р., коли він ще не мав від
відповідачки довіреності на
представництво її інтересів, у
листопаді 2011 р. він грошей від позивача
не отримував, при цьому пояснив, що при
отриманні від відповідача грошових
кошт у сумі 70 000 грн. у лютому 2011р. він
розписки позивачу про отримання
останніх не надавав, а розписка від
його імені про отримання грошей
15.11.2011р., яку надає позивач суду у якості
доказу на підтвердження передачі та
отримання грошових коштів, дійсно
написана ним самим, але у значно
пізніший час та під тиском адвокатів
позивача.

За заявою представника позивача судом
винесено ухвалу від 28.08.2014р. про заміну
неналежного відповідача ОСОБА_3 по
даній цивільній справі на належного
відповідача - ОСОБА_2

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5
позовні вимоги до ОСОБА_2 визнав
частково, суду пояснив, що дійсно
відповідач ОСОБА_2 у лютому 2011р.
отримав від позивача грошові кошти у
сумі 70 000 грн. для передачі вартості ?
частини трикімнатної квартири матері
ОСОБА_3, але гроші матері не передав, 10
000 грн. він впродовж двох тижнів після
отримання останніх повернув позивачу,
а 60 000 грн. витратив на свої потреби і
зробив це з дозволу позивача, при цьому
будь-які умови про повернення грошових
коштів позивачу, або сплати відсотків
між ними не існувало.

Що стосується вимог позивача про
стягнення витрат за надання правової
допомоги адвокатом, у сумі 3000 грн.,
визнає частково у сумі 487 грн.,
посилаючись незначний обсяг
зайнятості адвоката - представника
позивача в судових засіданнях.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі 525 ЦК України, одностороння
відмова від зобовґязання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання боржник повинен
відшкодувати збитки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільнюється від
відповідальності за не можливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов"язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом встановлено:

Згідно розписки, датованої 15.11.2011р.,
відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача
ОСОБА_1 грошову суму 70 000 грн. в якості
оплати за ? частину трьохкімнатної
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, для передачі для ОСОБА_3

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 у
якості третьої особи у судовому
засіданні, він дійсно отримав від
позивача грошову суму 70 000 грн. для
передачі відповідачці ОСОБА_3 в якості
оплати за ? частину, належної його
батькам трикімнатної квартири, але
отриману вищезазначену грошову
відповідачці ОСОБА_3 не передав, а
також не повернув позивачу, а витратив
на особисті потреби.

Не заперечує проти зазначених
обставин у наступному судовому
засіданні, у яке відповідач ОСОБА_2 не
з»явився, представник останнього -
ОСОБА_5, який при цьому пояснив, що
позов визнає частково, оскільки
впродовж двох тижнів після отримання
від позивача грошової суми 70 000 грн., 10 000
грн. ОСОБА_2 повернув позивачу, а 60 000
грн. витратив на особисті потреби.

Дослідивши вищезазначені докази суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_6 порушив зобов'язання за
договором передачі грошової суми,
отримавши гроші від позивача для
передачі іншій особі - його матері
ОСОБА_3, останній грошу за призначенням
не передав, а витратив їх на особисті
потреби, порушивши при цьому узяті на
себе зобов'язання, тому суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, стягненню на
користь позивача з відповідача
підлягають 3% річних згідно положень ст.
625 ЦПК України, за прострочення
виконання зобов'язання у сумі 4200 грн., а
усього у сумі 74200 грн.

При цьому суд не приймає до уваги
пояснення представника відповідача
щодо повергнення ним позивачу 10 000 грн.
з отриманих від останнього 70 000 грн., як
недоведені, оскільки відповідачем не
надано жодного доказу на
підтвердження зазначеної обставини.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, а саме судовий збір та
виплати на правову допомогу.

При цьому, згідно ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від
20.12.2011р., розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах,
в яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

За таких обставин, приймаючи до
уваги кількість призначених по справі
судових засідань, а також складання
позовної заяви, суд вважає що
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають витрати на правову
допомогу у сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 611, 625 ЦК
України, ст.ст. 21-214 ЦПК України, суд-

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 грошові кошти за розпискою у
сумі 70 000 грн., відсотки за
користування грошовими коштами у сумі
4200 грн., судові витрати у сумі 742 грн.,
витрати на правову допомогу у сумі 2000
грн., а усього у сумі 76 942 грн.

У іншій частині позовних вимог
про стягнення витрат на правову
допомогу відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
А.І.
Боровікова