У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів:
- Бондаренко Н.В., Василевича В.С.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 09 липня 2014 року
в цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про стягнення спадкових
коштів,-

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 09 липня 2014 року ОСОБА_3
відмовлено у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_4 про стягнення
спадкових коштів в сумі 25000 грн. за їх
безпідставності.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 вказує на його незаконність
через порушення місцевим судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, на її думку, суд дійшов
хибного висновку, що дані кошти не
належали покійному ОСОБА_5.

Також зазначає, що ані ОСОБА_4, ані
її син ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1, у якій
були виявлені та вилучені грошові
кошти у сумі 25000 грн., не проживають,
хоча є співвласниками даної квартири.
Саме цим фактом апелянт підтверджує
належність вказаних грошових коштів
ОСОБА_5.

Вони не заявляли на них своє право
власності і не просили про їх
повернення. Виявлені та
вилучені з квартири кошти входять до
складу спадщини після померлого ОСОБА_5
і вони мають бути стягнуті судом на її
користь як спадкоємця першої черги за
законом.

Просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесусторін та
їх представників, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що факт
повернення працівниками міліції під
розписку грошових коштів прийомній
дочці ОСОБА_5 - ОСОБА_4 не є фактом
походження та належності вказаних
коштів покійному.

________________________________________________________________________
________ Справа № 569/12688/13-ц

Головуюча в суді І інстанції -
Ореховська К.Е.

Провадження № 22-ц/787/1917/2014

Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Погодитися з таким висновком
місцевого суду колегія суддів
апеляційного суду не може.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1221 цього ж кодексу місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або
відмовитися від неї.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України встановлено,
що цивільні права та обов"язки можуть
виникати з рішення суду лише у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства.

Пленум Верховного Суду України у п. 23
постанови "Про судову практику у
справах про спадкування" від 30 травня
2008 року № 7 роз"яснив, що за наяності
умов для одержання у нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розгляду не
підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Судом встановлено, що у період 08 травня
2012 року по місцю свого проживання за
адресою: АДРЕСА_1 помер ОСОБА_5.

18 травня 2012 року працівниками міліції у
даному помешканні був проведений
обшук, у ході якого було виявлено та
вилучено гроші в сумі 25000 грн., які в
подальшому 10 липня 2012 року передані під
розписку відповідачці ОСОБА_4.

У судовому засіданні ОСОБА_4 не
заперечила, що дані грошові кошти
належали померлому ОСОБА_5. Ні вона, ні
її син до даних грошей відношення не
мають.

Із поданої позивачкою, у порядку ст. 31
ЦПК України, заяви вбачається, що її
позовні вимоги зводяться до стягнення
з ОСОБА_4 на її користь, як спадкоємниці
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_5, належних йому 25000 грн..

19 червня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
державного нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини (а.с. 77).

05 січня 2011 року ОСОБА_5 заповів усе своє
майно ОСОБА_4 (а.с. 37).

19 січня 2011 року він подарував частку
належної йому квартири АДРЕСА_1 також
ОСОБА_4 (а.с. 38).

ОСОБА_4 не подавала до нотаріуса заяву
про прийняття спадщини. Спадщини не
приймала.

Звернувшись у встановленому порядку у
нотаріальну контору, позивачкою не
надано доказів, що нотаріус відмовив їй
у оформленні права на спадщину за
законом чи за заповітом.

Розглядаючи справу, місцевий суд
вийшов за межі своїх повноважень,
оскільки дані правовідносини повинні
вирішуватися нотаріальною конторою.

За таких обставин, оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, а позовна заява
ОСОБА_3 - залишенню без розгляду.

На підставі ст.ст. 1218, 1221, 1268 ЦК України,
керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 09 липня 2014
року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення спадкових коштів залишити
без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня
набрання нею чинності.

Головуючий-судддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Василевич В.С.