Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2014
сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської
області у складі: судді Грузман Т.В., за
участі секретаря судового засідання
Марченка О.Є., за участі представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Юхимович С.А. розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до товариства з додатковою
відповідальністю «Оржицький
завод»Райдуга», третя особа - відділ
Держземагентства в Оржицькому районі
Полтавської області про визнання
додаткової угоди недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

08.10.2013 року позивач звернувся до суду з
даним позовом при цьому вказавши, що
має у власності земельну частку (пай),
яка належить йому на підставі
Державного акту про право власності на
земельну ділянку серія ПЛ № 058775 площею
4,13 га, що розташована на АДРЕСА_1.

У жовтні 2007 року між позивачем та
директорм ТзДВ «Оржицький завод
«Райдуга» Лантухом О.І. відбулась
розмова про можливе укладення договору
оренди на земельну частку (пай).
Навесні 2008 року відповідач передав
договір оренди землі від 05.10.2007 року,
який був зареєстрований в Оржицькому
районному відділі Полтавської
регіональної філії центру ДЗК від
28.03.2008 року за № 38 згідно якого
було передбачено передачу в оренду
земельної ділянки на строк 5 років.
Отримавши договір та додатки до нього
звернув увагу, що на даних документах
містяться підписи, що не належать
позивачеві. Оскільки у жовтні 2012 року
дія договору закінчувалась, звернувся
до відповідача з проханням повернути
земельну ділянку. Не зважаючи на волю
власника землі дізнався, що відповідач
і надалі використовує належну
позивачеві земельну ділянку та існує
додатковий договір згідно якого строк
дії попереднього продовжено до 31.12.2020
року. Отримавши екземпляр договору
переконався, що підписи на вказані
додатковій угоді проставлені кимось
іншим, а не позивачем. З огляду на те, що
позивач не висловлював вільного
волевиявлення на укладання даного
договору, не ставив свого підпису під
його змістом прохає визнати додаткову
угоду укладену у жовтні 2012 року
недійсною, скасувати її державну
реєстрацію та повернути земельну
ділянку у розпорядження позивача.

В уточненій позовні заяві направленій
до суду 17.10.2013 року позивач прохає
визнати додаткову угоду недійсною та
стягнути судові витрати з відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримала з мотивів, що вказані у
позові. Вважає, що додаткову угоду слід
визнати недійсною, оскільки позивач
договір та додатки до нього не
підписував, отже не висловлював свого
вільного волевиявлення. Вказане
підтверджено висновком судової
почеркознавчої експертизи за змістом
якої встановлено, що підписи на спірних
документах не належать позивачеві.

Представник відповідача позовні
вимоги заперечила, вважає, що висновок
експерта має оцінюватись у сукупності
з іншими доказами, якими є покази
свідків та матеріали справи, що
свідчать, що позивач на протязі
тривалого періоду отримував орендну
плату від відповідача, не мав претензій
з приводу існування договірних
правовідносин.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору в особі відділу
Держземагенства в Оржицькому районі
не направила свого представника, хоча
була належним чином повідомлена про
дату та час розгляду справи.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

05 жовтня 2007 року між сторонами укладено
угоду оренди землі до якої у жовтні 2012
року було укладено додаткову угоду про
оренду земельної частки (паю), яка
зареєстрована у відділі Держкомзему у
Оржицькому районі за № 04220 від
02.10.2012 року.

ОСОБА_3 є власником земельної частки
(паю), що підтверджено Державним актом
про право власності на земельну
ділянку серія ПЛ № 058775 виданого
Чутівською сільською радою Оржицького
району Полтавської області площею 4,13
га, що розташована на АДРЕСА_1.

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 3453 від 13.05.2014 року, яким
досліджено спірну угоду, у графі
орендодавець підпис вчинено не ОСОБА_3

ОСОБА_3 26.03.2013 року звертався до
відповідача з заявою про не бажання
укладати новий договір оренди землі та
про повернення належної йому земельної
ділянки. Вказана заява була залишена
відповідачем без належного реагування.

Згідно довідки відповідача № 219 від
11.11.2013 року вказано, що у 2013 році ОСОБА_3
отримав в рахунок оплати за пай ячмінь
та пшеницю на загальну суму 2130 грн.

У судовому засіданні було допитано
свідків.

Свідок ОСОБА_3 в суді вказав, що свого
підпису під угодами укладними у 2007 та
2012 роках не ставив, ким це було
здійснено йому невідомо. Не бажаючи
продовжувати орендні стосунки після
закінчення первинного договору, прохав
відповідача повернути земельну
ділянку, але останній її і у подальшому
використовував не зважаючи на письмові
звернення.

Свідок Лантух О.І. являється директором
Оржицького заводу «Райдуга» вказав, що
має в оренді досить багато землі. За
яких саме умов підписувались спірні
угоди вказати не може. Оскільки позивач
на протязі тривалого часу не мав
претензій до орендаря, то вважає, що і
підстав для оспорювання угоди не має.

Взаємовідносини, що склались,
урегульовані слідуючими нормами
законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Відповідно ч. 2 ст. 297 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною / сторонами /.
Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору. В силу
частини першої ст. 210 ЦК України та
частини першої статті 20 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
землі підлягає державній реєстрації і
виходячи із змісту статтей 210, 640 ЦК
України та ст. 18 Закону України «Про
оренду землі», є укладеним з моменту
його державної реєстрації. Укладений
договір визнається недійсним на
підставі ст. 215 ЦК України при
недодержанні сторонами вимог,
встановлених частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.
Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК
України відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до статті 13 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Згідно ч.1
ст. 236 ЦК України - нікчемний правочин
або правочин, визнаний судом недійсним,
є недійсним з моменту його вчинення.
Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено,
що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов»язані з його недійсністю.
Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» висновок
експертизи може бути доказом у справі
лише в тому разі, коли експертиза була
проведена на підставі ухвали суду
відповідними судово-експертними
установами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних і юридичних осіб в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що
позовні вимоги про визнання недійсним
додаткового договору оренди землі без
дати підлягають до задоволення. До
такого висновку прийшов суд з
урахуванням того, що власник земельної
ділянки не висловлював свого
волевиявлення стосовно даного
правочину, так як на ньому не ставив
свого підпису. Заперечення позову з
боку відповідача тим, що орендар вчасно
розраховувався по орендній платі з
позивачем не можуть бути прийняті
судом до уваги, оскільки не
спростовують вимог законодавства щодо
обов»язкової наявності вільного
волевиявлення при укладенні угоди.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 та 215 ЦПК
України, ст.203, 215, 216 236, 297, 387, 638 ЦК
України, ст. 13,18 Закону України «Про
оренду землі» ( зі змінами та
доповненнями), суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити.

Визнати недійсною додаткову угоду
укладену між ОСОБА_3 та товариством з
додатковою відповідальністю
«Оржицький завод»Райдуга»
зареєстровану у відділі Держкомзему у
Оржицькому районі, про що державному
реєстрі земель вчинено запис від 02.10.2012
року № 04220.

Стягнути з товариства з додатковою
відповідальністю «Оржицький
завод»Райдуга» на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.
та витрати на проведення
судово-почеркознавчої експертизи у
розмірі 3690 грн. Всього стягнути 3804
грн.70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.В.Грузман