АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4444/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Болдирєва У. М. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровськоі області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на частку
квартири, за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частку квартири(а.с.2-3).

Позивач зазначав, що з ОСОБА_2
перебував у зареєстрованому шлюбі з 13
серпня 2005 року по 20 грудня 2012 року, від
шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період сумісного проживання з
відповідачкою 12 травня 2007 року за
сумісні кошти придбали у власність
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу,
посвідченого 12 травня 2007 року Першою
Павлоградською нотаріальною конторою.
Договір купівлі-продажу укладено на
ім'я відповідачки.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що відповідачка
погрожує позбавити його права щодо
вказаної квартири, ОСОБА_3 просив
визнати за ним право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з
зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів(а.с.15).

В обгрунтування вимог ОСОБА_2
зазначила, що з 13 серпня 2005 року
перебували з ОСОБА_3 у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано 20 грудня 2012 року
рішенням Павлоградського
міськрайонного суду. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу придбали квартиру
АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу між ними було
досягнуто угоди стосовно розподілу
спільного майна, а саме вказаної
квартири, про що свідчить надана
відповідачем розписка від 05 березня 2013
року, в якій останній зазначив, що він
отримав від неї грошові кошти в сумі 40
000 грн., та не буде претендувати на свою
частину спірної квартири, яку залишає
своїй неповнолітній доньці.

Посилаючись на те, що в порушення умов
угоди ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом про визнання за ним права
власності на ? частину спірної
квартири, але відмовляється повернути
грошові кошти, ОСОБА_2 просила стягнути
з ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.1213 ЦК України
безпідставно отримані грошові кошти у
сумі 40 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено(а.с.43-45).

Визнано частки у спільній сумісній
власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2
та ОСОБА_3 рівними по ? частці кожному з
них.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
частку квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частку квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 243,60 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно отриманих грошових
коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову
скасувати, ухвалити рішення, яким
задовольнити позов про стягнення з
ОСОБА_3 безпідставно отримані грошові
кошти в сумі 40 000 грн., посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, в зазначеній
частині, та на порушення судом норм
матеріального і процесуального
права(а.с.51-52).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 13 серпня 2005 року по 20 грудня 2012
року, від шлюбу мають неповнолітню
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору купівлі-продажу від 12
травня 2007 року, укладеного на ім'я
ОСОБА_2, сторони в період шлюбу придбали
квартиру АДРЕСА_1(а.с.10-11).

Суд визнав вказану квартиру спільною
сумісною власністю подружжя та право
власності за кожним на ? частину
квартиру. Такі висновки суду ОСОБА_2 не
оспорює та рішення суду в цій частині
не оскаржує.

Із справи вбачається, що в
обгрунтування зустрічного позову
ОСОБА_2 зазначала про досягнення після
розірвання шлюбу угоди стосовно
розподілу вказаної квартири та
посилалась при цьому на складену
ОСОБА_3 розписку від 05 березня 2013 року, в
якій останній зазначив про отримання
від неї грошових коштів в сумі 40 000 грн.
та що не буде претендувати на свою
частину спірної квартири, яку залишає
своїй неповнолітній доньці.

Разом з тим, перевіряючи доводи та
заперечення сторін щодо обставин,
наведених у розписці від 05 березня 2013
року, що складена ОСОБА_3.(а.с.28), суд
прийшов до висновку, що зазначений
документ підтверджує досягнення
домовленості про відмову від права
власності з отриманням компенсації у
сумі 40 000,00 грн., але не підтверджує
фактичне отримання ОСОБА_3 цієї суми, та
зазначив, що позов при таких обставинах
є недоведеним.

Як видно із справи, доказів,
передбачених ст.ст.57,58 ЦПК України, які
б містили інформацію щодо предмета
доказування, а саме щодо отримання
ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 40 000,00 грн.
матеріали справи не містять, таких
доказів ОСОБА_2, у порядку ст.ст.10,60 ЦПК
України, не надано.

Отже, висновок суду про недоведеність
позову грунтується на матерілах
справи.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі на неповне з'ясування обставин
щодо отримання ОСОБА_3 спірної суми не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
доказів в підтверджених таких доводів
ОСОБА_2 не надано, висновки суду про
недоведеність зустрічного позову не
спростовані.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині
відповідає обставинам справи та
діючому законодавству, підстав для
скасування судового рішення не
встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-