№2/760/4669/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року Солом'янський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зінченко
С.В.,

при секретарі
Резніченко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом Прокуратури
Солом'янського району м. Києва, що діє в
інтересах Київської міської ради, до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Прокуратура Солом'янського району м.
Києва, діючи в інтересах Київської
міської ради, звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_1 в якому просила суд
зобов'язати відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку по
АДРЕСА_1 кадастровий номер 72:088:0909,
привівши її у придатний для
використання стан, шляхом знесення
нежилої споруди загальною площею 372, 6,
кв. м..

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що прокуратурою району проведено
перевірку за дорученням прокуратури
міста Києва щодо законності
використання земельної ділянки по
АДРЕСА_1.

В ході перевірки встановлено, що на
земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1
розташована нежитлова споруда
(павільйон), яка па даний - час належить
па праві приватної власності ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
посвідченого 16.03.2009 року, що
підтверджується інформацією наданою
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти, нерухомого майна.

Первинна реєстрація права власності на
вказану будівлю була проведена за Т0В
«Артіс ЛТД» на підставі рішення
господарського суду м. Києва від 03.05.2007
року.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником
нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1
та є платником податку на землю у
відповідності з п. 287.6 ст. 287 Податкового
кодексу України.

В ході перевірки встановлено, що 16.02.2012
року ОСОБА_1 постановлено на облік у ДПІ
в Солом'янському районі міста Києва як
платника земельного податку.

Актом від 16.02.2012 року про результати
документальної невиїзної перевірки з
питань правильності обчислення і
своєчасності сплати земельного
податку ОСОБА_1 нараховане податкове
зобов'язання у розмірі 31451,75 грн.,
граничний термін сплати податкового
зобов'язання за 2009-2011 роки наступив
02.04.2012 року.

Встановлено, що всупереч вимогам
законодавства ОСОБА_1 не сплачує
податкове зобов'язання, а також
встановлено, що Інспекцією
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві не видавались та не
реєструвались документи, які дають
право виконання будівельних робіт та
свідчать про не прийняття в
експлуатацію об'єкту по АДРЕСА_1.

Також, Інспекцією
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві встановлено, що вказана
нежитлова споруда експлуатується під
магазин та аптеку без прийняття в
експлуатацію у встановленому законом
порядку, чим порушено вимоги ч. 8, ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

При цьому інспекцією ОСОБА_1 видано
припис про заборону експлуатації
нежитлових приміщень за адресою
АДРЕСА_1.

Також, перевіркою встановлено що
документи, які посвідчують право
власності чи користування земельної
ділянки у ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не
зареєстровано.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві та просив
про його задоволення.

Представник відповідача проти позову
заперечувала (а.с. 67-71), посилаючись на
те, що ОСОБА_1 16.03.2009 року було придбано у
власність нежитлову будівлю, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за
договором купівлі-продажу нежитлової
будівлі від 16.03.2009 року, посвідченого
приватним нотаріусом Коропського
районного нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_2 та
зареєстрованого Київським міським
МБТІ 09.042009 року в реєстровій книзі за
№1223-з.

Оскільки згідно ст. 120 Земельного
кодексу України до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором, то
відповідно ОСОБА_1 самовільно земельну
ділянку не займав, самовільного
будівництва не здійснював, а отже
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Суд заслухавши пояснення
представників, дослідивши матеріали
справи, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що Прокуратурою
району проведено перевірку за
дорученням прокуратури міста Києва
щодо законності використання
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

В ході перевірки встановлено, що на
земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1
розташована нежитлова споруда
(павільйон), яка па даний - час належить
па праві приватної власності ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
посвідченого 16.03.2009 року, що
підтверджується інформацією наданою
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти, нерухомого майна.

Первинна реєстрація права власності на
вказану будівлю була проведена за Т0В
"Артіс ЛТД" на підставі рішення
господарського суду м. Києва від 03.05.2007
року.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником
нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1
та є платником податку на землю у
відповідності з п. 287.6 ст. 287 Податкового
кодексу України.

В ході перевірки встановлено, що 16.02.2012
року ОСОБА_1 постановлено на облік у ДПІ
в Солом'янському районі міста Києва як
платника земельного податку.

Актом від 16.02.2012 року про результати
документальної невиїзної перевірки з
питань правильності обчислення і
своєчасності сплати земельного
податку ОСОБА_1 нараховане податкове
зобов'язання у розмірі 31 451, 75 грн.,
граничний термін сплати податкового
зобов'язання за 2009-2011 роки наступив
02.04.2012 року.

Встановлено, що всупереч вимогам
законодавства ОСОБА_1 не сплачує
податкове зобов'язання.

Окрім того встановлено, що Інспекцією
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві не видавались та не
реєструвались документи, які дають
право виконання будівельних робіт та
свідчать про не прийняття в
експлуатацію об'єкту по АДРЕСА_1.

Також, Інспекцією
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві встановлено, що вказана
нежитлова споруда експлуатується під
магазин та аптеку без прийняття в
експлуатацію у встановленому законом
порядку, чим порушено вимоги ч. 8, ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

При цьому інспекцією ОСОБА_1 видано
припис про заборону експлуатації
нежитлових приміщень за адресою
АДРЕСА_1.

Також, перевіркою встановлено що
документи, які посвідчують право
власності чи користування земельної
ділянки у ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не
зареєстровано.

В свою чергу представник відповідача
стверджує, що 16.03.2009 року було придбано
у власність нежитлову будівлю, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за
договором купівлі-продажу нежитлової
будівлі від 16.03.2009 року, посвідченого
приватним нотаріусом Коропського
районного нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_2 та
зареєстрованого Київським міським
МБТІ 09.042009 року в реєстровій книзі за
№1223-з.

Оскільки згідно ст. 120 Земельного
кодексу України до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором, то
відповідно ОСОБА_1 самовільно земельну
ділянку не займав, самовільного
будівництва не здійснював, а отже
позовні вимоги в цій частині є
необґрунтованими.

Як встановлено з позовної заяви,
позивач в обґрунтування вимог
посилається на положення ч. 1 ст. 376 ЦК
України, якою встановлено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Проте позивачем всупереч принципів
змагальності та диспозитивності
цивільного процесу не подано належних
доказів того, що відповідачем
самовільно зайнято земельну ділянку,
на якій без належного дозволу збудував
будівлю, що є підставою для її знесення.

При цьому встановлено, що слідчим
відділом Управління СБУ в м. Києві
15.11.2012 року накладено арешт та заборону
проведення будь-яких дій з земельною
ділянкою за вказаною адресою, а отже
ОСОБА_1 на сьогодні не має можливості
вчиняти дії пов'язані із оформленням
права користування земельною ділянкою
з незалежних від нього причин, що в свою
чергу спростовує твердження позивача
про тривале невикористання
відповідачем земельної ділянки.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1
сплачені земельний податок і всі
податкові зобов'язання виконані в
повному обсязі, а саме податкове
повідомлення - рішення від 15.03.2012 року
№, яким донараховано зобов'язання
в сумі 31451,75 гривень визнано
протиправним постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.08.2013 року, яке набрало законної сили
(а.с. 89-93). Сума грошового зобов'язання в
228501,38 гривень за повідомленням від
27.03.2013 року №006231703 оплачена 04.06.2013 року
(квитанція №111) (а.с. 94).

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що земельну ділянку із
кадастровим №72:088:009 ОСОБА_1 самовільно
не займав, будівництва на ній не
здійснював, податкові зобов'язання
виконує, а отже позовні вимоги є
недоведеними та відповідно такими, що
не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121
Конституції України, ст. ст. 36-1, Закону
України "Про прокуратуру", ст. ст. З, 45, 46,
118, 1 19, 291, 292, 294 - 297 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Прокуратури
Солом'янського району м. Києва, що діє в
інтересах Київської міської ради, до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга
на рішення суду подається суду
апеляційної інстанції через
Солом'янський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С.В. Зінченко