Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідачів ОСОБА_3, про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
апеляційною скаргою ТОВ «Кредитні
ініціативи» на рішення Рахівського
районного суду від 3 грудня 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Кредитні ініціативи» 30.09.2013
звернулося до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зазначивши
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача ОСОБА_3 і
мотивувало його наступним. За
кредитним договором від 19.12.2007 № 2334
Закрите акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (у
подальшому - Публічне акціонерне
товариство, ПАТ «Промінвестбанк»),
правонаступником якого за договором
про відступлення прав вимоги від 17.12.2012
є ТОВ «Кредитні ініціативи», надало
ОСОБА_3 кредит у розмірі 300000,00 грн зі
сплатою 18,5% річних і терміном по 18.12.2027.
Виконання зобов'язань позичальника
було забезпечено іпотекою належного
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 будинку з надвірними
спорудами: Б - гараж, В - вбиральня,
розташованого за адресою Закарпатська
область, Рахівський район, АДРЕСА_1,
оціненого сторонами у 2433662,00 грн, про що
19.12.2007 був укладений іпотечний договір
№ 2334. Банк свої зобов'язання виконав, а
позичальник зобов'язання порушив і
спричинив виникнення боргу, що станом
на 31.07.2013 складав: 288720,00 грн боргу за
кредитом, 217978,20 грн боргу за відсотками,
13335,19 грн пені. Посилаючись на ці
обставини, на право вимагати звернення
стягнення на предмет іпотеки з метою
дострокового повернення боргу, позивач
просив у рахунок погашення боргу за
кредитним договором від 19.12.2007 № 2334 із
указаними складовими звернути на його
користь стягнення на належний ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 будинок загальною площею 279,37 кв.
м, житловою площею 127,31 кв. м, з
надвірними спорудами: Б - гараж, В -
вбиральня, що знаходиться за адресою
Закарпатська область, Рахівський
район, АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів згідно Закону України
«Про виконавче провадження», за
початковою ціною, встановленою на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, визначеною на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Судові витрати просив
покласти на відповідачів.

Рішенням Рахівського районного суду
від 03.12.2013 у позові відмовлено.

Позивач рішення суду оскаржив, вважає
його незаконним і необґрунтованим.
Вказує, що для відмови в позові
внаслідок пред'явлення його начебто до
неналежних відповідачів у суду не було
достатніх підстав, оскільки прізвище
відповідачів як «ОСОБА_1» у позовній
заяві було зазначено просто внаслідок
технічної помилки, тоді як усі інші
реквізити цих осіб, що були відомі суду,
безспірно ідентифікують їх як
іпотекодавців на прізвище «ОСОБА_1».
Оскільки позивач правомірно звернувся
до суду за захистом свого права і
доводи, якими обґрунтовувався позов, не
були спростовані, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті спору.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши
справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК
України за відсутності сторін,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи сторін, оцінивши
докази в сукупності, апеляційний суд
приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що
кредитор-іпотекодержатель пред'явив
вимоги до неналежних відповідачів.
Утім, погодитись із таким рішенням не
можна, оскільки суд його ухвалив
внаслідок порушення норм
процесуального права та неправильного
застосування норм матеріального права.

Встановлено, що ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (у подальшому - ПАТ
«Промінвестбанк») за договором від
19.12.2007 № 2334 надало ОСОБА_3 кредит у
розмірі 300000,00 грн зі сплатою 18,5% річних
і терміном по 18.12.2027 (а.с. 5-15). На
забезпечення виконання зобов'язань
позичальником банк 19.12.2007 уклав із
ОСОБА_4 і ОСОБА_2 іпотечний договір № 2334,
на підставі якого прийняв у іпотеку
належний відповідачам будинок із
надвірними спорудами: Б - гараж, В -
вбиральня, розташований за адресою
Закарпатська область, Рахівський
район, АДРЕСА_1, оцінений сторонами у
2433662,00 грн (а.с. 21-23). ПАТ
«Промінвестбанк» (Первісний кредитор)
17.12.2012 уклало з ТОВ «Кредитні
ініціативи» (Новим кредитором) договір
про відступлення прав вимоги, за яким
відступило Новому кредитору право
вимоги від ОСОБА_3 боргу за кредитним
договором від 19.12.2007 № 2334, а також
уклало цього ж дня договір про передачу
прав за договорами забезпечення,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1423, за
яким у зв'язку з відступленням права
вимоги за кредитним договором ПАТ
«Промінвестбанк» (Цедент) відступив
ТОВ «Кредитні ініціативи» (Цесіонарію)
права за іпотечним договором від 19.12.2007
№ 2334 (а.с. 27-49).

Кредитор виконав свої зобов'язання за
договором, тоді як позичальник
зобов'язання порушив і спричинив
виникнення боргу, що відображений у
розрахунку і станом на 31.07.2013 складав:
288720,00 грн боргу за кредитом, 217978,20 грн
боргу за відсотками, 13335,19 грн пені,
разом - 520033,39 грн (а.с. 24). Повідомленням
про усунення порушення зобов'язання
від 06.08.2013, надісланим боржнику
рекомендованим листом, Новий кредитор
вимагав сплатити цей борг (а.с. 25-26), що
результату не дало.

Як убачається зі змісту позовної заяви,
відповідачами в ній були зазначені
громадяни України «ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2
Рахівського району Закарпатської
області» (а.с. 2-4). У іпотечному договорі
від 19.12.2007 № 2334 іпотекодавцями
зазначені «ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.»,
особа якого посвідчується паспортом
серії НОМЕР_3, виданим Рахівським РВ
УМВС України в Закарпатській області
01.07.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, і
«ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.», особа якої
посвідчується паспортом серії НОМЕР_4,
виданим Рахівським РВ УМВС України в
Закарпатській області 07.02.2002,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, обоє
проживають за адресою: АДРЕСА_2
Рахівського району Закарпатської
області.

У заяві-анкеті позичальника ОСОБА_3 на
видачу кредиту зазначено, що
забезпеченням його зобов'язань є
іпотека будинку загальною площею 279,37
кв. м, житловою площею 127,31 кв. м, з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою Закарпатська область,
Рахівський район, АДРЕСА_1, оціненого у
2433662,00 грн, власниками та мешканцями
будинку є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 13-15), цей
же будинок із вищевказаними
параметрами зазначений як предмет
іпотеки у п. 4.1. кредитного договору.

Ці ідентифікуючі дані відповідають
наявним у справі копіям паспортів
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 16, 17), іншим
матеріалам справи.

Таким чином, від позивача надійшли до
суду і на час відкриття провадження в
справі були наявні матеріали, де у
позовній заяві прізвища
відповідачів-іпотекодавців були
зазначені як «ОСОБА_1», водночас у всіх
інших документах прізвища
іпотекодавців були зазначені як
«ОСОБА_1». У інших, окрім прізвищ,
ідентифікуючих даних щодо
іпотекодавців розбіжностей у
матеріалах справи немає.

Ухвалою від 07.10.2013 суддя Рахівського
районного суду встановив, що форма і
зміст позовної заяви відповідає
вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України і
відкрив провадження в справі та
призначив її до розгляду (а.с. 55). Отже,
суддя не вбачав суперечностей між
даними, що містяться в заяві та в
доданих до неї матеріалах, які повинні,
з урахуванням положень пунктів 2, 3, 5, 6
частини 2 статті 119 ЦПК України,
узгоджуватися між собою, зокрема, щодо
особи відповідачів. Суддя не
застосовував положень ст. 121 ч.ч. 1, 2 ЦПК
України, не призначав попереднього
судового засідання, тож не вважав за
необхідне скористатися
повноваженнями, передбаченими ст. 130 ч. 6
п.п. 1, 2, 3, 8 ЦПК України, для з'ясування
питання про склад відповідачів за
позовом. Не діяв суддя і в порядку,
передбаченому ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 11-14, 202, 509, ст. 512 ч. 1
п. 1, ст.ст. 513, 514, 516, 517, 525, 526, 572, 589, 590, 611, 614,
623-625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11, 18, ст.
24 ч. 1, ст. 33 Закону України «Про іпотеку»
(Закон № 898-IV) (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
цивільні права та обов'язки, що
виникають з договорів, повинні належно
виконуватися; позичальник зобов'язаний
повернути новому кредитору, який набув
право вимоги, заборговане, а той управі
вимагати за відповідних умов звернення
стягнення на предмет іпотеки з метою
дострокового повернення боргу,
відшкодування збитків, сплати
неустойки; майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання в
межах вартості предмета іпотеки.
Відповідні права кредитора та
іпотекодержателя випливають й із п.п.
4.1., 5.2.7., 5.3.2., 6.2. кредитного договору, п.п.
3.1.5., 5.1., 5.2. договору іпотеки, інших
положень цих договорів. Право вибору
способу захисту порушеного права
належить позивачу.

Суд першої інстанції у рішенні
встановив факти виникнення у
позичальника зобов'язання, його
забезпечення вищевказаною іпотекою та
порушення зобов'язання позичальником,
суд встановив наявність як боргу із
указаними позивачем складовими, так і
права у позивача вимагати його
стягнення. Суд правильно вказав, що
іпотекодавцями є ОСОБА_1 і ОСОБА_2, вірно
зазначив місце їх проживання,
реквізити предмета іпотеки. У цьому
контексті суд правильно послався на
норми ЦК України та Закону України «Про
іпотеку», що регулюють спірні
правовідносини. У справі відсутні
будь-які заперечення по суті позову, по
розрахунку боргу тощо.

Однак, попри вищенаведене, незважаючи
на повну відповідність між усіма
реквізитами щодо особи іпотекодавців
(окрім перестановки двох букв у
прізвищах відповідачів у позовній
заяві), їх місця реєстрації та
проживання, предмета іпотеки, не
враховуючи наявності усіх необхідних
документів у справі, що точно
ідентифікують зазначених у заяві
відповідачів як іпотекодавців, суд
дійшов помилкового висновку про те, що
позов пред'явлено до ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
які є особами, відмінними від
іпотекодавців, а тому є неналежними
відповідачами. Суд не врахував і того,
що допустив до участі в справі адвоката
ОСОБА_8 як представника саме
відповідача ОСОБА_1, адвокат брав
участь у судових засіданнях на
підставі довіреності, виданої ОСОБА_4
із зазначенням тих самих реквізитів
щодо особи довірителя, що й дані про
особу іпотекодавця ОСОБА_1 (а.с. 69, 70-71, 80).

В силу вимог ст. 1, ст. 10 ч. 4, ст. 160 ч. 2, ст.
212 ч. 1, ст. 213 ч. 3 та інших норм ЦПК
України, суд зобов'язаний діяти
неупереджено, вжити заходів до
усунення суперечностей, які є справі,
сприяти сторонам у реалізації їх
процесуальних прав та виконанні
процесуальних обов'язків. Цих вимог
цивільного процесуального закону суд
не виконав. Відкривши провадження у
справі та здійснюючи судовий розгляд
без будь-яких застережень щодо форми та
змісту позовної заяви у взаємозв'язку з
доданими до неї доказами та
матеріалами при тому, що вбачав певні
очевидні формальні невідповідності у
документах щодо особи відповідачів,
суд діяв суперечливо. З одного боку, суд
не піддавав сумніву відповідність
заяви вимогам процесуального закону,
чим переконав позивача у правильності
його дій, з іншого - поклав
невідповідність прізвищ відповідачів
у заяві прізвищам іпотекодавців у
договорі в основу рішення про відмову в
позові внаслідок пред'явлення його
начебто до неналежних відповідачів.
Суд необґрунтовано віддав абсолютну
перевагу формальній помилці в заяві
перед дійсним змістом документів.
Своїми діями суд фактично
дезорієнтував позивача, чим порушив
його процесуальні права, реалізація
яких давала можливість своєчасно
усунути недоліки заяви, і, в свою чергу,
сам не вчинив жодних дій, спрямованих
на усунення наявних недоліків та
належне вирішення справи.

Посилання суду в рішенні на
відсутність клопотання позивача про
заміну відповідачів на належних (ст. 33
ЦПК України) необґрунтовані, оскільки
позивач письмовими клопотаннями (а.с. 51,
58) просив розглядати справу у
відсутність його представника, такий
не брав участі в судових засіданнях і
жодних даних щодо повідомлення судом
позивача про суперечності у матеріалах
позову, що могли б свідчити про
необхідність подачі клопотання про
заміну відповідача, у справі немає.
Власне, немає в справі й доказів
дотримання судом вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК
України щодо повідомлення позивача про
час і місце розгляду справи, що
відбувався 07.11., 20.11. і 03.12.2013, тому про
рух справи позивачу не було відомо.

Між тим, у апеляційного суду особи
належних відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2
як іпотекодавців, що повинні
відповідати за даним позовом і до яких
він у дійсності був пред'явлений,
жодних сумнівів не викликають, позаяк
наявні у справі документи і докази в їх
сукупності і взаємозв'язку дозволяють
однозначно встановити характер
спірних правовідносин, суть спору, його
сторони та ідентифікувати особи
відповідачів-іпотекодавців.

Особа на власний розсуд
розпоряджається своїми цивільними та
процесуальними правами та здійснює
своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1
ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК
України), кожна сторона зобов'язана
належно довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11
ч. 1, ст.ст. 57-60 ЦПК України).

Обравши на свій розсуд лінію захисту
від позову, відповідачі не
спростовували по суті розрахунку
боргу, пред'явленого до стягнення, не
заперечували право позивача вимагати
звернення стягнення саме на
вищезгаданий предмет іпотеки в рахунок
погашення боргу ОСОБА_3 за кредитним
договором, виконання позичальником
зобов'язань за яким було забезпечено
даною іпотекою. За обставинами справи
слід визнати, що позивач довів позов у
заявлених межах, а істотні доводи,
факти і обставини, що були покладені в
обґрунтування позову, не були
спростовані відповідачами.

Порушення судом норм процесуального
права, що мало місце, призвело і до
неправильного застосування норм
матеріального права. Помилково
визнавши, що позов пред'явлено до
неналежних відповідачів, суд не
застосував вищевказані норми
матеріального права до іпотекодавців
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які як майнові
поручителі мають забезпечувальні
зобов'язання перед
кредитором-іпотекодержателем і до яких
належало застосувати ці норми. Суд по
суті без законних на те підстав
звільнив іпотекодавців від виконання
їх цивільних обов'язків, що випливають
із закону та положень іпотечного
договору, тоді як особа може бути
звільнена від цивільного обов'язку або
його виконання лише у випадках,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства (ст. 14 ч. 4 ЦК
України). У справі немає доказів про
будь-які обставини, що передбачені
договором чи актом законодавства і є
підставою для звільнення цих
іпотекодавців від виконання їх
цивільних обов'язків.

Відтак, доводи апеляції заслуговують
на увагу, у зв'язку з чим на підставі ст.
309 ч. 1 п. 4 ЦПК України її слід
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, позов
задовольнити.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п. 4,
ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити, рішення
Рахівського районного суду від 3 грудня
2013 р. - скасувати, позов ТОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
задовольнити, у рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором від 19.12.2007 № 2334, яка станом на
31.07.2013 складала 520033,39 грн (п'ятсот
двадцять тисяч тридцять три гривні 39
коп.), у т.ч.: 288720,00 грн заборгованість за
кредитом, 217978,20 грн заборгованість за
відсотками, 13335,19 грн пеня, звернути
стягнення на будинок загальною площею
279,37 кв. м, житловою площею 127,31 кв. м, з
надвірними спорудами: Б - гараж, В -
вбиральня, що знаходиться за адресою
Закарпатська область, Рахівський
район, АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних
торгів згідно Закону України «Про
виконавче провадження», за початковою
ціною, встановленою на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Стягнути на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи» з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 2634,00
грн з кожного у рахунок відшкодування
сплаченого судового збору; повернути
ТОВ «Кредитні ініціативи» зайво
сплачений за платіжним дорученням від
03.07.2014 № 9770 судовий збір в розмірі 7,70
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді