Справа № 1007/7828/2012 Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/5071/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 47
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 27 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4,
про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом. Свої вимоги
мотивувала наступним:

Позивач з 30 липня 1999 року перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
під час якого ними було придбано рухоме
майно побутового призначення,перелік
та вартість якого надала до суду. Крім
того, ще у 1989 році позивач отримала у
користування земельну ділянку площею
0,061 га у садовому товаристві «Ескулап»,
на яку 04 лютого 1998 року оформила
державний акт на право власності. На
вказаній земельній ділянці нею за
власні кошти протягом 1991-1998 років був
побудований садовий будинок, але
свідоцтво про право власності на нього
було видано на її ім'я 19 листопада 2008
року, в цей же день зареєстровано право
власності в БТІ. За таких умов позивач
вважає, що зазначений будинок є її
особистою приватною власністю.

Під час шлюбу сторонами також було
придбано гараж № НОМЕР_2 у гаражному
кооперативі № 2 по вулиці Чкалова, 7 у м.
Бровари за 1500 доларів США та автомобіль
«ЗАЗ-DAEWOO Т13110», реєстраційний номер
НОМЕР_1 за 36270 грн.. Вважала, що вказане
майно також є її особистою приватною
власністю, оскільки придбано за її
особисті кошти, отримані від продажу
квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві
спільної власності їй та її дочці
ОСОБА_4

З урахуванням уточнень позовних вимог
просила суд визнати її особистою
приватною власністю: садовий будинок
№? НОМЕР_3 по вулиці Травневій у
садовому товаристві «Ескулап»
Гоголівської сільської ради
Броварського району Київської області;
гараж № НОМЕР_2 у гаражному кооперативі
№ 2 по вулиці Чкалова, 7 у м. Бровари
Київської області; автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO
Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1. Інше
майно, що є спільною сумісною власністю
подружжя, просила поділити між
сторонами.

У вересні 2012 року ОСОБА_2 подав
зустрічний позов, у якому просив
визнати за ним право власності на 1/2
частину садового будинку № НОМЕР_3 та 1/2
частину земельної ділянки площею 0,0601
га, що розташовані по вулиці Травневій
у садовому товаристві «Ескулап»
Гоголівської сільської ради
Броварського району Київської області;
автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO Т13110»,
реєстраційний номер НОМЕР_1; спальний
гарнітур, пральну машину «Індезіт»,
телевізор «Самсунг», холодильник
«Арістон», паяльник для пластикових
труб, перфоратор, деревообробний
станок, а решту майна виділити ОСОБА_3

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27 червня 2014
року первісний та зустрічний позови
задоволено частково. У порядку поділу
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя виділено у власність ОСОБА_3
та визнано за нею право особистої
приватної власності на наступне майно:
спальний гарнітур вартістю 3500 грн.,
вітальню - 1200 грн., мікрохвильову піч
«Самсунг» - 1000 грн., пиловсмоктувач
(сірий) - 529 грн., шафу навісну 2шт.- 1000
грн., пральну машину «Індезит» - 1908 грн.,
газову плиту - 1700 грн., підставки для
одягу 2 шт - 200 грн., люстру - 405 грн.,
люстру - 210 грн., світильник настільний
2шт. - 88 грн., пічку для сауни+камінь - 3650
грн., бак сауни - 1500 грн., стрем'янку
алюмінієву - 220 грн., радіотелефон - 419
грн., тент-палатку - 350 грн., доріжку
килим 10 кв.м. - 460 грн., тример для газону -
450 грн., газонокосарку - 700 грн., витяжку
кухонну - 279 грн., бойлер - 1672 грн.,
електром'ясорубку - 360 грн., комплект
супутникового телебачення - 800 грн.,
ялинку пластикову - 240 грн., блендер - 140
грн., кавоварку - 120 грн.. У порядку
поділу майна, що є спільною сумісною
власністю подружжя, виділено у
власність ОСОБА_2 та визнано за ним
право особистої приватної власності на
наступне майно: паяльник для
пластикових труб вартістю 342 грн.,
перфоратор - 350 грн., дрель електричну -
450 грн., деревообробний станок - 2000 грн.,
фен будівельний - 90 грн., шуруповерт - 230
грн., бензопилу- 984 грн., рубанок
електричний - 240 грн., болгарку - 240 грн.,
зварювальний апарат - 677 грн., насосну
станцію - 750 грн., шліфувальну машинку
плоску FERM - 90 грн., бур для землі - 50 грн.,
пиловсмоктувач (зелений) - 240 грн.,
мікрохвильову піч «Гореніє» - 750 грн.,
телевізор «Самсунг» - 10500 грн., термос
металевий - 65 грн., оприскувач садовий -
130 грн., котелок - 102 грн., барабан для
шланга - 120 грн., вентилятор - 45 грн.,
плитку електричну - 120 грн., стіл
кухонний та 4 стільці - 3300грн., тостер - 90
грн., принтер - 1000 грн. У порядку поділу
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_2
право власності за кожним на 1/2
частину гаражу № НОМЕР_2 у гаражному
кооперативі № 2 по вул. Чкалова, 7 в м.
Бровари Київської області. На підставі
статті 57 СК України особистою
приватною власністю ОСОБА_3 визнано
садовий будинок № НОМЕР_3 по вул.
Травневій у садовому товаристві
«Ескулап» Гоголівської сільської ради
Броварського району Київської області,
автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO Т13110»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. В іншій
частині позовних вимог за первісним та
зустрічним позовом відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, неповноту та неправильність
встановлення обставин, що мають
значення для справи, просив рішення
суду першої інстанції змінити і
визнати за ним право власності на
автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO Т13110»,
реєстраційний номер
НОМЕР_1; 1/2 частину садового будинку №
НОМЕР_3 та 1/2 частину земельної ділянки
площею 0,0601га по вул. Травневій у
садовому товаристві «Ескулап»
Гоголівської сільської ради
Броварського району Київської області,
визнати право власності за ОСОБА_3 на
циркулярний насос, комод та шафи купе,
холодильник «Арістон», годинник,
тонометр, сигналізацію у квартирі, стіл
кухонний, 4 стільці та 1/2 частину
садового будинку № НОМЕР_3 та 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0601га по вул.
Травневій у садовому товаристві
«Ескулап» Гоголівської сільської ради
Броварського району Київської області.
В поділі гаражу № НОМЕР_2 у гаражному
кооперативі № 2 по вул. Чкалова, 7 в м.
Бровари Київської області просив
відмовити. Обґрунтував апеляційну
скаргу тим, що суд не звернув уваги, що
гараж № НОМЕР_2 є власністю гаражного
кооперативу № 2 по вул. Чкалова, 7 в м.
Бровари Київської області відповідно
до ст.6 ЗУ «Про кооперацію», тому
підстави для визнання його спільним
майном подружжя відсутні. Зазначає, що
автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO Т13110» було придбано
за зароблені ним в період шлюбу з
ОСОБА_3 кошти, що підтверджується
квитанцією № 35 віл 25 січня 2005 року,
тобто є спільним майном подружжя. Крім
того, вказує, що хоч земельна ділянка
площею 0,0601га була у власності позивача
ще до реєстрації шлюбу, проте будинок
та господарські споруди будувалися
ними за спільні кошти, облаштування
прибудинкової території, у тому числі
закупівля будівельних матеріалів,
здійснювались під час шлюбу. Тому суд
неправомірно визнав право особистої
приватної власності на будинок за
ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_3 подала до суду
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких зазначила, що підстави для
визнання садового будинку та
автомобіля спільним майном подружжя
відсутні. Вважає оскаржуване рішення
суду законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Означеним вимогам вказане рішення
відповідає в повній мірі.

Відповідно до статті 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно частини 1 статті 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини 1
статті 57 СК України, особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Задовольняючи частково первісний та
зустрічний позови, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що до спільного майна подружжя, яке
підлягає розподілу, відносяться
побутові речі. Садовий будинок з його
складовими та обладнанням, земельна
ділянка у садовому товаристві
«Ескулап» та автомобіль розподілу не
підлягають як такі, що не є спільним
майном подружжя. Обставини набуття
даного майна судом першої інстанції
були детально оцінені, його висновки з
точки зору колегії суддів апеляційного
суду є виваженими та такими, що
відповідають обставинам справи і
вимогам закону. За таких умов доводи
апеляційної скарги щодо невірного
встановлення судом першої інстанції
обставин справи свого підтвердження в
ході апеляційного розгляду не знайшли.

Критично відноситься колегія суддів й
до посилань апелянта на неможливість
розподілу між сторонами гаражу №
НОМЕР_2 у гаражному кооперативі № 2 по
вул. Чкалова, 7 в м.Бровари Київської
області. З наявної у справі інформації
вищевказаного гаражного кооперативу
від 26.06.2012 року ОСОБА_2 є власником
цегляного гаражу № НОМЕР_2, загальною
площею 22,59 м2 з 29.01.2005 року.

У відповідності до положень ст. 19-1
Закону України «Про кооперацію» в
редакції, що діяла на час придбання
гаражу, член гаражного кооперативу має
право володіння, користування, а за
згодою кооперативу - і розпоряджання
гаражем, якщо він не викупив це майно. У
разі викупу гаража член гаражного
кооперативу стає власником цього
майна. За таких умов суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку
про те, що відповідач набув у власність
спірний гараж під час шлюбу, відтак
зазначене майно є спільною власністю
подружжя та підлягає поділу між ними.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції й інші викладені в
апеляційній скарзі доводи відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, належно дослідив і
оцінив обставини справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим, відтак передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
проголошення.

Головуючий:

Судді: