РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/596/14-ц

пр. № 2/759/1776/14

15 липня 2014 року . Святошинський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Наборозняка М.І.

за участю секретаря
Оленчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Дирекція
з утримання та обслуговування
житлового фонду Святошинського
району м.Києва» про зобов*язання
надати суду розрахунок борг за
спожиті житлово-комунальні послуги,
не включати до такого розрахунку
заборгованість 2945 грн 47 коп, стягнення
моральної шкоди,

встановив:

Позивачі 14.01.2014 року звернулись до
суду із зазначеним позовом (уточненим
в ході розгляду справи) до відповідача
(а.с.23-28) про зобов*язання відповідача
Комунального підприємства «Дирекція
з утримання та обслуговування
житлового фонду Святошинського
району м.Києва» (надалі - КП) надати
суду детальний розрахунок їх боргу
за особовим рахунком НОМЕР_1 на ім*я
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, станом на
01.02.2014 року.

Зі змісту позову видно, що вони мали
на увазі борг за спожиті
житлово-комунальні послуги щодо
вказаної квартири, де вони всі
проживають.

Також просять зобов*язати відповідача
не включати до такого розрахунку
суму оплати житлово-комунальних
послуг , наданих їм за вказаним
особовим рахунком , 2945 грн 47 коп (184
грн 61 коп з якої було сплачено, а у
стягненні 2760 грн 86 коп, з якої було
відмовлено за рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 10.12.2004 року
(справа 2-5938/04р).

Крім того просять про стягнення
моральної шкоди по 2 тис грн. на
кожного із відповідача.

Вимоги обґрунтовують наступним.

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 10.12.2004 року позов
підприємства, правонаступником якого
є КП щодо стягнення з них боргу за
надані житлово-комунальні послуги на
суму 2945 грн 47 коп задоволено
частково лише на суму 184 грн 61 коп.
Вказану суму вони сплатили, проте
відповідач надсилає до них претензії,
в яких вказує їм про необхідність
сплати боргу, у стягненні якого судом
було відмовлено.

Також КП зверталось у липні 2013 року із
заявою до суду про видачу судового
наказу про стягнення з них боргу, у
якому раніше було відмовлено.
Відповідач постійно то збільшує суму
боргу, то її зменшує, на їх звернення не
надає їм інформацію про перелік
житлово-комунальних послуг; постійно
погрожує їм про відключення їх
квартири від послуг водовідведення. У
зв*язку з такими діями КП у них
погіршився загальний психологічний
стан, а у позивачки ОСОБА_1 ще й стан
фізичного її здоров*я. Внаслідок цього
вони переживають, їм заподіяна
моральна шкода.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали,
посилаючись на викладені у позовній
заяві обставини.

Також пояснили, що КП постійно
надсилає їм рахунки (а.с.8-15), в яких
міститься борг, у стягнення котрого
судом у 2004 році відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про
розгляд справи без її присутності,
вимоги підтримує.

Представник відповідача КП позов не
визнав, пояснив, що законодавством
порядок списання боргів за
житлово-комунальні послуги не
передбачений; можливо лише, певним
чином, його реструктуризувати, але
позивачі не бажають укласти договір
про таку реструктуризацію; щодо
надсилання рахунків посянив, що такі
роахунки дійсно позивачам
надсилаються (передаються)
працівниками філій КП, проте вказана
у рахунках інформація формується та
виготовляється іншою юридичною
особою комунальним підприємством
«ГІОЦ» (очислювальний центр); КП
практично немає правових підстав
надавати Цетру вказівку : не
зазначати про несплачений борг
позивачів, який виник в період по 2004
рік (до розгляду справи судом у 2004
році), але не був стягнений в повному
обсязі лише у зв*язку із пропуском
КП строку позовної давності. Пояснив,
що КП «ГІОЦ» має комп*ютерну
програму щодо обчислення плати за
житлово-комунальні послуги,
обчислення боргу за таку несплату,
яка створена із врахуванням до
законодавства про бухгалтерський
облік боргу. А таким законодавством
передбачено незазначення боргу лише
у випадку його сплати (погашення), або
укладання певних угод між надавачем
послуг та їх отримувачем, які
стосуються боргу.

Також зазначив, що позивачі фактично
отримали послуги, надані КП до 2004
року, тому вони повинні їх оплатити, а
судове рішення від 2004 року про
часткове стягнення боргу ніяким чином
не впливає на право надавача послуг
вказувати у певних документах в
період після 2004 року, в тому числі і в
2013 році) про наявність боргшу
позивачів за надані послуги до 2004
року, враховуючи, що вони такі послуги
отримали, але не оплатили їх.

Крім того, пояснив, що позивачі
жодного разу не звертались до КП із
заявами про надання їм детального
розрахунку плати за послуги, що
надвалаись, а звертались із заявами
про незазщначення боргу. Розрахунок
детальний їм надавався у документах,
виготовлений КП « ГІОЦ» за кожний
місяць. Вони можуть такий розрахунок
отримати ще раз у КП у випадку такого
звернення.

Також вважає, що вимога відповідачів:
про обов*язок надати такий
розрахунок суду є некоретною.

Вимоги щодо моральної шкоди не визнає,
оскільки КП не вчинювало дій, не
передбачених законодавством.

Суд, заслухавши учасників розгляду
справи, вважає, що позов задоволенню
не підлягає.

При вирішенні спору суд керується
вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України,
розглядає справу у межах заявлених
вимог та наданих доказів, про що
сторонам було роз*яснино в судовому
засіданні.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору, цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог, - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Суд вважає, що вказана норма може
застосовуватись і у відносинах сторін
у справі щодо надання та оплати
отриманих житлово-комунальних послуг.

Позивачі на запитання суду пояснили,
що у судовому рішенні від 10.12.2004 року
(справа 2-5938/04р) судом не було вказано
про те, що вимоги КП (попередника
позивача) щодо стягнення боргу в сумі
2945 грн 47 коп є незаконними чи
необґрунтованими; у стягненні
вказаної суми повністю було відмовлено
лише по причині пропуску КП строку
позовної давності, а послуги до 2004 року
вони дійсно отримували і у них дійсно
був зазначений борг.

З огляду на викладене, суд не може
погодитись зі ствердження позивачів
про те, що зазначення вказаної
відповідачем суми боргу у
розрахунках, надісланих їм суперечить
законодавству, чи звичаям ділового
обороту.

Суд також враховує, що позивачі не
вказали конкретної норми закону, яку
можна було б застосувати для
задоволення їх вимог в частині
обов*язку КП

« не включати до такого розрахунку
суму оплати житлово-комунальних
послуг, наданих їм за вказаним
особовим рахунком , 2945 грн 47 коп (184
грн 61 коп з якої було сплачено, а у
стягненні 2760 грн 86 коп, з якої було
відмовлено за рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 10.12.2004 року
(справа 2-5938/04р)».

Також суд враховує, що позивачі
не бажали залучити до участі у справі
в якості відповідача, співвідповідача
КП «ГІОЦ».

З огляду на викладене суд відмовляє
позивачам у задоволенні їх вимог у
вказаній частині.

Суд погоджується із думкою
представника відповідача про те, що
вимога позивачів про покладання на
КП обов*язку надати розрахунок
наявного у них боргу суду не
підлягає судовому захисту, оскільки
суд є самостійною юридичною особою і
не уповноважував позивачів подавати
позов щодо зобов*язання відповідача
надавати йому (суду) документи.

При цьому суд дотримується приписів
ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності
вимог позивачів, які на пропозицію
суду в судовому засіданні 15.07.2014 року
уточнити: кому саме слід надати такий
розрахунок? - чітко визначеної в
письмовому вигляді позовної вимоги
в цій частині суду не надали.

Отже, позивачі в цій частині обрали
спосіб судового захисту, який не
передбачено ст. 16 ЦК України, чи іншим
законодавством. Тому суд відмовляє у
задоволенні вказаної вимоги.

Суд відмовляє позивачам у стягненні
моральної шкоди, оскільки їх
відносини регламентуються
законодавством про захист прав
споживачів, яке не передбачає
стягнення моральної шкоди при наданні
послуг. Така шкода може бути стягнена
лише у випадку її заподіяння шкоди
здоров*ю отримувачів послуг
неякісними послугами.

Наявні у справі копії попередження,
списку боржників (а.с.31,32) суд не може
розщцінювати, як неправомірну
поведінку КП, що спричинила моральну
шкоду позивачам, оскільки ними не
доведено належними доказами, що від
таких документів та попереджень у
них виникли моральні страждання. Щодо
попередження про можливість
відключення від водовідведення, то
суд враховує, що між сторонами
скдадись певні відносини: відносини
наждання послуг і сплати за них, або їх
ненадання у зв*язку із несплатою за
них.

На думку суду, таке попередження
може узгоджуватись з приписами ст. 526
ЦК України: зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору, цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог, - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. У всякому разі
воно не є погрозою і не є підставою для
стягнення моральної шкоди, як і
наявний у справі список боржників
(а.с.32).

Суд також враховує, що позивачі, які
приймали участь в судовому засіданні
не надали доказів про відсутність у них
боргу перед КП (до 2004 року), а фактично
визнали про його наявність.

Таким чином, суд відмовляє у позові у
зв*язку із його недоведеністю
належними доказами (ст. 60 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва протягом 10
днів після його проголошення через
районний суд .

Суддя: