Справа № 199/481/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„12" вересня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради та
головного лікаря Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради
Тихоненко Світлани Михайлівни про
визнання бездіяльності незаконною, про
скасування наказу про звільнення, про
поновлення на посаді та про стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що вона перебувала
у трудових відносинах з відповідачем
з 01.01.2012 р., працювала на посаді
лікаря-невропатолога 4-ї амбулаторії
КЗ ДЦПМСД № 11, була звільнена з роботи
за наказом №314-к від 22.11.2013 р. за п. 3 ст.
40 КЗпП України за нібито систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених трудовим
договором та правилами внутрішнього
трудового розпорядку.

На переконання позивача, таке
звільнення є незаконним, при цьому
позивач посилається на наступне.

Право заробляти собі на життя є
невід'ємним від права на саме життя,
оскільки останнє є реальним лише тоді,
коли матеріально забезпечене. Кожен
має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення (ст. 43 Конституції України).

Відповідно до тексту наказу № 314-к
від 22.11.2013 р. по КЗ «ДЦПМСД №11»,
підставою для звільнення стали накази
про винесення доган №№ 108 від 27.11.2012 р.,
№ 12 від 17.01.2012 р., № 87 від 28.08.2013 р., №125/1
від 11.11.2013 р. та №129/1 від 21.11.2013 р. Утім,
на порушення ч. 2 ст. 47 КЗпП України в
день звільнення на письмову вимогу
працівникові (позивача) не було надано
наказу про звільнення, як систематично
не надавалися і інші накази про
винесення 5-ти дисциплінарних стягнень,
що мало місце, на думку позивача, через
те, що відповідач відчував
незаконність своїх дій та діяв свідомо
у частині ненадання копій п'яти
наказів. Звільнення відбувалося
терміново: юрисконсульт відповідача у
присутності головного лікаря та трьох
адміністративних працівників швидко
зачитав ОСОБА_1 усно наказ про її
звільнення та зробив усе можливе, щоб
не надати копію наказу про звільнення,
яку мав надати у день звільнення
обов'язково, оскільки трудовий договір
припинено за ініціативою роботодавця.
Дане рішення відповідач надіслав
позивачу поштою: дата відбитку
поштового календарного штемпеля на
конверті 25.11.2013 р. Порушення
відповідачами ст. 110 КЗпП України не дає
змоги вирахувати середньоденну
заробітну плату, перевірити
правильність нарахування виплачених
при звільненні сум коштів. Позивач
вважає, що дане рішення є спланованим
актом за відповідним сценарієм щодо її
звільнення під будь-яким приводом, аби
надалі її взагалі не було в лікарні, та
всі посади були би заняті тільки
людьми відповідача: людьми відданими,
які б виконували його доручення в його
інтересах, але не в інтересах основної
складової нашого суспільства та
держави.

Відповідно до ст. 7 Конвенції МОП №
158 Про припинення трудових відносин з
ініціативи роботодавця трудові
відносини з працівником не
припиняються з причин, пов'язаних з
його поведінкою або роботою, доти, доки
йому не нададуть можливість захищатись
у зв'язку з висунутими проти нього
звинуваченнями.

Відповідач дуже поспішав та
торопився зі звільненням, не зважаючи
на оскарження позивачем в судовому
порядку чотирьох з п'яти наказів щодо
доган, та постійно чинив всілякі
перепони та перешкоди для їх
оскарження; з моменту винесення
останньої (п'ятої) до моменту
звільнення минуло менше доби.

Позивачем наголошується при
зверненні до суду на те, що наказ №314-к
від 22.11.2013 р., як юридичний документ
(Actiones juris), у даній справі носить
характер оформлення юридично-значимої
дії, в якому (на думку відповідної
посадової особи) не фіксуються певні
обставини, зі змісту якого надається
юридична оцінка діянням позивача та
самого звільнення. Доводи, зазначені у
наказі, на підставі яких було
звільнено по вище зазначеній статті, є
безпідставними, без належного
правового супроводу, надуманими,
необґрунтованими, які не мають
фактичної дійсності, зміст яких
відобразився з порушенням чинного
законодавства у контексті мого
звільнення. Для такого обґрунтованого
обвинувачення по викладеному факту в
розпорядженні повинні бути будь-які
прямі докази - будь які документи, які
без будь-якого нав'язування
нісенітниць, однозначно вказували про
наявність певних фактичних обставин.

Частиною 3 ст. 149 КЗпП України
встановлено, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення, які
напередодні звільнення ніхто не
вимагав. За кожне порушення трудової
дисципліни може бути застосовано лише
одне дисциплінарне стягнення, при
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. На переконання позивача,
таким чином, при звільненні
працівника з підстав, передбачених
даною нормою закону, відповідач
повинен навести конкретні факти
допущеного невиконання обов'язків,
зазначити, коли саме вони мали місце,
які проступки були вчинені після
застосування до мене стягнення та коли.

Звільнення за п. 3 ст. 40 зазначеного
вище кодексу застосовується як один з
видів дисциплінарних стягнень за
порушення трудової дисципліни,
передбачених статтею 147 КЗпП України.
У цій статті та у статті 149 КЗпП
підкреслюється, що до працівника може
бути застосоване лише одне стягнення:
або догана, або звільнення. Не можна
визнати жодну догану правильною,
виходячи з обставин, з якими відповідач
пов'язував дисциплінарне стягнення.
Відповідач, оголошуючи догани, не
посилався на статті 147 - 149 КЗпП України
або на будь які інші статті та будь-які
докази та обґрунтування, що свідчать
про ступінь тяжкості і яких обставин в
наказах не зазначив, зміст наказів
жодним чином не мотивований. З
контексту наказу №314-к від 22.11.2013 р.
витікає, що відповідач -1 за одні і ті
самі правопорушення покарав двічі:
один раз доганами, а другий - зліпивши
докупи мотивувальні частини п'яти
наказів про винесення доган за
сукупністю - звільненням.
Обвинувачення по факту про те, що
працівником (позивачем) систематично
не виконувалися без поважних причин
обов'язки, покладені трудовим
договором, та раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного стягнення, які
дійсно набрали законної, тобто
юридичної сили, повинно
підтверджуватись офіційними
документами на предмет цього
правопорушення на підставі
матеріальної норми чинного
законодавства. Можливість здійснення
або припущення чи на думку в
майбутньому скоєння не може братись до
уваги; не може бути застосоване
будь-яке покарання, доки вину не буде
доведено в законному порядку.

Діючим законодавством передбачено,
що при розгляді питання щодо
застосування дисциплінарного
стягнення до працівника та його
звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України,
роботодавець повинен ретельно вивчити
і перевірити причини, факти - бо
підстава для звільнення повинна бути
настільки серйозною і обґрунтованою
та доведеною власником або
уповноваженим органом, оскільки саме
власник є ініціатором звільнення.
Позивач наголошує при зверненні до
суду із даним позовом на тому, що на
день звільнення вона оскаржувала в
судовому порядку чотири накази про
винесення доган, як і самі
неправомірні дії відповідачів, та
остаточне рішення суду за результатом
розгляду справ ще не має (розгляд
судових справ триває), що у сукупності
вочевидь свідчить про те, що
викладені позивачем факти
стверджують про численність порушень
чинного законодавства з боку
відповідачів відносно позивача.

Предмет позову становлять такі
вимоги: про поновлення строку на
оскарження наказу №314-к від 22.11.2013 р.
про звільнення, про скасування даного
наказу, про поновлення позивача на
роботі на посаді лікаря-невропатолога
4-ї амбулаторії Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради», про
стягнення з відповідачів солідарно
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу , про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 2 000,00 грн., про визнання
незаконною бездіяльності
відповідача-2 при ненаданні наказу про
звільнення в день звільнення тощо.
Рішення суду в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та поновлення на роботі
позивач просила суд допустить до
негайного виконання, посилаючись при
цьому на приписи ЦПК України (п. 2 та п. 4
ст. 367 ).

Підстава позову: ст.ст. 3, 8, 19, 21, 22, 24,
42, 43, 55, 64, 68 Конституції України, ст.ст. 6
,10, 13 Конвенції про захист прав і
основоположних свобод людини,
протоколи №1,4,7,11 до Конвенції про
захист прав і основоположних свобод
людини, ст. 7 Конвенції МОП №158, ст. 8
Міжнародного пакту про економічні і
політичні права, ст.ст. 1,2,3,5№, 8№, 147, 147
№, 149, 150, 221, 232, 233, 235, 237, 237№ КЗпП України,
ст.ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України тощо.

Відповідач позов не визнав, про
що повідомив суд в письмових
запереченнях (а.с. 20- 24), надав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність (а.с. 105). Відповідно до
заперечень відповідача позивач не
надала до суду копію наказу про
прийняття її на роботу до відповідача,
та копії наказів про її притягнення до
дисциплінарної відповідальності -
предмет спору, що є обов'язковим
додатком до позовної заяви під час
розгляду трудових спорів та що є
грубим порушенням ст. 119 ЦПК України,
також не надала суду жодних
відомостей про складнощі у наданні
доказів, на які вона посилається в
позовній заяві та просить витребувати
у відповідача.

Відповідно до письмових
заперечень позивач ОСОБА_1 працювала у
відповідача за переведенням з міської
лікарні №20 з 01.01.2012 р. до 22.11.2013 р., про
що свідчить запис № 4 у її трудовій
книжці, а також п. 1 наказу № 7-к від
03.01.2012 р. З наказом, інструктажем з ТБ та
правилами внутрішнього трудового
розпорядку позивач була ознайомлена
під особистий підпис. Затверджену
головним лікарем КЗ «ДЦПМСД № 11» 03.01.12
р. посадову інструкцію
лікаря-невропатолога амбулаторії №4
позивач ОСОБА_1 залишила не підписаною
та склала протокол розбіжностей.
Повторно з посадовою інструкцією,
затвердженою головним лікарем КЗ
«ДЦПМСД №11» 02.10.12 р., позивач
ознайомилась 03.10.12 р. та залишила
непідписаною, повторно склала протокол
розбіжностей, на що КЗ «ДЦПМСД №11»
надало письмову відповідь позивачу
від 01.11.12 р. за № 5/150 про неможливість
прийняття її зауважень у зв'язку з
невідповідністю їх нормам чинного
законодавства, позивач отримала
вказану відповідь 01.11.12 р. під підпис.

Як зазначається відповідачем,
позивач вводить суд в оману,
зазначаючи про нібито порушення ст. 149
КЗпП України при звільненні, оскільки
на вимогу ст. 149 КЗпП України
відповідач на кожне порушення
дисципліни позивачем ОСОБА_1 відбирав
у неї письмові пояснення.

До акту перевірки амбулаторії № 4
КЗ ДЦПМСД №11 згідно до наказу № 832 від
20.09.12 р. по веденню медичної
документації позивач ОСОБА_1 надала
пояснення від 19.11.12 р. після службової
перевірки за її результатами та
враховуючи пояснення ОСОБА_1, КЗ
«ДЦПМСД №11» винесло наказ №108 від
27.11.12 р. про перевірку медичної
документації амбулаторії №4 КЗ
«ДЦПМСД №11», яким лікарю -
невропатологу ОСОБА_1 винесено догану.
Порушень закону відносно позивача під
час проведення перевірки допущено не
було. За висновками перевірки в акті
відображені допущені недоліки, тому за
порушення ведення медичної
документації - амбулаторних карт, які
на час проведення перевірки не були
заповнені, лікарю - невропатологу
ОСОБА_1 за невиконання п. 5.1.4., п. 5.1.5, п.5.1.9
Наказу МОЗ України №189 від 09.04.2008 р. «Про
затвердження Положення про експертизу
тимчасової непрацездатності», а також
за найбільшу кількість порушень по
веденню медичної документації -
амбулаторних карт, виявлених у
лікаря-невропатолога ОСОБА_1 в 29
перевірених амбулаторних картах,
адміністрацією КЗ «ДЦ ПМСД №11»
вирішено оголосити догану. Порушень
закону відносно позивача під час
проведення перевірки допущено не було.

КЗ «ДЦПМСД №11» наказом №110/2 від
14.12.12 р. призначило проведення
службового розслідування
обґрунтованості видачі лікарняних
листків гр. А. та О. лікарем -
невропатологом ОСОБА_1, який проводився
на виконання офіційного запиту
вищестоящих установ Департаменту
охорони здоров'я від 03.12.12 р. В ході
службової перевірки складений рапорт
заступника головного лікаря з
медичного обслуговування,
розпорядження головного лікаря від №9
від 06.12.12 р. та отримана пояснювальна
ОСОБА_1 від 06.12.12 р. Аналогічно
відбувались події відносно перевірки
законності та обґрунтованості видачі
лікарняного листка №3441521 позивачем
громадянину Амброськіну: заступник
головного лікаря з медичного
обслуговування надав рапорт про
проведення службової перевірки, а
позивач ОСОБА_1 склала пояснення від
13.12.12 р.

За результатами перевірки було
вирішено винести догану
лікарю-невропатологу ОСОБА_1 за
порушення Інструкції про порядок
заповнення листків непрацездатності
від 03.11.2004 р. № 532/274/136-ос/1406, за порушення
наказів МОЗ України від 13.11.2001 р. № 455 п.
1.9 «Про затвердження інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян» та від
14.02.2012 р. №110 «Про затвердження форм
первинної облікової документації та
інструкції щодо їх заповнення, що
використовуються у закладах охорони
здоров'я незалежно від форм власності
та підпорядкування»; наказ №12 від
17.01.2013 р. є законним та обґрунтованим,
накладене стягнення відповідає
вчиненому позивачем дисциплінарному
правопорушенню.

08 серпня 2013 р. в КЗ «ДЦПМСД №11»
фахівцями відділу експертизи
тимчасової непрацездатності та
надання матеріального забезпечення
виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності проводилась
позапланова перевірка за фактом
необґрунтованого продовження листків
непрацездатності без відповідних
записів у первинній медичній
документації щодо особистого огляду
хворого лікуючим лікарем та
обґрунтування тимчасової
непрацездатності, що є порушенням
вимог п. 1.7 Інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
затвердж. наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13.11.2001 р.
№455. Про проведення вказаної перевірки
фахівці відділу експертизи тимчасової
непрацездатності та надання
матеріального забезпечення виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності заздалегідь не
повідомляли КЗ «ДЦПМСД №11» та не
погоджували час її проведення.
Проводилась перевірка не тільки роботи
ОСОБА_1, а всіх лікарів амбулаторій КЗ
«ДЦПМСД №11», які видавали та
подовжували листки непрацездатності
працівникам ПАТ ДСЗ
(Дніпропетровського стрілочного
заводу). Згідно довідки про перевірку
від 08 серпня 2013 р. встановлено, що разом
з іншими лікарями з інших амбулаторій
позивач ОСОБА_1 видавала з порушенням
наступні лікарняні листки: ЛН №782653 з
28.08.2012 р. по 12.09.2012 р. (продовження JЛH №
737545 з 13.09.2012 р. по 21.09.2012 р. видане
працівнику ПАТ «ДСЗ» ОСОБА_4 з 12.09.2012 р.
по 21.09.2012 р. - виплачено матеріальне
забезпечення за рахунок коштів Фонду в
сумі 1351,22 грн. За виявленим фактом
порушення Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності Дніпропетровське
обласне відділення вимагає з винних
осіб відшкодувати кошти, які були
виплачені по необґрунтовано
продовжених листках непрацездатності.
За результатами перевірки відповідач
провів службове розслідування, поклав
на порушників дисциплінарне стягнення
у виді догани на підставі наказу № 87
від 28.08.2013 р. заступником головного
лікаря з ЕТР складений рапорт. Позивач
надала письмові пояснення.

З довідкою про перевірку від 08.08.2013
р. позивач разом з іншими лікарями, що
допустили порушення, ознайомлена під
особистий підпис.

На переконання відповідача
позивач ОСОБА_1 допустила порушення
трудової дисципліни, за яке наказом
№87 від 28.08.2013 р. на законних підставах
їй винесена догана разом з іншими
лікарями, які допустили такі ж самі
порушення трудової дисципліни. На
виконання листа Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності Дніпропетровське
обласне відділення від 06.09.2013 р. про
відшкодування коштів за
необґрунтовано продовжені листки
непрацездатності КЗ «ДЦПМСД № 11»
винесло наказ № 102/1 від 16.09.2013 р. про
відшкодування збитків всіма лікарями,
які допустили порушення, в том числі й
позивачем ОСОБА_1, яка повинна
провести компенсацію на рахунок Фонду
в сумі 1351,22 грн. в термін протягом
одного календарного місяця з дати
наказу по лікарняному хворого ОСОБА_4
та надати копію платіжних фінансових
документів в 3-денний термін. Позивач
ознайомлена з наказом 16.09.13 р.

В період 22.10.22013 р. по 23.10.2013 р. в КЗ
«ДЦПМСД № 11» головними спеціалістами
відділу експертизи тимчасової
непрацездатності та надання
матеріального забезпечення (ЕТН та
НМЗ) виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду (ВД ДОВ) соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на підставі доручення
від 22 жовтня 2013 р. № 800 проводилась
планова перевірка первинної медичної
документації, облікової та
статистичної документації з приводу
обгрунтованості видачі і продовження
листків непрацездатності лікарями
амбулаторій № -5 КЗ «ДЦПМСД № 11» за
період жовтень 2012-жовтень 2013 pp. Згідно
довідки про перевірку від 25.11.2013 р.
встановлено, що разом з іншими лікарями
з інших амбулаторій позивач ОСОБА_1
(тільки один лікар 4-ої амбулаторії )
необґрунтовано продовжила лист
непрацездатності в частині
відсутності обґрунтування
тимчасової непрацездатності пацієнта,
відсутності додаткових методів
обстеження, функціонального діагнозу,
які б підтверджували встановлений
діагноз, що є порушенням п. 1.7 та 2.2
«Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян»,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13.11.2001 р. №
455: лист непрацездатності № 197208 з 29.01 по
15.02.2013 р. ОСОБА_5., працівнику СШ № 142, в
щоденнику лікаря-невропатолога ОСОБА_1
від 01.02.2013 р. відсутні дані про
об'єктивний огляд пацієнтки.

Фахівцями відділу експертизи
тимчасової непрацездатності та
надання матеріального забезпечення
виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності проводилась перевірка
не тільки роботи позивачки ОСОБА_1, а
всіх лікарів амбулаторій КЗ ДЦПМСД № 11,
які видавали та подовжували листки
непрацездатності працівникам ПАТ ДСЗ
Дніпропетровського стрілочного
заводу. За результатами перевірки всім
лікарям КЗ «ДЦПМСД № 11», в тому числі й
ОСОБА_1, які допустили порушення
наказом № 125/1 від 11.11.2013 р. оголошено
догану.

За невиконання пп. 1.1.3 та 1.2.2
розпорядження по закладу від 15.08.2013 р.
№19 «Про удосконалення системи надання
медичної допомоги населення із
застосуванням наркотичних засобів та
психотропних речовин», що призвело до
порушення п. 33 наказу МОЗ України від
29.03.2002 р. № 117 «Довідник кваліфікаційних
характеристик професій працівників»
за порушення наказу МОЗ України від
19.07.2005 р. № 360 «Про затвердження Правил
виписування рецептів та
вимог-замовлень на лікарські засоби і
вироби медичного призначення, Порядку
відпуску лікарських засобів і виробів
медичного призначення з аптек та їх
структурних підрозділів, Інструкції
про порядок зберігання, обліку та
знищення рецептурних бланків та
вимог-замовлень» наказом № 129/1 від
21.11.2013 р. лікарю-невропатологу
оголошена догана.

Розпорядження № 19 від 15.08.13 p.
зобов'язує лікаря-невропатолога ОСОБА_1
оформити документи у вказаний термін
(загалом місяць 20 днів) для отримання
Сертифікату про проходження
профілактичного наркологічного огляду
та надати вказаний «Сертифікат» до
головної медичної сестри ОСОБА_6, тобто
в термін до кінця вересня 2013 р.
лікар-невропатолог ОСОБА_1 повинна була
отримати Сертифікат». Однак, як
вбачається з пояснень ОСОБА_1 від 11.11.2013
р., вона не виконала розпорядження № 19
від 15.08.2013 р. Головна медична сестра
ОСОБА_6 також надала пояснення від
14.11.2013 р. про невиконання
лікарем-невропатологом розпорядження
№ 19 від 15.08.2013 р.

Таким чином, на переконання
відповідача - 2 вбачається, що
лікарем-невропатологом ОСОБА_1 на
протязі одного року скоєно п'ять грубих
дисциплінарних порушень, за які їй
оголошено п'ять доган, та наказом №314-к
від 22.11.2013 р. на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП
України за систематичне невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених на неї трудовим договором і
правилами трудового внутрішнього
розпорядку ОСОБА_1 звільнена.

У судове засідання, в якому
ухвалено судове рішення, позивач не
з'явилася. Разом з тим, відповідно до
заяви позивача від 12.09.2014 р. відповідач
не виконав ухвалу суду про
витребування доказів, не з'являється у
судове засідання, через що позивач
надала заяву про розгляд справи у її
відсутності, просила суд повністю
задовольнити поданий позов.

Врахував заяву позивача,
заперечення відповідача та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про
припинення трудових відносин з
ініціативи підприємця N158 трудові
відносини з трудівниками не
припиняються, якщо тільки немає
законних підстав для такого
припинення, пов'язаного із здібностями
чи поведінкою трудівника або
викликаного виробничою потребою
підприємства, установи чи служби.

За ст. 7 зазначеної вище Конвенції
трудові відносини з трудівником не
припиняються з причин, пов'язаних з
його поведінкою або роботою, доти, доки
йому не нададуть можливість захищатись
у зв'язку з висунутими проти нього
звинуваченнями, крім випадків, коли від
підприємця не можна обґрунтовано
чекати надання трудівникові такої
можливості.

Згідно ст. 9 цієї Конвенції
органи, зазначені в статті 8 цієї
Конвенції (трудівник, який вважає, що
його звільнили необгрунтовано, має
право оскаржити це рішення,
звернувшись до такого безстороннього
органу, як суд, трибунал у трудових
питаннях, арбітражний комітет чи до
арбітраж), наділяються повноваженнями
розглядати причини звільнення й інші
обставини справи, а також виносити
рішення про обґрунтованість
звільнення. Щоб тягар доведення
необгрунтованості звільнення не лягав
лише на трудівника, методами,
зазначеними в статті 1 цієї Конвенції,
передбачено першу або другу чи обидві
такі можливості: а) тягар доведення
наявності законної підстави для
звільнення, як це визначено в статті 4
цієї Конвенції, лежить на підприємцеві;
b) згадані в статті 8 цієї Конвенції
органи наділяються повноваженнями
виносити рішення про причину
звільнення з урахуванням поданих
сторонами доказів та відповідно до
процедур, передбачених національними
законодавством і практикою.

Судом в цій справі встановлено, що
наказом від 03.01.2012 р. №7-к ОСОБА_1 була
прийнята на посаду лікаря -
невропатолога у КЗ «Дніпропетровський
центр первинної медико-соціальної
допомоги №11» в амбулаторію №4 з
01.01.2012 р. в порядку переведення з КЗОЗ
«МЛ № « 20» з посадовим окладом згідно
штатного розпису на підставі
особистої заяви ОСОБА_1 від 01.01.2012 р. (Т.
1 а.с. 25).

Наказом №314-к від 22.11.2013 р. «Про
звільнення» ОСОБА_1, лікаря -
невропатолога амбулаторії №4 було
звільнено 22.11.2013 р. за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків покладених на неї трудовим
договором і правилами внутрішнього
трудового розпорядку відповідно до п.
3 ст. 40 КЗпП України (Т. 2 а.с. 12-13).

Відповідно до наказу від 22.11.2013 р.
№314-к (Т. 1 а.с. 87) згідно наказу по КЗ
«ДЦПМСД №11» від 27.11.2012 р. № 108 «Про
перевірку медичної документації
амбулаторії №4 КЗ «ДЦПМСД №11»
встановлені порушення щодо ведення
медичної документації лікарем
невропатологом ОСОБА_1

За результатами службової
перевірки проведеної відповідно до
листа департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради від
03.12.2012 р. №91/р щодо видачі листа
непрацездатності гр. А та гр. О.
лікарем - невропатологом амбулаторії
№4 ОСОБА_1 встановлено порушення вимог
чинного медекспертного законодавства
відповідно до п. 1.9 наказу МОЗ України
№455 «Про затвердження Інструкції про
порядок видачі документов, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян» (зі
змінами) (далі наказ МОЗ України №455), а
також наказів МОЗ України від 14.02.2012 р.
№10 Про затвердження форм первинної
облікової документації та інструкцій
щодо їх заповнення, що
використовуються у закладах охорони
здоров'я незалежно від форм власності
та підпорядкування» та наказу від
01.03.2004 р. №532 «Про затвердження
Інструкції про порядок заповнення
листків непрацездатності» лікарем -
невропатологом ОСОБА_1

На виконання вимоги наказів МОЗ
України від 09.04.2008 р. №189 «Про
затвердження положення про експертизу
тимчасової непрацездатності» та від
13.11.2001 р. №455 «Про затвердження
Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян» (зі
змінами) (далі наказ МОЗ України №455), а
також від 29.03.2002 №117 «Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників» (зі змінами) з
метою адміністративного реагування на
порушення, виявлені під час перевірки
первинної медичної документації з
приводу обґрунтованості видачі і
продовження листків непрацездатності,
що видавалися працівникам ВАТ
«Дніпропетровський стрілочний завод»
у період 2012 - 2913 р.р. в умовах
підпорядкованого закладу, яку 08.08.2013 р.
проводили спеціалісти відділу
експертизи тимчасової
непрацездатності та надання
матеріального забезпечення виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, встановлені порушення
вимог чинного медекспертного
законодавства (пункту 1.7 Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом МОЗ України від 29.03.2002 №117
«Довідник кваліфікаційних
характеристик професій працівників»
(зі змінами)) під час оформлення
медичної картки амбулаторного хворого
ОСОБА_4 лікарем - невропатологом
амбулаторії №4 ОСОБА_1

На виконання вимог наказів МОЗ
України від 09.04.2008 №189 «Про
затвердження положення про експертизу
тимчасової непрацездатності» та від
13.11.2001 №455 «Про затвердження Інструкції
про порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян» (зі
змінами) (далі - наказ МОЗ України №455), а
також від 29.03.2002 №117 «Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників» (зі змінами) з
метою адміністративного реагування на
порушення, виявлені під час перевірки
первинної медичної документації з
приводу обґрунтованості видачі і
продовження листків непрацездатності,
що видавалися лікарями амбулаторій №1-5
КЗ «ДЦПМСД №11» (далі Центру) за період з
жовтня 2012 р. по жовтень 2013 р. в умовах
підпорядкованого закладу, яку на
підставі доручення виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі ВД ДОВ ФССТВП) від
22.10.2013 №800 у період з 22.10.2013 по 24.10.2013
проводили спеціалісти відділу
експертизи тимчасової
непрацездатності та надання
матеріального забезпечення ВД ДОВ
ФССТВП встановлені порушення вимог
чинного медекспертного законодавства,
а саме п. 1.7 наказу МОЗ №455 та
кваліфікаційних вимог відповідно
пункту 33 наказу МОЗ України від 29.03.2002
№117 «Довідник кваліфікаційних
характеристик професій працівників»
(зі змінами)) в частині оформлення
медичної документації, під час
оформлення медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_5, а також
пункту 2.2 наказу МОЗ України №455 і
кваліфікаційних вимог відповідно
пункту 33 наказу МОЗ України від 29.03.2002
№117 «Довідник кваліфікаційних
характеристик професій працівників»
(зі змінами)) в частині оформлення
медичної документації, під час
оформлення медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_7 лікарем -
невропатологом амбулаторії №4 ОСОБА_1

Не виконання п.п. 1.1.3 та 1.2.2
розпорядження по закладу від 15.08.2013 №19
«Про удосконалення системи надання
медичної допомоги населення із
застосуванням наркотичних засобів та
психотропних речовин» лікарем -
невропатологом амбулаторії №4 ОСОБА_1,
що призвело до порушення п. 33 наказу
МОЗ України від 29.03.2002 №117 «Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників Випуск 78 «Охорона
здоров'я» в частині дотримання чинного
законодавства України про охорону
здоров'я та нормативно-правових актів,
що визначають діяльність закладів
охорони здоров'я і організацію
неврологічної допомоги населенню
території обслуговування закладу
встановлені порушення вимог чинного
законодавства у сфері охорони здоров'я,
а саме забезпечення надання належного
рівня медичної допомоги населенню
території обслуговування Центру,
приведення наказу по закладу від 09.07.2013
№54/1 «Про порядок обігу наркотичних
засобів, психотропних речовин та
прекурсорів» у відповідність до
штатного розкладу Центру, дотримання
вимог чинного законодавства в частині
обігу наркотичних засобів та
психотропних речовин, зокрема
Постанови Кабінету Міністрів України
від 05.12.2007 №1387 «Про затвердження
Порядку ліцензування діяльності,
пов'язаної з обігом наркотичних
засобів, психотропних речовин і
прекурсорів, та внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 14.11.2000 р. №1698 і від 04.07.2001 р. №756» та
наказу МОЗ України від 19.07.2005 №360 «Про
затвердження Правил виписування
рецептів та вимог-замовлень на
лікарські засоби і вироби медичного
призначення, Порядку випуску
лікарських засобів і виробів медичного
призначення з аптек та їх структурних
підрозділів, Інструкції про порядок
зберігання, обліку та знищення
рецептурних бланків та вимог
-замовлень» (зі змінами) лікарем -
невропатологом амбулаторії №4 ОСОБА_1
(Т. 1 а.с. 88).

Згідно ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана; звільнення.

Судом встановлено, що наказом від
07.11.2012 р. №108 (Т. 1 а.с. 49) «Про перевірку
медичної документації амбулаторії №4
КЗ «ДЦПМСД №11» до ОСОБА_1 застосовано
стягнення у виді догани та наказом
від 17.01.2013 р. №12 «Про висновки перевірки
обґрунтованості видачі л/л гр. А. та гр.
О. лікарем - невропатологом ОСОБА_1 до
ОСОБА_1 було застосовано стягнення у
виді догани ( Т.1 а.с. 51) за порушення
Інструкції про порядок заповнення
листків непрацездатності» від 03.11.2004 р.
№532/22274/136-ос/1406, за порушення наказів
МОЗ України від 13.11.2001 р. №455 п. 1.9 «Про
затвердження Інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян»
та від 14.02.2012 р. №110 «Про затвердження
форм первинної облікової документації
та інструкцій щодо їх заповнення, що
використовуються у закладах охорони
здоров'я незалежно від форм власності
та підпорядкування».

Разом з тим, наказом від 28.08.2013 р.
№87 (Т. 1 а.с. 52) на виконання вимоги
наказів МОЗ України від 09.04.2008 р. №189
«Про затвердження положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності» та від 13.11.2001 р. №455
«Про затвердження Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян» (зі
змінами) (далі наказ МОЗ України №455), а
також від 29.03.2002 №117 «Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників» (зі змінами) з
метою адміністративного реагування на
порушення, виявлені під час перевірки
первинної медичної документації з
приводу обґрунтованості видачі і
продовження листків непрацездатності,
що видавалися працівникам ВАТ
«Дніпропетровський стрілочний завод»
у період 2012 - 2913 р.р. в умовах
підпорядкованого закладу, яку 08.08.2013 р.
проводили спеціалісти відділу
експертизи тимчасової
непрацездатності та надання
матеріального забезпечення виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до ОСОБА_1 було
застосовано стягнення у виді догани за
порушення вимог чинного
медекспертного законодавства (пункту
1.7 Положення про експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом МОЗ україни №455) та
кваліфікаційних вимог (пункту 33 наказу
МОЗ України від 29.03.2002 №117 «Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників» (зі змінами) під
час оформлення медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_4

Разом з тим, до ОСОБА_1 було
застосовано стягнення у виді догани
наказом від 11.11.2013 р. №125/1 (Т. 1 а.с.71) за
порушення вимог чинного
медекспертного законодавства, а саме п.
1.7 наказу МОЗ №455 та кваліфікаційних
вимог відповідно пункту 33 наказу МОЗ
України від 29.03.2002 №117 «Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників» (зі змінами)) в
частині оформлення медичної
документації, під час оформлення
медичної картки амбулаторного хворого
ОСОБА_5, а також пункту 2.2 наказу МОЗ
України №455 і кваліфікаційних вимог
відповідно пункту 33 наказу МОЗ України
від 29.03.2002 №117 «Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників» (зі змінами))
в частині оформлення медичної
документації, під час оформлення
медичної картки амбулаторного хворого
ОСОБА_7, а також наказом від 21.11.2013 р.
№129/1 до ОСОБА_1 було застосовано
стягнення у виді догани за порушення
вимог чинного законодавства у сфері
охорони здоров'я, а саме забезпечення
надання належного рівня медичної
допомоги населенню території
обслуговування Центру, приведення
наказу по закладу від 09.07.2013 №54/1 «Про
порядок обігу наркотичних засобів,
психотропних речовин та прекурсорів» у
відповідність до штатного розкладу
Центру, дотримання вимог чинного
законодавства в частині обігу
наркотичних засобів та психотропних
речовин, зокрема Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.12.2007 №1387 «Про
затвердження Порядку ліцензування
діяльності, пов'язаної з обігом
наркотичних засобів, психотропних
речовин і прекурсорів, та внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 14.11.2000 р. №1698 і від 04.07.2001 р.
№756» та наказу МОЗ України від 19.07.2005
№360 «Про затвердження Правил
виписування рецептів та
вимог-замовлень на лікарські засоби і
вироби медичного призначення, Порядку
випуску лікарських засобів і виробів
медичного призначення з аптек та їх
структурних підрозділів, Інструкції
про порядок зберігання, обліку та
знищення рецептурних бланків та вимог
-замовлень».

Таким чином, посилання
відповідача на законність винесених
ОСОБА_1 доган не є суттєвими, які би
впливали на висновок суду в даній
справі. Правомірність застосування
дисциплінарних стягнень відносно
ОСОБА_1 у виді доган не є предметом
доказування в даній справі; дані
стягнення оскаржені ОСОБА_1 в судовому
порядку та розгляд трудових спорів
триває, через що вочевидь порушення
законних прав позивача при звільненні,
адже на підставі наказу від 22.11.2013 р.
про звільнення до позивача було
застосовано дисциплінарне стягнення
за порушення, за вчинення яких до
позивача вже раніше було застосовано
дисциплінарне стягнення у виді
догани/доган.

Разом з тим, є слушними доводи
позивача щодо порушення при
накладенні адміністративного
стягнення 22.11.2013 р. відповідачем - 1
статті 148 КЗпП (у частині обов'язку
застосування власником або
уповноваженим ним органом
дисциплінарного стягнення
безпосередньо за виявленням проступку)
та щодо порушення відповідачем - 1
порядку застосування дисциплінарних
стягнень (ст. 149 КЗпП України): до
застосування стягнення у виді
звільнення від ОСОБА_1 не відбиралися
письмові пояснення, та має місце
застосування за одне порушення два
дисциплінарних стягнення у виді догани
та звільнення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 235 КЗпП
України у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Таким чином, оскільки звільнення
ОСОБА_1 мало місце без законної
підстави, на користь позивача з
відповідача-1 підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Обчислення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу
провадиться відповідно до абз. «з» п. 1.1
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабміну від 08.02.95 р. № 100.
Відповідно до п. 2 Порядку № 100 у разі
обчислення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарних місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно довідки про доходи (Т. 2 а.с.
2) у вересні 2013 р. була нарахована
заробітна плата в розмірі 1 032,00 грн., у
жовтні 2013 р. - 2 541,04 грн.

Надана відповідачем довідка про
середню заробітну плату (Т. 2 а.с 3) не
містить відомостей про розмір
нарахованої заробітної плати за
вересень 2013 року, тоді як обчислення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу відбувається,
виходячи з середньомісячної
заробітної плати, яка обчислюється
виходячи з виплат за останні два
календарних місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата, через що суд бере
до уваги наданий позивачем розмір
середньоденного заробітку - 97,04 грн. (ст.
9 Конвенції про припинення трудових
відносин з ініціативи підприємця N158,
ст.ст. 2, 8, 10, 11 та 60 ЦПК України).

Щодо кількості робочих днів, які
повинні оплачуватися середньою
заробітної платою, суд керується
листом Міністерства соціальної
політики України від 04.09.2013 р.
№9884/0/14-13/13, оскільки відповідач не
включив дані відомості у надану ним
довідку (Т. 2 а.с. 2, 3).

Таким чином, оскільки нарахування
виплат, що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи (у тому числі оплата вимушеного
прогулу), провадиться шляхом множення
середньоденного заробітку на число
робочих днів, які повинні оплачуватися
за середньою заробітною платою, на
користь позивача з відповідача - 1
підлягає стягненню сума в розмірі 19
408,00 грн. (97,04 грн. /середньоденний
заробіток/ х 200 /кількість робочих
днів, які повинні оплачуватися
середньою заробітної платою
відповідно до листа Міністерства
соціальної політики України від 04.09.2013
р. №9884/0/14-13/1, з яких 27 днів у 2013 році та 173
дня у 2014 році).

Розв'язуючи вимогу позову про
відшкодування моральної шкоди, суд
погоджується із слушністю доводів
позивача та наявністю підстав для її
відшкодування, які визначені статтею
237№ КЗпП. Стосовно розміру такого
відшкодування, то суд виходить з
характеру та обсягу страждань, яких
зазнав позивач, їх тривалості, а також
із засад розумності, виваженості та
справедливості, через що за внутрішнім
переконанням суду, з метою захисту
порушених законних прав позивача
присудження до відшкодування
моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.
відповідатиме тим моральним
стражданням, яких зазнав позивача.

Щодо вимоги позиву про поновлення
строку на оскарження наказу №314-к від
22.11.2013 р. про звільнення, то на
переконання суду доводи позивача щодо
поважності причини пропуску строку є
слушними, через що для суду вбачаються
підстави у порядку ст. 234 КЗпП для
поновлення даного строку судом. При
цьому судом враховується, що за ст. 8
Конвенції про припинення трудових
відносин з ініціативи підприємця N158
трудівник, який вважає, що його
звільнили необгрунтовано, має право
оскаржити це рішення, звернувшись до
такого безстороннього органу, як суд,
трибунал у трудових питаннях,
арбітражний комітет чи до арбітраж.
Можна вважати, що трудівник відмовився
від свого права оскаржити рішення про
звільнення, якщо він не скористався з
цього права протягом розумного строку
після припинення трудових відносин. За
ч. 1 та ч. 2 ст. 2 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції України, цього Кодексу
та Закону України "Про міжнародне
приватне право". Якщо міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
передбачено інші правила, ніж
встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору.

Так, позивач надала докази у
відповідності до приписів ст.ст. 57-59 ЦПК
України щодо поважності причини
пропуску встановленого ст. 233 КЗпП
України строку: звернення до суду із
позовом про поновлення на роботі у
порядку адміністративного
судочинства, за яким суддею було
відкрито провадження у справі ухвалою
від 20.12.2013 р. (Т. 1 а.с. 7), утім, ухвалою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 16.01.2014 р. (
Т. 1 а.с. 8) провадження у справі було
закрито, оскільки справа не є такою, що
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, та
позивачу було роз'яснено (Т. 1 а.с. 8 звор.)
про те, що виниклий спір повинен
розглядатися у порядку цивільного
судочинства. 20.01.2014 р. позивач
звернулася до суду із даним позовом в
порядку цивільного судочинства.
Відтак, оскільки ч. 1 ст. 233 КЗпП
України пов'язує початок перебігу
спеціального строку (місячного) з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки,
позивач скористалася з цього права
протягом розумного строку після
припинення трудових відносин, тому
строк звернення до суду поновлюється
як такий, що порушений з поважних
причин.

Разом з тим, частково
задовольняючи позов, суд відмовляє в
задоволенні вимоги про стягнення на
користь позивача середнього заробітку
за час вимушеного прогулу з обох
відповідачів солідарно, оскільки в
даній справі відсутні передбачені
законом підстави для солідарного
зобов'язання та середній заробіток за
час вимушеного прогулу підлягає
стягненню на користь позивача саме з
відповідача -1.

Що стосується вимоги позову про
визнання незаконною бездіяльності
головного лікаря Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради
Тихоненко Світлани Михайлівни у
частині ненадання наказу про
звільнення в день звільнення, то дана
вимога не підлягає задоволенню. Даний
факт відповідачем не спростований
(ст.ст. 10 та 60, ст. 11 ЦПК України, ст. 9
Конвенції про припинення трудових
відносин з ініціативи підприємця №158):
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу надати працівникові копії
наказу про звільнення з роботи, який
передбачений ч. 2 ст. 47 КЗпП України, не
ототожнюється із вчиненням дій з
ознайомлення працівника з наказом про
звільнення (ч. 4 ст. 149 КЗпП України), та
відповідач - 1 не виконав даного
обов'язку, що підтверджується
матеріалами цивільної справи. Утім,
оскільки правовідносини в даній
справі - трудові та вони виникли між
позивачем та відповідачем - 1, а не між
позивачем та відповідачем - 2, саме на
відповідача -1 покладається обов'язок
вчинення дій, передбачений ч. 2 ст. 47
КЗпП України.

Підстави для допущення рішення
суду до негайного виконання рішення
суду передбачені п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 367, ч. 5
ст. 235 КЗпП України тощо.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 15, ч. 3 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального
закладу «Дніпропетровський центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 11» Дніпропетровської міської ради та
головного лікаря Комунального
закладу «Дніпропетровський центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 11» Дніпропетровської міської ради
Тихоненко Світлани Михайлівни про
визнання бездіяльності незаконною та
про скасування наказу про звільнення
та поновлення на посаді зі стягуванням
моральної шкоди задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на
оскарження наказу № 314-к від 22.11.2013 року
про звільнення.

Скасувати наказ №314-к від 22
листопада 2013 року, яким було звільнено
ОСОБА_1 з посади лікаря-невропатолога
4-ї амбулаторії Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради».

Поновити ОСОБА_1 на роботі на
посаді лікаря-невропатолога 4-ї
амбулаторії Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради».

Стягнути з Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 19
408,00 грн.

Відмовити в задоволенні вимоги
позову про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
відповідачів, як солідарних боржників.

Стягнути з Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_1 на відшкодування
моральної шкоди, завданої в результаті
порушення трудових прав, 2 000,00 грн.

Відмовити в задоволенні вимоги
про визнання незаконною
бездіяльності головного лікаря
Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради
Тихоненко Світлани Михайлівни у
частині ненадання наказу про
звільнення в день звільнення.

Стягнути з Комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 11»
Дніпропетровської міської ради в
дохід держави судовий збір в розмірі
214,08 грн.

Рішення суду у частині
присудження працівникові ОСОБА_1
заробітної плати, але не більше ніж за
один місяць - в розмірі 2 134,80 грн.
допустити до негайного виконання.

Рішення суду у частині
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника допустити до
негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя