АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Перепелюк І.Б., Чупікової
В.В.

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: ОСОБА_1 - представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представників
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Чернівецька міська рада та Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Чернівецькій області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом знесення самочинно збудованої
прибудови, заборону вчиняти певні дії,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 16 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом. Посилався на те,
що він є власником земельної ділянки
та будинку по АДРЕСА_1. По сусідству з
його будинком проживає відповідач
ОСОБА_2, яка протягом 2012-2013 років
самовільно побудувала цегляну
прибудову, стіна якої розташована
безпосередньо на межі його земельної
ділянки та яка була зведена на
фундаменті його паркана, який не
пристосований для будівництва на ньому
таких споруд.

№ 22-ц/794/974/14 р.
Головуючий у 1-й
інстанції Федіна А.В.

категорія 45
Доповідач
Галичанський А.Д.

Таким чином, вказував на те, що
відповідач порушила вимоги земельного
законодавства та державні будівельні
норми, зокрема, відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступної конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. При цьому,
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок.

Вказував на те, що самочинно
збудувавши вказану вище прибудову, яка
є верандою житлового будинку літ.Г. по
АДРЕСА_2 відповідач пошкодила його
паркан, розташувавши стіну прибудови
на фундаменті вказаного паркану. Під
час атмосферних опадів вода з даху
веранди потрапляє на його земельну
ділянку, у зв'язку з чим існуючий
металевий паркан піддається корозії.

Зазначив те, що відповідач здійснивши
самовільне будівництво вказаної вище
веранди порушує його право власності
також тим, що обслуговування стіни
веранди, її ремонт, догляд та доступ до
неї можливий лише з його земельної
ділянки, а також у разі виникнення
пожежної небезпеки, гасіння вогню
можливе лише з території його
земельної ділянки.

Посилався на те, що відповідач
відмовляється будь-яким чином усунути
наявні перешкоди, які створюються
самовільним будівництвом веранди та
не реагує на письмову вимогу
представників влади усунути вказані
порушення.

Заявою від 24.04.2014 року уточнені
заявлені раніше позовні вимоги.
Зазначено, що відповідач зверталась до
суду з позовом про визнання за нею
права власності на будинок літ. Г по
АДРЕСА_2 та рішенням Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 20.07.2006
року позов було задоволено, проте
відповідачем у встановленому законом
порядку право власності на вказаний
житловий будинок не зареєстровано.

У зв'язку з наведеним просив
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою за адресою - по АДРЕСА_1 шляхом
знесення самочинно збудованої
прибудови - веранди житлового будинку
літ. Г, розташованого по АДРЕСА_2, право
власності на який визнано за ОСОБА_2 на
підставі рішення суду; заборонити
відповідачу вчиняти дії, які можуть
порушити право його власності в
майбутньому; заборонити відповідачу
використовувати земельну ділянку
способом, який не дозволяє йому, як
власнику сусідньої земельної ділянки,
використовувати її за цільовим
призначенням.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 16 травня 2014 року
позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою за
адресою по АДРЕСА_1, шляхом знесення
самочинно збудованої прибудови -
веранди площею 15,20 кв.м. житлового
будинку літ.Г, розташованого по АДРЕСА_2

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вищезазначене рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, ухвалене з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого 03.08.2012 року ОСОБА_6 належало
0,0291 га земельної ділянки по АДРЕСА_1.
Відповідно до договору дарування
земельної ділянки від 12.10.2012 року
ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 вказану
земельну ділянку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 23.09.2010 року визнано
право власності позивача на будинок
літ.А по АДРЕСА_1 та на підставі
вказаного рішення суду позивачем було
зареєстроване право власності на
вказаний будинок.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
земельну ділянку від 08.01.2014 року та
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею
0,0611 га для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд перебуває у спільній сумісній
власності ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 02.08.1982 року відповідач придбала
1/2 частину житлового будинку по
АДРЕСА_2, а саме житловий будинок
житловою площею 47,40 кв.м., сарай літ. Б,
вбиральня літ. В та вбиральня літ. Г,
що розташовані на земельній ділянці
розміром 600 кв. м.

Вказаний договір купівлі-продажу був
зареєстрований в ЧКОБТІ у
відповідності до встановленого на
момент його укладення законом порядку,
окрім того відповідно до Інформації з
реєстру прав власності на нерухоме
майно саме на підставі вказаного вище
договору купівлі-продажу за
відповідачем було зареєстроване право
приватної спільної частково власності
на будинок по АДРЕСА_2.

01.08.2012 року відповідач звернулася до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Чернівецькій області з повідомленням
про початок виконання будівельних
робіт, а саме капітального ремонту
житлового будинку літ. Г по АДРЕСА_2
без зміни геометричних розмірів
фундаменту на підставі розробленої
проектної документації ДП
«Чернівецький геоінфоцентр».

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 20.07.2006 року визнано
за ОСОБА_2 право власності на житловий
будинок літ. Г по АДРЕСА_2, який
складається з житлової кімнати 15,20
кв.м., житлової кімнати 10,90 кв.м.,
веранди-хола 21,10 кв.м., кухні 11,20 кв.м.,
ванної кімнати 3,90 кв.м., вбиральні 1
кв.м., веранди 15-20 кв.м., загальна житлова
площа 26,1 кв.м., підсобна 52,4 кв.м.

Зазначеним рішенням суду встановлено,
що ОСОБА_2 самочинно побудувала
житловий будинок літ. Г, який
знаходиться на земельній ділянці по
АДРЕСА_2 та складається з житлової
кімнати 15,20 кв.м., житлової кімнати 10,90
кв.м., веранди-хола 21,10 кв.м., кухні 11,20
кв.м., ванної кімнати 3,90 кв.м., вбиральні
1 кв.м., веранди 15-20 кв.м., загальна
житлова площа 26,1 кв.м., підсобна 52,4 кв.м.

Судом встановлено, що право власності
відповідача на самочинно збудований
будинок літ. Г відповідно до
вищевказаного рішення відповідачем у
встановленому законом порядку
зареєстроване не було, що
підтверджується інформацією з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, відповідно до якої за ОСОБА_2
зареєстроване право приватної
спільної часткової власності на
будинок по АДРЕСА_2, яке у неї виникло
на підставі договору купівлі-продажу,
укладеного в 1982 році.

Судом встановлено, що між позивачем,
третьою особою та відповідачем по
справі виникають конфлікти з приводу
здійсненого відповідачкою
самочинного будівництва, зокрема, у
зв'язку з прибудовою веранди 1-7 площею
15,20 кв.м. на межі земельних ділянок.

Відповідно до висновку експертного
земельно-технічного дослідження №449
від 24.04.2013 року та ситуаційного плану
земельної ділянки згідно державного
акту на земельну ділянку серії ЯМ
№523451 від 12.10.2012 року, доданого до
вказаного висновку, новозбудований
житловий будинок будинковолодіння
АДРЕСА_2 перетинає межу між земельними
ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на
відрізку (від В до Г) між поворотними
точками окружних меж і частково площею
0,0001 га розташований на території
земельної ділянки АДРЕСА_1.

Окрім того, відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 10.03.2014 року, частина
житлового будинку літ. Г, розташованого
по АДРЕСА_2 перетинає межу між
земельною ділянкою АДРЕСА_1,
розташованої по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та
частково - площа 0,000094 га - розташована
на території земельної ділянки
АДРЕСА_1.

Відповідно до вищевказаного висновку
експерта також встановлено, що
добудова (перебудова) та ремонт
власниками житлового будинку літ. Г,
розташованого по АДРЕСА_2 проведена
без відхилень від зовнішніх меж даного
будинку зі сторони прилеглої до
сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_1
у м.Чернівці.

При вище наведених роботах порушена
вимога ДБН 360-92** Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень», п. 3.25* «Для догляду
за будівлями і здійснення їх
поточного ремонту відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступної конструкції стіни треба
приймати не меше 1,0 м».

Також, відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
10.03.2014 року стіна житлового будинку
літ. Г, розташованого по АДРЕСА_2
зведена на фундаменті огорожі між
двома будинковолодіннями. Глибина
залягання фундаменту складає близько
0,6 м. Конструкція фундаменту вздовж
всієї стіни будинку не досліджувалась.
За відсутністю дослідження
властивостей ґрунтів та відповідних
розрахунків глибина закладання
фундаментів має бути не нижче глибини
сезонного промерзання ґрунтів. Згідно
ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти
будівель і споруд» 7.5.2 Нормативну
глибину сезонного промерзання ґрунту
приймають такою, що дорівнює середній
із щорічних максимальних глибин
сезонного промерзання ґрунтів (за
даними спостережень за період не менше
ніж 10 років) на відкритій, оголеній від
снігу і доступній для впливу вітру
горизонтальній поверхні майданчика
при рівні підземних вод, розташованому
нижче глибини сезонного промерзання
ґрунтів. Глибина сезонного промерзання
ґрунтів - 1м. Згідно ДБН 360-92**
Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень (додаток
3.1 «Протипожежні вимоги») відстані між
будинками мають бути:між будинками І, II
та І, II ступенів вогнестійкості - 6 м;
Відстань між стінами з вікнами
житлових будинків літ. Г ,
розташованого по АДРЕСА_2 до житлового
будинку АДРЕСА_1 складає 5,47 м- 5,52 м при
нормативній відстані 6 м. При
проведенні будівельних робіт в
житловому будинку літ. Г ,
розташованого по АДРЕСА_2 порушені
вимоги ДБН щодо влаштування
фундаментів житлового будинку та
вимоги щодо протипожежних розривів.

В приміщенні 1-7 житлового будинку літ.
Г, розташованого по АДРЕСА_2 існує
віконний проріз розмірами 1,6 м х 1,35 м. Зі
сторони користувачів сусідньої
земельної ділянки по АДРЕСА_1 на
відстані 0,5 м зведена металева
конструкція, на якій укріплений
металевий лист, що перекриває віконний
проріз.

Стіна, що розташована на межі між
будинковолодіннями має висоту 4,35 м.
замість 2,5 м згідно матеріалів
інвентарної справи і перетинає межу
між будинковолодіннями, що в
майбутньому може привести до
необхідності встановлення земельного
сервітуту для її обслуговування.

В судовому засіданні відповідач
неодноразово вказувала на те, що вона
відмовляється здійснювати перебудову
самочинно збудованої спірної веранди з
метою усунення порушень прав позивача.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції вважає, що скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Вищезазначені обставини, встановлені
судом першої інстанції повно, на
підставі належних та допустимих
доказів, яким дана правильна юридична
оцінка і до спірних правовідносин
правильно застосовані норми
матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги з приводу
безпідставної відмови у призначенні
експертиз є необґрунтованими, оскільки
в текстах ухвал суду першої інстанції
наводяться мотиви з яких суд виходив
при відмові у призначенні експертиз.

Предметом спору у даній цивільній
справі є самочинне будівництво веранди
на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 з порушенням норм ДБН та
незначним захопленням при цьому
земельної ділянки по АДРЕСА_1 і це
вбачається з державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯН
№ 523451, який ніким не оспорений і не
скасований у встановленому законом
порядку, а тому доводи апеляційної
скарги про необхідність забезпечення
доказів у вигляді витребування у
відповідних органів технічної
документації із землеустрою на
земельну ділянку АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 є
безпідставними.

Доводи про безпідставність відмови в
задоволенні клопотання про допит
колишнього власника домоволодіння
АДРЕСА_1 з приводу часу проведення
будівництва літньої кухні, її розмірів,
просторового розташування,
правильності встановлення спільної
межі земельних ділянок є
безпідставними, оскільки в даній
справі ці обставини встановлені
належними та допустимими доказами,
зокрема, письмовими доказами,
висновком експертизи.

Помилковими є доводи апелянта, що
висновок експертизи у даній справі
оцінено всупереч іншим доказам по
справі, оскільки він узгоджується в
сукупності з іншими матеріалами
справи, зокрема, висновком № 449
експертного земельно-технічного
дослідження від 24 квітня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права щодо
неспростування судом першої інстанції
показів свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших
не є підставою для скасування або зміни
оскаржуваного рішення, оскільки це не
призвело до неправильного вирішення
справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Що стосується заяви ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 про застосування
строку позовної давності до спірних
правовідносин, то її слід відхилити з
наступних підстав.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Оскаржуване рішення
ухвалене 16 травня 2014 року судом першої
інстанції, де про застосування строку
позовної давності відповідачем чи його
представником не заявлялося. Тому, суд
апеляційної інстанції відхиляє заяву
про застосування строку позовної
давності.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 16 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: