Справа № 447/1326/13
Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/3597/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області у складі:
головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Цар М.М.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові в залі суду
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відкритого акціонерного товариства
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 22 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, -

в с т а н о в и л а:

заочним рішенням Миколаївського
районного суду Львівської області від
22 липня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено.

Ухвалено стягнути ВАТ
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» на користь ОСОБА_3
21267,36 грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку та на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн..

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 28.08.2013 року
заяву керуючого санацією ВАТ
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» про перегляд
заочного рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
22 липня 2013 року залишено без
задоволення.

Згадане рішення суду оскаржив
ліквідатор ВАТ «Новороздільський
завод складних мінеральних добрив»
Василюк І.М..

У поданій апеляційній скарзі
покликається на те, що судом першої
інстанції при ухваленні зазначеного
судового рішення неповно з'ясовано
обставини, які мають важливе значення у
справі, порушено норми матеріального
та процесуального права. Зазначає, що
судом першої інстанції обставини
справи досліджені не в повному обсязі.
Зокрема, при ухваленні оскаржуваного
рішення не враховано положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», на підставі
норм якого господарським судом
Львівської області було винесено
ухвалу від 19 листопада 2009 року, якою
визначено, що керівник ВАТ
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» відсторонюється
від посади з дня винесення ухвали про
санацію. Крім того, вказує, що згідно
ст.117 КЗпП України обов'язок виплати
середнього заробітку за весь час
затримки виплат передбачених ст.116 КЗпП
України виникає лише у випадку якщо
така затримка виникла з вини власника.
Вважає, що оскільки частка державної
власності у статутному капіталі ВАТ
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» становить 99,9% від
статутного капіталу та у зв'язку із
санацією цього підприємства вина
власника щодо затримки виплат,
передбачених ст.116 КЗпП України
відсутні. Вказує також, що при
ухваленні оскаржуваного рішення
порушено і норми процесуального права.
Так, на думку, апелянта судом першої
інстанції визначено інший, ніж
передбачений законодавством порядок
оскарження згаданого заочного рішення
та допущено помилку при формулюванні
резолютивної частини ухвали про
відмову у задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення.

На підставі вказаного, просить
скасувати оскаржуване рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання представник
відповідача не з`явився, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином (а.с.76), клопотань про
відкладення розгляду справи від нього
не надходило, що дає апеляційному суду
право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305
ЦПК України, розглянути справу у його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача на заперечення
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що позивача було
звільнено з роботи 03.04.2012 року і на день
звільнення заборгованість відповідача
по виплаті належних позивачеві сум
становила 17 460 грн. 24 коп., з яких 12 447 грн.
49 коп. - заборгованість по заробітній
платі (а.с.8, 9), яка відповідачем не
оспорюється.

У відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП
України, в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у визначені статтею 116 цього Кодексу
строки, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Враховуючи те, що на момент ухвалення
судом рішення у даній справі
відповідач не виплатив позивачеві
належних йому сум, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
стягнення з відповідача у користь
позивача середнього заробітку за весь
час такої затримки включно по день
ухвалення оскаржуваного рішення.

Безпідставними є посилання
відповідача на відсутність вини
власника підприємства у невиплаті
належних позивачеві сум в день
звільнення, оскільки сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності. Крім
того, за наявності боргових зобов`язань
перед іншими особами, в першу чергу
повинна бути виплачена заробітна плата
і проведений повний розрахунок з
працівником.

Безпідставними є також посилання
апелянта в обґрунтування відсутності
вини відповідача на положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оскільки
згідно з ч.6 ст.12 цього Закону, дія
мараторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на виплату
заробітної плати.

Верховний Суд України у своїй
постанові від 21 листопада 2012 року
(справа №6-143цс12), ухваленій в порядку п.1
ч.1 ст.355 ЦПК України, визначив, що
відносини стосовно виплати заробітної
плати за своєю правовою природою є
трудовими, а не цивільними чи
господарськими, а тому на них не
поширюється правило ч.4 ст.12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», згідно з
яким, протягом дії мараторію на
задоволення вимог кредиторів не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов`язань і зобов`язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив фактичні
обставини справи, давши належну оцінку
доказам, які подали сторони в
обгрунтування свої вимог та
заперечень, застосував матеріальний
закон, який підлягав застосуванню, під
час розгляду справи не допустив
порушень процесуального закону, які б
були підставою для зміни чи скасування
рішення, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» - відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 22 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства
«Новороздільський завод складних
мінеральних добрив» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
О.М.Ванівський

Судді:
М.Я.Богонюк

Б.М.Гриновець