Справа № 478/1877/13-ц пров.№ 2/478/13/2014
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

26.02.2014 року
Казанківський районний суд
Миколаївської області

в складі: головуючої судді

Сябренко І.П.

за участю: секретаря

Поліщук С.П.

представника позивача

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду смт.
Казанка цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог:
Троїцько-Сафонівська сільська рада
Казанківського району Миколаївської
області, про відшкодування збитків,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в
якому зазначив, що згідно договору від
28 березня 2011 року, укладеного між
Фермерським господарством
«Кравченко-2007» та Казанківською РДА,
господарство отримала в оренду
земельну ділянку площею 21,56 га,
розташовану в межах території
Троїцько-Сафонівської сільської ради
Казанківського району, і восени 2012 року
здійснило обробіток цієї земельної
ділянки (дискування, оранка, внесення
добрив) та затратило на 1га землі згідно
калькуляції 992 грн.

В квітні 2013 року перед початком
польових робіт відповідач ОСОБА_3 з
невідомих підстав без участі
представника ФГ самовільно виділила із
вказаної площі земельну ділянку
розміром 8,14 га та стала самостійно
вирощувати на ній
сільськогосподарські рослини.

Відповідно до Акту від 25.09.2013 року,
складеного районною комісією з питання
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам і
затвердженого головою Казанківської
РДА, загальна сума понесених збитків на
обробіток земельної ділянки площею 8,14
га складає 8074 грн. 88 коп.

Посилаючись на неправомірні дії
відповідача ОСОБА_3 пов'язані з
вилученням та використанням земельної
ділянки площею 8,14 га, яка була передана
в оренду ФГ «Кравченко-2007», позивач
просив стягнути з відповідача в
рахунок відшкодування завданих
збитків 8074 грн. 88 коп. та судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені
вимоги і просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, але надіслала до суду
декілька заяв в письмовій формі, де
вказала про можливість розгляду справи
за її відсутності і зазначила, що у 2006
році на підставі Свідоцтва про право на
спадщину успадкувала після смерті
брата земельну частку (пай) розміром 8,48
в умовних кадастрових гектарах, однак з
об'єктивних причин не змогла отримати
Державний акт і нарешті їй виділили
ділянку землі та надали викопіювання.
Переоформити Сертифікат на Акт не може
із-за безгрошів'я. Вказану земельну
ділянку без її відома було зорано
ОСОБА_2, який, коли прийшла пора сівби,
зателефонував їй і попросив дозволу на
проведення посівних робіт, а коли вона
йому відмовила в цьому зажадав від неї
сплатити затрати, понесені ним при
обробітку належної їй ділянки, в
розмірі 10000 грн. На засіданні районної
комісії було визначено про сплату нею
8000 грн., на що вона запропонувала ОСОБА_2
здійснити оранку ділянки рівній по
розміру її ділянки за власний рахунок,
однак той не пристав до цієї
пропозиції. Документи на землю
перебувають на оформленні в м.
Миколаєві, має в наявності тільки
Сертифікат. Вона не винувата в тому, що
орендар без її дозволу здійснив оранку
наділеної їй ділянки землі.

Представник Троїцько-Сафонівської
сільської ради Казанківського району
ОСОБА_4 пояснила, що ФГ «Кравченко В.В.»
з 2009 року здійснювало оренду трьох не
витребуваних земельних часток (паїв)
загальною площею 21,56 га, розташованих
на території Троїцько-Сафонівської
сільської ради Казанківського району.
До складу вказаних земельних часток
(паїв) входила земельна частка (пай)
розміром 8,48 в умовних кадастрових
гектарах, право на яку належало ОСОБА_5
на підставі Сертифікату на право на
земельну частку (пай) від 12.12.1996 року і
яку успадкувала його сестра ОСОБА_3 в
червні 2006 року. належало передати у
власність земельну ділянку площею 6,5472
га ріллі для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Троїцько-Сафонівської
сільської ради. До 01.01.2013 року Державний
акт на право власності на вказану
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 не
виготовлявся, межі цієї ділянки в
натурі на місцевості не визначалися,
тому ця земельна ділянка за актом
приймання-передачі не передавалася. До
теперішнього часу право власності
ОСОБА_3 на згадану земельну ділянку не
пройшло державної реєстрації.
Враховуючи відсутність у ОСОБА_3
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, а також те, що ФГ
«Кравченко-2007», в користуванні якого
перебувала виділена ОСОБА_3 земельна
ділянка, понесло певні затрати на її
обробіток під урожай 2013 року, їй було
рекомендовано залишити земельну
ділянку в користуванні вказаному
господарству до отримання
правовстановлюючих документів або ж
вирішити з ним питання про
відшкодування йому понесених затрат.
До цих рекомендацій остання не
прислухалася і в квітні 2013 року
самовільно визначила в натурі на
місцевості із земель, які перебували в
користуванні ФГ «Кравченко-2007»,
земельну ділянку площею 8,14 га і стала
самостійно вирощувати на ній
сільськогосподарські рослини.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши
письмові докази, суд приходе до такого
висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

В силу вимог ст.ст.1216, 1218 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших
спадкоємців. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно дог вимог ч.2 і ч.3 ст.1223 ЦК
України у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст. ст.1261-1265 ЦК України. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

В силу приписів ч.1 та ч.5 ст.102-1 ЗК
України право користування чужою
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис) виникає на підставі
договору між власником земельної
ділянки та особою, яка виявила бажання
користуватися цією земельною ділянкою
для таких потреб, відповідно до
Цивільного кодексу України. Укладення
договорів про надання права
користування чужою земельною ділянкою
для сільськогосподарських потреб
(емфітевзис) здійснюється відповідно
до Цивільного кодексу України з
урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.125 ЗК
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди
земельної ділянки виникають з моменту
державної реєстрації цих прав.

Згідно до ч.1 ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Матеріалами справи встановлено, що на
підставі рішення Казанківської РДА від
12 грудня 1996 року за №427-р член КСП
«Щорса» ОСОБА_5 отримавши Сертифікат на
право на земельну частку (пай) у землі,
яка перебуває у колективній власності,
розміром 8,48 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (на місцевості),
зареєстрованого в Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) за №599 від 16.12.1996 року, набув
право на вказану земельну частку (пай).

Відповідно до Свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 10.01.2002 року громадянин
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Набуте спадкодавцем ОСОБА_5 право на
земельну частку (пай) розміром 8,48 в
умовних кадастрових гектарах
успадкувала після його смерті рідна
сестра ОСОБА_3, яка 30.06.2006 року отримала
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, зареєстрованого в реєстрі
нотаріальних дій за №132.

Отримавши вказане Свідоцтво про
спадщину спадкоємець ОСОБА_3 не
зареєструвала його в Казанківській
райдержадміністрації Миколаївськоїх
області і до червня-серпня 2012 року не
зверталася до згаданого органу та
інших землевпорядних організацій з
питання розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку, з
визначенням її меж в натурі (на
місцевості), тобто, земельна частка
(пай) спадкоємцем ОСОБА_3 не була
витребувана.

Починаючи з 2009 року не витребувана
земельна частка (пай) розміром 8,48 в
умовних кадастрових гектарах,
успадкована спадкоємцем ОСОБА_3, та дві
інші земельні частки (паю) других
громадян, які також не були ними
витребуванні, загальною площею 21,56 в
умовних кадастрових гектарах,
перебували в користуванні ФГ
«Кравченко-2007» на підставі договорів
емфітевзису, які укладалися з
Казанківською райдержадміністрацією.
При їх укладенні землекористувач діяв
згідно до п.5 договору (переважне право
поновлення на новий строк. Останній раз
такий договір емфітевзису укладався
01.03.2012 року.

В період дії договору емфітевзису від
01.03.2012 року землекористувач ФГ
«Кравченко-2007» восени здійснило
обробіток цієї земельної ділянки
(дискування, оранка, внесення добрив)
під урожай 2013 року, витративши на
обробіток 1га землі 992 грн.

В березні 2013 року готуючись до
посівних робіт голова фермерського
господарства ОСОБА_2 дізнався про
наміри спадкоємця ОСОБА_3 витребувати
успадковану нею земельну частку (пай),
тому звернувся до останньої з
проханням відшкодувати йому витрати,
понесені ним на обробіток успадкованої
нею земельної частки (паю), або ж до
отримання нею правовстановлюючих
документів на земельну ділянку
дозволити йому провести посівні
роботи, однак відповідач відмовилася
відшкодовувати ці витрати і не
зважаючи на відсутність документів, що
посвідчують її право на земельну
ділянку відповідного розміру,
визначених меж її розташування в
натурі (на місцевості), самовільно
зайняла земельну ділянку площею 8,14 га,
яку засіяла насінням соняшнику.

Згідно протоколу №11 засідання
районної комісії з питання визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам від 25.09.2013
року на засіданні цієї комісії
громадянка ОСОБА_3 не заперечувала того
факту, що навесні 2013 року вчинила
роботи з посіву насіння соняшнику на
земельній ділянці площею 8,14 га на
підставі Сертифікату на вказану
ділянку.

В силу постанови Кабінету Міністрів
України від 19.04.1993 року №284 «Про Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам»
(із наступними змінами) власникам землі
та землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання (п.1). Розміри збитків
визначаються комісіями, створеними
районними державними адміністраціями
(п.2). Відшкодуванню підлягають понесені
витрати на незавершене
сільськогосподарське виробництво
(оранка, внесення добрив, посів, інші
види робіт (п.3). Збитки відшкодовуються
власникам землі і землекористувачам, у
тому числі орендарям, підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, що їх заподіяли (п.5).

Відповідно до Акту від 25.09.2013 року,
складеного районною комісією з питання
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам і
затвердженого головою Казанківської
РДА, загальна сума понесених збитків на
обробіток земельної ділянки площею 8,14
га складає 8074 грн. 88 коп.

Таким чином, виконавши роботи з
дискування, оранці та внесення добрив
орендованої земельної ділянки, позивач
ОСОБА_2, який є головою ФГ
«Кравченко-2007», поніс витрати на
незавершене сільськогосподарське
виробництво, які підлягають
відшкодуванню відповідачем ОСОБА_3, яка
самовільно зайняла оброблену
позивачем земельну ділянку і
здійснивши на ній посів насіння
соняшнику не понесла затрат на її
обробіток.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
судові витрати, понесені позивачем зі
сплати судового збору, належить
стягнути на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог: Троїцько-Сафонівська сільська
рада Казанківського району
Миколаївської області, про
відшкодування збитків, - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування збитків 8074
(вісім тисяч сімдесят чотири) гривні 88
коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору, в розмірі 229 грн. 40 коп.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Казанківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
відповідач, який не був присутнім у
судовому засіданні може подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя