Справа № 344/8237/14-ц
Провадження № 2/344/3315/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

04 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді
Пастернак І.А.

секретаря
Кушнір М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
малолітніх дітей, мотивуючи тим, що
08.11.2006 року у відділі реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції
зареєструвала шлюб з відповідачем. В
шлюбі у них народилося двоє дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя у сторін не
склалося, тривалий час відносини
змінюються в гіршу сторону. Вироком
Івано-Франківського міського суду від
20.12.2013 року відповідач засуджений до
позбавлення волі строком на п"ять
років. З 01.04.2014 року він відбуває
покарання у Коломийській виправній
колонії №41. При таких обставинах
позивачка вважає, що їхній шлюб існує
формально і подальше його збереження є
недоцільним. Крім цього, зазначила, що
обоє батьків зобов"язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.
Тому просила шлюб розірвати, дітей
залишити на проживання з нею, стягувати
з відповідача аліменти на утримання
дітей в розмірі 1/3 частини від всіх його
доходів щомісячно до досягнення ними
повноліття.

Позивачка в судовому засіданні
позовні вимоги уточнила, просила шлюб
розірвати, дітей залишити на
проживання з нею, стягувати з
відповідача аліменти на утримання
дітей в розмірі по 400 грн. до досягнення
ними повноліття.

Відповідач в судове засідання
повторно не з`явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи (а.с.16-19, 28-34).нал

З урахуванням положень ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивачки,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія
НОМЕР_3 сторони 08.11.2006 року
зареєстрували шлюб у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
актовий запис за № 1975 (а.с.3). Від даного
шлюбу у подружжя народилося двоє дітей
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції
Пленуму Верховного Суду України,
викладеної в пункті 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»: проголошена Конституцією
України охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов
до висновку, що оскільки, сторони не
підтримують шлюбні відносини, їхній
шлюб існує формально, відповідач
відбуває покарання згідно вироку
Івано-Франківського міського суду від
20.12.2013 року, а тому малолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 слід залишити на
проживання з матір`ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрований 08.11.2006 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
актовий запис за № 1975 слід розірвати,
прізвище позивачки ОСОБА_1 після
реєстрації розірвання шлюбу змінити на
дошлюбне "ОСОБА_1".

Що стосується вимоги позивачки
про стягнення аліментів, то суд
виходить з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов`язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону
України «Про охорону дитинства» батьки
зобов'язані забезпечити дітям умови
для достатнього фізичного, духовного
та культурного розвитку.

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом.

Про способи виконання обов`язку
утримувати дитину в досудовому порядку
сторони не домовилися, нотаріальних
договорів не укладали.

Частиною 3 ст. 181 СК України
передбачено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього
кодексу мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про
права дитини визначено, що
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України і
роз'яснень, викладених в пункті 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ відносно батьківства,
материнства і стягнення аліментів»,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

За правилами ст. 182 Сімейного
кодексу України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів
суд відповідно до ст. 182 СК України
враховує, що відповідач є працездатною
особою і спроможний платити аліменти
на утримання дітей.

Відповідно до вимог ст. 191
Сімейного кодексу України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовну вимогу ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів слід
задоволити, стягувати з відповідача в
користь позивачки на утримання
малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 400
(чотириста) гривень на кожну дитину до
досягнення ними повноліття., починаючи
з 05.06.2014 року.

Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути
в дохід держави судовий збір.

На підставі наведеного,
відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. 1, 2
Закону України «Про охорону
дитинства», ч. 2 ст. 3, ч.1, 2 ст. 27 Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року (ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789-XII від 27
лютого 1991 року), ст. 7 Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік», ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181 ч. 3, 182 ч. 2, 183 ч.
1, 191 СК України, ст.ст. 11, 88 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 212-215, 224 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів на
утримання малолітніх дітей -
задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
08.11.2006 року у відділі реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції, про що
зроблено актовий запис за № 1975 -
розірвати.

Малолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
залишити на проживання з матір`ю
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після
реєстрації розірвання шлюбу змінити на
дошлюбне "ОСОБА_1".

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
аліменти в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, на утримання малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 400 (чотириста)
гривень на кожну дитину до досягнення
ними повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з
05.06.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - в
спеціальний фонд Державного бюджету
України з зарахуванням на рахунок
0002, отримувач коштів УДКСУ у м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
обл., код за , банк
отримувача ГУДКС України в
Івано-Франківській області, код банку
отримувача (МФО) 836014, код класифікації
доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду
02891693 - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути
переглянуте Івано-Франківським
міським судом Івано-Франківської
області за письмовою заявою
відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Пастернак І.А.