Справа № 395/865/14-ц
Провадження № 2/395/216/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1 (далі - заявник,
позивач, ОСОБА_1) до Тишківської
сільської ради Новомиргородського
району Кіровоградської області (далі -
відповідач, Тишківська сільська рада),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Головне
управління юстиції у Кіровоградській
області (далі - третя особа, Головне
управління юстиції), про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 р. до Новомиргородського
районного суду надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради,
третя особа: Головне управління
юстиції про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом.

Заявник вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помела
її прабабуся ОСОБА_2, після смерті якої
відкрилась спадщина, що складається з
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за
заповітом є позивач. Інших спадкоємців
немає.

Коли позивач звернулася у
встановленому законом порядку в
нотаріальну контору з заявою про
видачу їй свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок, нотаріус
відмовив їй і виніс постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
мотивуючи це тим, що у спадкоємця
відсутній правовстановлюючий документ
на вищевказаний житловий будинок.

Посилаючись на ст. ст. 1216-1218, 1220-1223, 1233-1234,
1258, 1266, 1268, 1296 ЦК України, просить суд
визнати за позивачем в порядку
спадкування право власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за заповітом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позов повністю, посилаючись
на обставини, викладені в заяві.

Оповіщені у встановленому порядку про
час і місце розгляду справи
представники відповідача і третьої
особи у судове засідання не з'явилися,
про причини неявки суд не повідомили,
відповідач письмових заперечень проти
позову не надіслав.

01.08.2014 р. представник відповідача, а
29.07.2014 р. представник третьої особи
звернулися до суду з письмовими
заявами з проханням розглянути справу
в їх відсутність, не заперечують проти
задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність вище згаданих учасників
судового розгляду на підставі наявних
доказів, оскільки у справі мається
достатньо матеріалів про права та
взаємовідносини сторін.

Заслухавши згадані пояснення та
безпосередньо дослідивши докази в
справі: ознайомившись з письмовими
доказами та іншими матеріалами справи,
суд вважає за необхідне задовольнити
позов із таких міркувань.

За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

У даному випадку суд вважає, що
визнання представником відповідача
позову не суперечить закону і не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

У судовому засіданні безспірно
з'ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
прабабуся позивача, ОСОБА_2, після
смерті якої відкрилась спадщина, яка
складається з житлового будинку з
господарськими будівлями,
розташованими по АДРЕСА_1.

Спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом є
позивач. Інших спадкоємців немає.

Коли позивач звернулася у
встановленому законом порядку в
нотаріальну контору з заявою про
видачу їй свідоцтва про право
власності на спадщину, нотаріус
відмовив їй у задоволенні заяви і виніс
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що у
спадкоємця відсутній
правовстановлюючий документ на
вищевказаний житловий будинок.

Проте позивач обґрунтовано стверджує,
що має право отримати у власність
вказане спадкове майно, бо ІНФОРМАЦІЯ_1
в с. Прищепівка, Новомиргородського
району Кіровоградської області у віці
82 роки померла ОСОБА_2, яка була
позивачеві прабабусею. За життя вона
склала заповіт, відповідно до якого
заповіла позивачеві житловий будинок
та земельну ділянку для обслуговування
цього будинку, які знаходяться по
АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 12.05.2014 р.
ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку
після смерті ОСОБА_2

При оформленні спадщини на
домоволодіння за висновком БТІ ОСОБА_1
стало відомо, що право власності на
вищевказаний будинок не зареєстровано.
Однак згідно довідки Тишківської
сільської ради Новомиргородського
району Кіровоградської області за
померлою ОСОБА_2 значиться житловий
будинок по АДРЕСА_1.

28.04.1968 р. за рішенням загальних зборів
колгоспників колгоспу «Жовтень»
ОСОБА_3 було виділено під забудову
земельну ділянку загальною площею 0,39
га.

До того ж за життя ОСОБА_3 було видане
свідоцтво на забудову вказаної садиби
в сільських населених пунктах
Української РСР разом з планом,
датовані 1969 р.

Таким чином, відповідно до цих
документів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належав на
праві спільної сумісної власності
житловий будинок за АДРЕСА_1, що був
збудований в 1970 році.

Окрім цього, ОСОБА_2 у подальшому була
передана у приватну власність земельна
ділянка для обслуговування вказаного
житлового будинку, що підтверджується
державним актом на право приватної
власності на землю серії КР № 001267,
виданого Тишківською сільською радою
Новомиргородського району
Кіровоградської області 20 серпня 1994
року та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 001267.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, а в
помешканні залишилась проживати його
дружина ОСОБА_2, котра вчинила дії, що
свідчать про прийняття спадщини в
передбаченому законом порядку:
здійснювала його поточний ремонт, а
також обслуговувала присадибну
земельну ділянку протягом 6 місяців з
дня відкриття спадщини, тобто фактично
вступила як у володіння, так і в
управління спадковим майном (ч. 1 ст. 529,
п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР).

Однак ОСОБА_3 і ОСОБА_2 належним чинов за
життя не здійснили реєстрацію
вищезгаданого свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у бюро
технічної інвентаризації.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 12.05.2014 р.
ОСОБА_1 успадкувала після смерті
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, виданим виконкомом
Капітанівської селищної ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області, актовий запис
№ № 22 від 16.06.2010 р., нерухоме майно, до
складу якого входить земельна ділянка
площею 0,7306 га, з них: ріллі 0,645 га,
капітальна - 0,007 га, капітальна - 0,0059 га,
капітальна - 0,0049 га, прибудинкова
територія - 0,067 га, яку передано для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер:
:51:000:0204, що розташована у с.
Тишківка, Новомиргородського району
Кіровоградської області, яка належала
померлій на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
серії КР № 001267, виданого Тишківською
сільською радою Новомиргородського
району Кіровоградської області 20
серпня 1994 року та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 001267.

Згідно висновку БТІ право власності на
вищевказаний будинок не зареєстровано.

Відповідно до довідки Тишківської
сільської ради Новомиргородського
району Кіровоградської області № 314
від 10 червня 2014 року за померлою ОСОБА_2
значиться житловий будинок по АДРЕСА_1
та земельна ділянка біля нього.

Таким чином, прабабуся позивача ОСОБА_2
фактично успадкувала за законом
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

Окрім пояснень учасників судового
розгляду, ці ж обставини
підтверджуються: особистими
документами заявника, постановою
нотаріуса, технічними документами на
будинок померлої, матеріалами
спадкової справи до майна померлої,
довідками сільської ради, іншими
матеріалами справи.

Таким чином, у судовому засіданні
безспірно встановлено, що у даному
випадку в наявності є усі передбачені
законом підстави для визнання за
позивачем права приватної власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за заповітом.

Ураховуючи наведене, на підставі
ст. 41 Конституції України, ст. ст. 331,
1216-1218, 1220-1223, 1226, 1233-1234, 1258-1261, 1266-1270, 1273, 1275,
1278, 1296 ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР,
керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тишківської сільської
ради Новомиргородського району
Кіровоградської області, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Головне управління
юстиції у Кіровоградській області, про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за
заповітом задовольнити.

Визнати право приватної власності
ОСОБА_1 у порядку спадкування за
заповітом на нерухоме майно
спадкодавця ОСОБА_2, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки у с.
Прищепівка, Новомиргородського району
Кіровоградської області:
домоволодіння за АДРЕСА_1, яке
відповідно до технічного паспорту
складається із: житлового будинку, що
зазначений під літерою А, а, а1, кр -
загальною площею 59,4 м2 (з яких - 39,3 м2 -
житлова, 14,9 - допоміжна), господарських
будівель та споруд, які зазначені під
літерами: Б, Г - сарай, В - шийка погреба,
У - вбиральня, N1-3 - огорожа, К - колодязь,
І - вимощення).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Кіровоградської
області через Новомиргородський
районний суд.

Головуючий:

суддя - підпис -
С.ЩЕНЮЧЕНКО