АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2836/2014
Головуючий в І інстанції: Стамбула Н.В.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 23 дня
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Бездрабко В.О.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 20 серпня
2014 року у справі за заявою ОСОБА_2
(заінтересовані особи - Управління
пенсійного фонду України в м.Херсоні,
відкрите акціонерне товариство
"Херсонське АТП-16563") про встановлення
факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

22 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з заявою, в якій просив встановити
факт, що має юридичне значення, а саме
те, що він приймав участь в роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з
02.07.1986 року по 05.08.1986 року та з 01.10.1987 року
по 02.10.1987 року.

Заяву обґрунтував тим, що він працював
в зоні відчуження ЧАЕС у вказаний
період часу від підприємства ВАТ
"Херсонське АТП-16563". У листопаді 1990 року
йому було присвоєно статус учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
1986 році, категорія 2 та видано
відповідне посвідчення з урахуванням
перереєстрації згідно Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". В 2013 році
йому виповнилося 50 років, тобто він
досяг пенсійного віку, передбаченого
ч.1 ст.55 вказаного закону, у зв'язку з чим
він звернувся до Управління пенсійного
фонду України з заявою про призначення
пенсії. Проте, рішенням комісії для
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням пенсій від 03.12.2013 року
йому було відмовлено у призначенні
пенсії через те, що нарахування
заробітної плати у той час були
закодовані, а розшифровки по кодах
виплат відсутні, що не підтверджує факт
його участі у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС у 1986 році, і відповідно
права на оформлення пенсії. Після цього
він звертався до підприємства, де
працював, та до управління статистики,
де не отримав відповіді через те, що
архіви не збереглися. У зв'язку з цим
просив встановити зазначений вище
юридичний факт.

Рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 20 серпня
2014 року в задоволені заяви було
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити в нове рішення про
задоволення його вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права. Зокрема,
зазначив, що суд не звернув уваги на те,
що судове засідання відбулось без
представників АТП-16563, які б могли
надати додаткові підтвердження того
факту, що він працював у зоні
відчуження у вказаний період. Також
вказав, що суд неналежно дослідив
наявні у справі докази, а саме довідки
про направлення від підприємства та
довідки підприємства, поверхово
підійшов до розгляду його справи.
Додатково зазначив, що вимушений
звернутися до суду через відмову
спеціалістів Управління пенсійного
фонду України в Херсонській області і
на підставі постанови КМУ від 25.08.1992
року щодо видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи на підставі рішення суду
про встановлення факту про
безпосередньої участі в будь-яких
роботах за певний період, пов'язаних з
усуненням аварії, її наслідків у зоні
відчуження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

Згідно з дублікатом посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році від
21.09.2001 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 має
право на пільги і компенсації,
встановлені Законом України ?Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильскої катастрофи?, категорія 2.
Посвідчення видано безстроково (а.с.11).

В силу ч.1 ст.55 вказаного закону Особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а саме, Учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС: - які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів 10 років.

Відповідно довідки виконавчого
комітету Зеленомиської сільської Ради
народних депутатів Чорнобильського
району Київської області, яка видана
старшому звідної автоколони від
Херсонського обласного управління
вантажного автотранспорту ОСОБА_2,
останній з 04.07.1986 року по 31.07.1986 рік
знаходився в 30 кілометровій зоні в
зв'язку з ліквідацією наслідків аварії
Чорнобильської АЕС на будівництві
автомобільної дороги Зелений Мис -
Чорнобиль (а.с.6).

Крім того, довідкою комунальної
установи ?Іванківський районний
Трудовий архів? Іванківської районної
ради Київської області від 31.10.2013 року
№01-18/490 зазначено, що в документах
архівного фонду ?ВАТ
?Дорожньо-будівельне управління №39?
с.Шпилі Іванківського району Київської
області?, у книзі товарно-транспортні
накладні за 1986 рік виявлено
лист-розшифровку відрядних витрат за
вересень місяць, постачальнику АТП 16563
м.Херсон, де значиться ОСОБА_2, термін
відрядження з 02.07-5.08.86р., нараховано
122,50крб. Також в документах виявлено
табель обліку робочого часу ОСОБА_2 на
будівництві а/д Славутич-ЧАЕС в період
з 30.09 по 14.10.1987 рік (а.с.16).

Згідно довідки Херсонського
автотранспортного підприємства 16563 від
24.03.2013 року ОСОБА_2 був безпосередньо
зайнятий на роботах, передбачених
постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР
і ВЦРПС від 29.12.1987 року №14970378 і
постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 05.06.1986 року №665-195, що дають право на
державну пенсію на пільгових умовах у
відповідності зі Списком №1,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 22.08.1956 року
№1173 з 02.07.1986 року по 05.08.1986 рік (а.с.20).

27.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Управління пенсійного фонду України в
м.Херсоні з заявою про призначення
льотної пенсії, як ліквідатору
наслідків аварії на ЧАЕС в липні 1986
року (а.с.17).

Протоколом №57 Управління пенсійного
фонду України в м.Херсоні засіданням
комісії для розгляду питань, пов'язаних
з призначенням пенсій від 03.12.2013 року
йому було відмовлено у призначенні
пенсії за віком із-за відсутності
підтверджуючих документів про роботу в
зоні відчуження у 1986 році. Однак в тому
ж рішенні вказано, що за наявними
документами підтверджується робота в
зоні відчуження у 1987 році в кількості 15
днів і він матиме право на пенсію при
досягненні 52 років та наявності
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 категорії (а.с.4-5).

Із даної зави про встановлення факту
участі заявника в роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з
02.07.1986 року по 05.08.1986 року та з 01.10.1987 року
по 02.10.1987 року вбачається, що заявник
ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку
окремого провадження у зв'язку з
відмовою Управління пенсійного фонду
України в м.Херсоні у призначенні
пенсії за віком.

В той же час, відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та
ч.2 ст.256 ЦПК України суд розглядає в
порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, зокрема і тих, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

В даному випадку законом визначено
інший порядок підтвердження факту
участі у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС для отримання відповідного
статусу, а саме: згідно з абз.3 п.12
постанови Кабінету Міністрів України
від 20 січня 1997 року №51 "Про
затвердження Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
з відповідними змінами, спірні питання
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, вирішуються
комісією при Мінпраці, до складу якої,
крім спеціалістів зазначеного
Міністерства включаються спеціалісти
МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони,
Держкомгідромету та Київської
облдержадміністрації за поданням Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій. У разі незгоди з
рішенням вказаної комісії, громадянин
має право звернутись до суду.

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під
час розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що
встановлення факту виконання робіт з
ліквідації наслідків аварії у
зазначений вище період часу заявник
пов'язує з наступним вирішенням спору
про призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку, надання пільг,
передбачених Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Ці обставини свідчать про наявність
спору про право на отримання пенсії,
пільг, який повинен вирішуватися в
порядку позовного провадження з
дотриманням правил юрисдикції.

Відмовляючи в задоволені заяви по суті,
суд на вказані обставини уваги не
звернув помилково розглянув справу по
суті в порядку окремого провадження.

Доводи заявника щодо видачі посвідчень
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на підставі
рішення суду про встановлення факту
безпосередньої участі в будь-яких
роботах за певний період, пов'язаних з
усуненням аварії, її наслідків у зоні
відчуження, є помилковими, оскільки
постановою КМ України від 8 червня 1995
року №404 "Про часткову зміну пункту 10
Порядку видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" виключено підпункт "г"
пункту 10 Порядку, який передбачав
видачу посвідчення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС на підставі рішення
суду про встановлення факту
безпосередньої участі в будь-яких
роботах за певний період, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження, в тому числі
проведенні евакуації людей і майна з
цієї зони, а також у роботах на діючих
пунктах санітарної обробки людей і
дезактивації техніки.

Отже, рішення суду про встановлення
відповідного факту не може бути
підставою для видачі посвідчень та
слугувати доказом того, що особа є
постраждалою внаслідок катастрофи, і,
відповідно, встановлювати право особи
на особливі державні пільги і
соціальні виплати.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду слід скасувати,
а заяву відповідно до ч.6 ст.235 та ч.4 ст.256
ЦПК України слід залишити без розгляду,
роз'яснивши заявнику право звернення
до суду в позовному провадженні з
дотриманням правил юрисдикції..

Керуючись ст.ст.303, п.4 ч.1 ст.307, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 20 серпня 2014 року
скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту
залишити без розгляду, роз'яснивши
йому право звернення до суду в
позовному провадженні з дотриманням
правил юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і на неї може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з моменту її
проголошення.

Головуючий:

судді: