Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Євграфової Є.П.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки,

за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Київської області від 5 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
позовом до

ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Посилалося на те, що 5
грудня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір № 2133/ФКВ-07,
відповідно до якого останньому був
наданий кредит у розмірі 60 000 дол. США зі
сплатою 14,3 % річних строком до 4 грудня
2017 року. В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором між
ТОВ «Український промисловий банк» та
ОСОБА_4 5 грудня 2007 року був укладений
іпотечний договір, предметом якого є
трикімнатна квартира, загальною площею
72,8 кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. 30 червня 2010 року між ТОВ
«Український промисловий банк», АТ
«Дельта Банк» та Національним банком
України був укладений договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Український
промисловий банк» на користь АТ
«Дельта Банк», внаслідок чого останній
набув право вимоги до боржників, в тому
числі і до відповідача ОСОБА_3, який
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав, внаслідок чого
утворилась заборгованість в розмірі 417
961 грн, в рахунок якої позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 10 жовтня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 5 лютого

2014 року рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 10 жовтня 2013 року скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 417 961 грн. У рахунок погашення
заборгованості в розмірі 417 961 грн
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
нерухоме майно ОСОБА_4: трикімнатну
квартиру загальною площею 72,8 кв.м, що
знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 шляхом продажу предмета
іпотеки на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведений факт повідомлення ОСОБА_3
про заміну нового кредитора у
зобов'язанні та не надано доказів
переходу до нового кредитора права
вимоги.

Проте з таким
висновком суду першої інстанції
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що судом не звернуто
уваги на наявність у матеріалах справи
копій листів та реєстрів поштових
відправлень про заміну кредиторів.

Судом касаційної
інстанції встановлено, що 5 грудня 2007
року між ТОВ «Український промисловий
банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний
договір № 2133/ФКВ-07, відповідно до якого
останньому був наданий кредит в
розмірі 60 000 дол. США зі сплатою 14,3 %
річних строком до 4 грудня 2017 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_4 5 грудня 2007 року був укладений
іпотечний договір, предметом якого є
трикімнатна квартира, загальною площею
72,8 кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. 30 червня 2010 року між ТОВ
«Український промисловий банк», АТ
«Дельта Банк» та Національним банком
України був укладений договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Український
промисловий банк» на користь АТ
«Дельта Банк», внаслідок чого останній
набув право вимоги до боржників, в тому
числі і до відповідача

ОСОБА_3, який свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 417 961 грн.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18 червня 2012 року позовні вимоги ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта
Банк» заборгованість в розмірі 382 413,62
грн. Вказане рішення суду скасовано
рішенням апеляційного суду Київської
області від 1 жовтня 2012 року, ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовлено на підставі
того, що ПАТ «Дельта Банк» не надав
доказів того, що останній повідомив у
встановленому порядку відповідно до п.
7.11 кредитного договору боржника про
заміну кредитора у зобовʼ?язанні та не
надав відповідачу докази переходу до
нового кредитора права зобовʼ?язання.
Зазначене рішення суду набрало
законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про
стягнення з боржника на користь
кредитора заборгованості за кредитним
договором не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
іпотеки з поручителя за тим самим
договором кредиту у разі, якщо на час
розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов᾽?язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов᾽?язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено за договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобовʼ?язання,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
іпотеку» правочин про відступлення
прав за іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню. Відомості
про таке відступлення підлягають
державній реєстрації у встановленому
законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ «Український
промисловий банк» на користь ПАТ
«Дельта Банк» був укладений 30 червня 2010
року. Виписка з зазначеного договору
посвідчена 7 червня 2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5

а. с. 219). При цьому суд апеляційної
інстанції вірно звернув увагу на те, що
в матеріалах справи містяться копії
листів та реєстри поштових відправлень
щодо повідомлення боржника про заміну
кредитора новим

а. с. 214-218).

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено відповідно до вимог
ст. 316 ЦПК України, є правомірним та
обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України
за наслідками розгляду касаційної
скарги на рішення суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 5 лютого

2014 року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді:О.І.
Євтушенко Є.П. Євграфова І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко