Справа № 458/349/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4563/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
позивача ОСОБА_2,

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Турківського районного суду
Львівської області від 05 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - Лімнянська
сільська рада Турківського району
Львівської області про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини та визначення
розміру часток у праві спільної
власності,-

в с т а
н о в и л а:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом, в якому
просила визначити їй додатковий строк
для подання до нотаріальної контори
заяви про прийняття спадщини, яка
відкрилась після смерті її батьків, та
визначити розмір часток у праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, за кожним із
співвласників, - по 1/4 частині.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
встановлений законом строк для
прийняття спадщини пропустила у
зв»язку з юридичною необізнаністю,
тяжким психологічним станом,
пов»язаним із втратою батьків, та
невизначенням частки спадкодавців у
вказаній вище квартирі, яка підлягає
спадкуванню.

Рішенням Турківського районного суду
Львівської області від 05.05.2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2,
просить його скасувати з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, і ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що вона довела
поважність причин пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
однак, суд безпідставно відмовив їй у
задоволенні заявлених вимог і не
врахував визнання відповідачами
позову.

В судове засідання представник третьої
особи не з»явився, однак, Лімнянська
сільська рада Турківського району
Львівської області подала заяву про
розгляд справи без їхньої участі, в
якій також зазначила про визнання
радою заявленого позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та відповідачів у підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
донькою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.
6, 17, 25, 26).

В силу вимог ст.1261 Цивільного кодексу
(далі-ЦК) України, позивач є спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
своїх батьків.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми
позивача та, відповідно, внуками
спадкодавців.

Останнім місцем проживання
спадкодавців на час їхньої смерті було
АДРЕСА_2 (а.с.19-21), яке в силу вимог ст.1221
ЦК України є місцем відкриття спадщини.

Предметом спору є квартира АДРЕСА_1,
право спільної сумісної власності на
яку в результаті приватизації набули
батьки позивача та її діти -
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.27), і
1/2 частини якої є предметом
спадкування.

У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї (ч.3
ст.1268 ЦК).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270
ЦК України, спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до нотаріуса
заяву про прийняття спадщини в
шестимісячний строк з часу відкриття
спадщини.

Якщо спадкоємець протягом вказаного
строку не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК).

З матеріалів справи встановлено, що ні
за місцем відкриття спадщини, ні за
місцем знаходження спадкового майна
спадкова справа після смерті батьків
позивача не заводилась (а.с.22, 32-34).

Позивач ОСОБА_2 заяви про прийняття
спадщини нотаріусу за місцем відкриття
спадщини у встановлений законом строк
не подавала і вона не відносяться до
кола осіб, які відповідно до ч.3 та ч.4
ст.1268 ЦК України, вважаються такими, що
прийняли спадщину.

Таким чином, в силу вимог ч.1 ст.1272 ЦК
України, позивач вважається такою, що
не прийняла спадщину, як після смерті
батька, так і після смерті матері.

В силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України,
спадщину після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла лише його
дружина ОСОБА_6, яка була зареєстрована
і постійно проживала на час смерті
спадкодавця разом з ним.

Однак, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, не
оформивши свої спадкові права у
встановленому законом порядку, а тому
право на спадкування належної їй
частки в квартирі переходить до її
спадкоємців.

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої
черги за законом після смерті ОСОБА_6,
однак, вона пропустила строк для
подання до нотаріуса заяви про
прийняття спадщини.

У відповідності до ч.2 ст.1272 ЦК України,
за письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову про
визначення позивачеві додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
позивачем не наведено причин, які б
були пов»язані з об»єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для неї на вчинення дій, пов»язаних із
поданням заяви до нотаріуса про
прийняття спадщини, оскільки юридична
необізнаність щодо строку та порядку
прийняття спадщини не може бути
визнана поважною причиною, а доказів
про те, що позивачеві було відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з
невизначеністю часток спадкодавців,
немає, відтак, це твердження позивача є
теж необґрунтоване.

Окрім того, відповідно до змісту ст.1272
ЦК України, позов про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини подається:

- у разі відсутності письмової згоди
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину, на подання спадкоємцем, який
пропустив шестимісячний строк, заяви
про прийняття спадщини до нотаріуса;

- у разі пропуску шестимісячного строку
подання заяви про прийняття спадщини
до нотаріуса та відсутності інших
спадкоємців, які прийняли спадщину та
могли б дати письмову згоду на подання
цієї заяви.

У відповідності до ст.1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

З матеріалів справи встановлено, що на
момент смерті спадкодавців разом з
ними проживав і був зареєстрований
племінник спадкодавця ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21), який в силу вимог
ст.ст.1258, 1266, 1272 ЦК України, має право на
спадкування після смерті своєї тітки і
вважається таким, що прийняв спадщину
після неї.

За таких обставин, визнання позову
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на яке
покликається апелянт в своїх доводах,
немає правового значення для вирішення
даного спору.

В судовому засіданні в апеляційному
суді позивач ОСОБА_2 стверджувала, що
ОСОБА_7 не претендує на спірну частину
квартири, яка належала її батькам,
однак, в порядку, визначеному ч.2 ст.1272
ЦК України, вона до нотаріуса не
зверталась, а відтак, вимога позивача
про визначення їй судом додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини заявлена без достатніх на те
правових підстав, оскільки позивач не в
повній мірі реалізувала своє право на
прийняття спадщини в позасудовому
порядку.

Правильним є й висновок суду про
відмову у задоволенні вимоги позивача
про визначення часток співвласників у
спірній квартирі, оскільки немає спору
про право.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вирішив спір, давши належну
оцінку доказам, які є в матеріалах
справи, застосував матеріальний закон,
який підлягав застосуванню, під час
розгляду справи не допустив порушень
процесуального закону, які б були
підставою для зміни чи скасування
рішення, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Турківського районного суду
Львівської області від 05 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.