Номер провадження: 22-ц/785/6496/14
Головуючий у першій інстанції Пучкова
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на ухвалу
Київського районного суду м.Одеси від
19.05.2014 року про залишення заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами без задоволення по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Київського районного суду м.Одеси з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним, мотивуючи це тим,
що 24 листопада 2006 року ОСОБА_5 батько
позивача, склав заповіт, яким на
випадок своєї смерті заповів ОСОБА_4
все своє майно. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5
помер.

Після смерті батька позивач дізнався,
що 14 грудня 2010 року ОСОБА_5 було
складено ще один заповіт, яким на
випадок своєї смерті все своє майно
заповів ОСОБА_2

Позивач вважає, що заповіт на імя
ОСОБА_2 є недійсним, оскільки його
батько знаходився на обліку в
Одеському міському психіатричному
диспансері з діагнозом
маніакально-депресивний психоз, був
інвалідом І групи, а тому при складанні
нового заповіту не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними. Також позивач зазначив, що його
батько склав спірний заповіт під
тиском ОСОБА_2, що також підтверджує
відсутність вільного волевиявлення
батька позивача на вчинення правочину.

На підставі зазначеного ОСОБА_4 просив
суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5
від 14 грудня 2010 року, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 12 квітня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано заповіт ОСОБА_5, посвідчений 14
грудня 2010 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим № 1915, за
яким ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок
своєї смерті зробив розпорядження
належний йому на праві власності
житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами та земельну
ділянку, що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2 - недійсним.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 03 липня 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено.
Рішення Київського районного суду
міста Одеси від 12 квітня 2013 року
залишено без змін.

29 серпня 2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційну скаргу ОСОБА_2
відхилено. Рішення Київського
районного суду міста Одеси від 12 квітня
2013 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
03 липня 2013 року залишено без змін.

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Київського районного суду м.Одеси із
заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Київського
районного суду м. Одеси від 12 квітня 2013
року, посилаючись на те, що існують
обставини, які на момент вирішення
спору не були відомі. Як зазначає
заявник, під час розгляду справи 12
квітня 2013 року у судовому засіданні був
допитаний лікар-доповідач ОСОБА_7, який
висловлював свою окрему думку по
наданому акту комісійної посмертної
судово-психіатричної експертизи від 28
березня 2013 року. 17 березня 2014 року
ОСОБА_7 було надано до суду заяву, яка
міститься у матеріалах цивільної
справи, в якій повідомляє, що пояснення
у судовому засіданні 12 квітня 2013 року
він надав під тиском з боку невідомих
осіб, які погрожували йому фізичною
розправою. ОСОБА_2 вважає це підставою
для перегляду рішення Київського
райсуду м. Одеси від 12 квітня 2013 року за
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського районного суду
м.Одеси від 19.05.2014 року заяву ОСОБА_2 про
перегляд рішення Київського районного
суду м.Одеси від 12.04.2013 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
визнання заповіту недійсним залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
до суду апеляційної інстанції
звернувся представник ОСОБА_2 - адвокат
ОСОБА_3 з апеляційною скаргою, в якій
просить ухвалу Київського районного
суду м.Одеси від 19.05.2014 року про
залишення заяви про перегляд рішення
за нововиявленими обставинами без
задоволення - скасувати, рішення
Київського районного суду м.Одеси від
12.04.2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задовленні позову, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
постановленні ухвали норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відмовляючи в задоволенні заяви
про перегляд рішення суду першої
інстанції у зв'язку з нововиявленими
обставинами суд першої інстанції,
зокрема, виходив із того, що відповідно:

- обставини, на які посилається
ОСОБА_2 - заява експерта ОСОБА_7 до
Київського районного суду м. Одеси від
17.03.2014 року про те, що 12.04.2013 року він під
тиском і погрозами з боку невідомих
осіб надав в судовому засіданні
пояснення щодо психічного стану
ОСОБА_5 під час складення останнім
заповіту від 14.12.2010 року та вказав, що
спадкодавець на час складання заповіту
та до моменту смерті не усвідомлював
своїх дій та не міг ними керувати, не є
ново виявленими;

- до викладених у заяві ОСОБА_2
обставин, як нововиявлених, не може
бути застосовані жодна з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 361 ЦПК України;

- посилання заявника на істотні
обставин справи, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи, - не
відповідають фактичним обставинам
справи

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2
про перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами від 11.03.2014
року, заявник у якості правової
підстави посилався на п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України тобто на існування на час
розгляду справи істотних для справи
обставин, що не були і не могли бути
йому відомими.

У якості суттєвих обставин для справи
обставин, які, не були і не могли бути
відомими заявнику, останній
посилається на те, що 17 березня 2014 року
до Київського районного суду м. Одеси
зареєстровано заяву ОСОБА_7, в якій
повідомляє, що був лікарем- доповідачем
експертної комісії Одеської обласної
психіатричної лікарні № 1 з виконання
судово-психіатричної посмертної
експертизи з визначення психічного
стану ОСОБА_5 на час складання ним
заповіту від 14.12.2010 року і до моменту
його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Він
разом з іншими членами комісії
підписав акт № 170 від 28.03.2012 року про те,
що відповісти на питання суду у повному
обсязі по фактично представленим
матеріалам цивільної справи не
виявляється можливим. Після цього з
боку невідомих осіб він зазнав погрози
про здійснення над ним фізичної
розправи та порушення щодо нього
карної справи. Невідомі особи вимагали
від нього висказати в судовому
засіданні власну думку про те, що
ОСОБА_5 на час складання ним заповіту
від 14.12.2010 року і до моменту його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року не усвідомлював своїх
дій та не міг ними керувати. В судовому
засіданні 12.04.2013 року він під впливом
погроз з боку невідомих осіб надав
пояснення про те, що ОСОБА_5 на час
складання ним заповіту від 14.12.2010 року і
до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
року не усвідомлював своїх дій та не
міг ними керувати (т. 2 а. с. 24).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставою для перегляду рішення суду у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» (далі -
постанова Пленуму ВССУ) роз'яснено, що
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Зі змісту рішення Київського районного
суду м. Одеси від 12 квітня 2013 року
вбачається, що підставою для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним були встановлені судом
обставини, з ких вбачалося, що
волевиявлення ОСОБА_5 при складанні
заповіту у грудні 2010 року не було
вільним, так як він страждав на хвороби,
які за його віком (90 років) та станом
фізичного і психічного здоров`я
обмежили його волю та цивільну
дієздатність (т. 1 а. с. 240-245).

Дані обставини судом встановлені на
підставі:

- вивчення висновку експерта № 486 від
16.01.2013 року, згідно якого у ОСОБА_5були
наступні захворювання: церебральний
атеросклероз, діцикулярна
енцефалопатія 3-го ступеню, виражений
вертигинозний синдром,зниження
інтелектуально-мнестичних функцій та
емоційна лабільність, сосудинний
паркинсонизм, ригідна форма та інші, а
також старочеська дряхлість тощо;

- показань лікаря -доповідача ОСОБА_7. за
актом № 170 від 28.03.2013 року про
неможливість надати висновок з питань
поставлених в ухвалі Київського
районного суду м. Одеси від 18.02.2013 року
про призначення посмертної
комплексної судово-психіатричної
експертизи, відповідно до яких лікар в
судовому засіданні висловив свою
думку про те, що ОСОБА_5 на час
підписання заповіту та в подальшому до
часу смерті не усвідомлював значення
своїх дій та не міг ними керувати;

- показань інших допитаних в суді
свідків.

Відповідно до абз. № 2 ч. 5 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв`язку з
нововиявленими обставинами»
обставини, на які посилалася особа в
своїх поясненнях, апеляційній або
касаційній скарзі чи в заяві про
перегляд судового рішення Верховним
судом України або які могли бути
встановлені при всебічному і повному
з`ясуванні судом обставин справи ,
тобто при виконанні вимог ч.4 ст. 10 ЦПК
України, не є ново виявленими
обставинами.

Як вже зазначалося, ОСОБА_2 у якості
новоявлених обставин називає суттєві
обставини, які йому не були відомі та не
могли бути відомими, а саме -
неправдивість пояснень лікаря ОСОБА_7 в
судовому засіданні 12.04.2013 року.

Проте у поданій до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційній скарзі, ОСОБА_2
вказував, що лікар ОСОБА_7 в судове
засідання 12.04.2013 року не викликався, а
був привезений до суду помічником
головуючого судді для надання
неправдивих пояснень. В судовому
засіданні ОСОБА_7 надав суду неправдиві
пояснення стосовно стану здоров`я
ОСОБА_5, що суперечить його позицій, яка
викладена в акті № 170 від 28.03.2013 року про
неможливість відповісти на питання про
психічний стан ОСОБА_5 (т.1 а. с. 294).

Отже, про неправдивість пояснень
лікаря ОСОБА_7, заявнику було відомо,
про що він зазначив у поданій
касаційній скарзі.

З матеріалів справи вбачається, що під
час судового засідання 12.04.2013 року
Київським районним судом м. Одеси
ОСОБА_7 допитувався у якості свідка з
приведенням до присяги та
попередженням про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо
неправдивих показань та за відмову від
давання показань за ст. ст. 384, 385 КК
України (т. 1 а. с. 237 -239). .

Сама по собі заява ОСОБА_7 про
неправдивість своїх пояснень в
судовому засіданні від 12.04.2013 року, про
що ОСОБА_2 вказував у касаційній скарзі
у якості доводів для скасування
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12.04.2013 року та ухвали
апеляційного суду Одеської області від
03 липня 2013 року не є в розумінні п. 1 ч.2
ст. 361 ЦПК України новивявленими
обставинами.

Разом з тим зазначені обставини не
можуть вважатися нововиявленими і в
розумінні п.2 ч.2 ст. 361 ЦПК України,
оскільки неправдивість показань
свідка ОСОБА_7 не встановлювалася
вироком суду.

Крім того, в засіданні судової колегії
свідок ОСОБА_7 показав, що йому дійсно
погрожували невідомі особи карним
переслідуванням, але в судовому
засіданні у Київському раойнному суді
м. Одеси 12.04.2013 року при наданні ним
показань у якості свідка він правдиво
висловив власну думку про те, що
спадкодавець ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 при
складанні та підписі заповіту 14.12.2010
року дійсно не усвідомлював значення
свох дій і не міг ними керувати. Рішення
по справі приймає суд. Якщо суд вважав
достатньою його власну думку, яку він
висловив при допиті у якості свідка, то
це право суду. Заяву у березні 2014 року
до Київського районного суду м. Одеси
він написав після бесіди з ОСОБА_2, який
повідомив, що суд поклав у рішення про
недійсність заповіту його показання,
надані у якості свідка і тому ОСОБА_2
залишився без спадщини.

При таких обставинах, судова колегія
погожується з висновком районного суду
про відсутність підстав для
задоволення заяви ОСОБА_2 і скасування
рішення Київського районного суду м.
Одеси у зв`язку з нововиявленими
обставинами.

Доводи апеляційної скарги про
неповноту розгляду судом першої
інстанції заяви за нововиявленими
обставинами і відмові у клопотанні про
виклик і допит експерта ОСОБА_7 та про
немотивованість відмови у задоволенні
заяви є неспроможними, оскільки не
спростовують правильність остаточного
висновку суду першої інстанції про те,
що наведені заявником обставини не
відносяться до нововиявлених.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Судова колегія доходить висновку, що
суд першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують,
внаслідок чого апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 312 ч. 1 п. 1, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 19 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду

Головуючий:
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук