Провадження №6/761/1476/2014
У Х В А Л А

іменем України

08 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фроловій І. В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
про примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року заявник, старший
державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Савчук К.П., звернувся
до суду з вказаною заявою, у якій просив
постановити рішення про примусове
входження до житла боржника ОСОБА_1, а
саме квартири АДРЕСА_1.

Свою заяву обґрунтовував тим, що на
виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві знаходиться виконавчий лист
№2-132/10 від 29 квітня 2011 року про
конфіскацію на користь держави всього
майна засудженої ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 КК
України. Як зазначає державний
виконавець, 20 травня 2011 року відкрито
виконавче провадження з виконання
вказаного виконавчого листа, копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження надіслана боржникові.
Згідно відповіді Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна встановлено, що за
боржником зареєстровано ? частину
квартири АДРЕСА_1 на праві власності. З
метою опису майна боржника державним
виконавцем неодноразово здійснено
виходи до місця його проживання, а саме
за адресою: АДРЕСА_1, проте потрапити до
квартири не виявилось можливим. На
підставі викладеного державний
виконавець звернувся до суду з
поданням про примусове проникнення до
житла боржника.

Державний виконавець усупереч вимогам
ч. 1 ст. 376 ЦПК України у судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений судом належним
чином.

Сторони виконавчого провадження
відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України у
судове засідання не викликалися.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, приходить
висновку, що подання не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві знаходиться виконавчий лист
2-132/10, виданий Шевченківським районним
судом м. Києва 29 квітня 2011 року про
конфіскацію майна ОСОБА_1, що належить
їй на праві власності на користь
держави.

20 травня 2011 року було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 26593572, боржнику надано
семиденний термін з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження на добровільне виконання
рішення суду.

Державний виконавець зазначає, що
боржникові направлялась вказана
постанова, що свідчить про його
обізнаність з приводу виконавчого
провадження.

Однак, у матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що свідчать про
отримання боржником вказаного
процесуального документу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
(надалі - Закон) копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 31
зазначеного вище Закону копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Так, державним виконавцем до подання
про примусове проникнення до житла не
додано жодного доказу на підтвердження
направлення копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
ОСОБА_1 та її отримання боржником, а
тому суд не може вважати, що ОСОБА_1 була
належним чином повідомлена про
наявність такого виконавчого
провадження та її обов'язок виконати
вирок суду у добровільному порядку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 27 Закону у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Таким чином, державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Між тим, до суду не подано жодного
належного та допустимого доказу, що
свідчив би про обізнаність боржника з
приводу наявного виконавчого
провадження та можливості
добровільного виконання рішення.

Згідно відповіді за відомостями
адресно-довідкового відділу УГІРФО
УМВС України м. Києві ОСОБА_1
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з актів державного
виконавця від 29 квітня 2013 року та 10
червня 2014 року, виходом державного
виконавця за адресою: АДРЕСА_1,
розшукати майно боржника не вдалося з
зв'язку з відсутністю осіб, що
проживають у вказаній квартирі.

Згідно відповіді Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна № 11166(И-2013) від 22
травня 2013 року ? АДРЕСА_1 зареєстрована
на праві власності за ОСОБА_1

Так, до подання не додано належних та
допустимих доказів, які б свідчили, що ?
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 дійсно належить боржнику
станом на час звернення з поданням до
суду. Адже, як вбачається з доданої до
подання копії листа Київського МБТІ,
яким засвідчено право власності ОСОБА_1
на вказану квартиру, довідка датована 22
травня 2013 р. Натомість, відомості про
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обтяжень з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна державний виконавець не
перевіряв.

Статтею 41 Конституції України
закріплено непорушність права
власності, що полягає в його
недоторканності, а водночас і в
недоторканості самого майна власника.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Так, державним виконавцем не зазначено,
кому належить на праві власності інша ?
частини зазначеної квартири, а том суд
не вважає за доцільне здійснення
примусового проникнення до житла
боржника, адже таким чином буде
порушений принцип непорушності права
власності та недоторканності майна
інших власників квартири.

Відповідно до ст. 30 Конституції України
кожному гарантується недоторканність
житла. Не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду. Принцип недоторканності житла
має неухильно дотримуватись також і
органами та посадовими особами
державної виконавчої служби, іншими
суб'єктами виконавчого провадження, у
зв'язку з примусовим виконанням рішень
судів та інших юрисдикційних органів
(посадових осіб).

Крім того, у відповідності до ст. 10
Закону України «Про охорону
дитинства», держава здійснює захист
дитини від усіх форм психічного
насильства

Діти - члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем (ст. 18
Закону України «Про охорону
дитинства»).

Таким чином, не виключено, що у
квартирі, примусове проникнення до
якої просить надати державний
виконавець, є діти, та надання дозволу
на таке проникнення може стати
результатом психічних травм дитини, що
є порушенням законодавства України про
захист дитинства.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 376
ЦПК України суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Так, участь державного виконавця у
розгляді подання про примусове
проникнення до житла боржника є
обов'язковою, сторони у судове
засідання не викликаються. Такий
процесуальний порядок розгляду судом
подання державного виконавця про
вирішення питання про примусове
проникнення до житла або іншого
володіння особи безумовно оправданий,
оскільки забезпечує інтереси дитини,
майнові інтереси фізичних та юридичних
осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
державний виконавець був належним
чином повідомлений про час та місце
слухання справи, однак у судове
засідання не з`явився, матеріали
подання не підтримав, тобто знехтував
своїм обов'язком доведення перед судом
переконливості та необхідності такого
способу виконання рішення суду.

Аналізуючи вказані норми права, суд
приходить до висновку, що така міра як
проникнення до житла боржника, є
крайньою мірою та має бути застосовано
державним виконавцем у виключних
випадках, після вичерпання всіх інших
можливих способів виконання рішення.
Враховуючи, що державним виконавцем не
надано до суду жодного доказу на
підтвердження отримання боржником
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження, не доведено,
що ? частини квартири АДРЕСА_1 на день
звернення до суду належать на праві
власності боржникові, матеріали
подання не містять жодної інформації з
приводу власників іншої ? частини
вказаної квартири, а також те, що
державний виконавець усупереч
обов'язку, продиктованому ч. 2 ст. 376 ЦПК
України не підтримав своє подання у
судовому засіданні, суд вважає, що
подання є необґрунтованим, а його
вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 376 ЦПК України,
суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про примусове
проникнення до житла боржника ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва.

Суддя: