Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2490/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Кам'янсько-Дніпровської міської ради,
треті особи без самостійних вимог на
предмет спору Державна земельна
агенція в м. Енергодар, Центр Державний
земельний кадастр, про усунення
перешкод у користуванні власністю,
скасування рішення та державних актів
на землю, усунення перешкод у
користуванні майном,

за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 на рішення
Кам'янсько-Дніпровського районного
суду Запорізької області від 18 квітня
2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що
являється власником житлового будинку
АДРЕСА_1, до якого у 90 роках минулого
століття зі згоди сусідки ОСОБА_4, яка
проживає в будинку НОМЕР_1, він провів
мережі водопостачання, газопостачання
і телефонну лінію. У листопаді 2012 року
ОСОБА_5, яка являється власником
будинку і земельної ділянки НОМЕР_2,
пошкодила частину водопроводу, яка
розташована під належною їй земельною
ділянкою. Посилаючись на те, що при
передачі відповідачеві у власність
частини земельної ділянки, під якою
розташовані комунікаційні мережі, було
порушено діюче земельне законодавство,
просив суд визнати протиправним і
скасувати рішення
Кам'янсько-Дніпровської міської ради
про передачу ОСОБА_5 у приватну
власність земельної ділянки, площею
0,0292га по АДРЕСА_2 та державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЗП № 141739.

У січні 2013 року ОСОБА_4 також звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_5,
Кам'янсько-Дніпровської міської ради
про скасування рішення міської ради та
державних актів на землю. Зазначала, що
являється власником житлового будинку
і земельної ділянки НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.
У 2005 році міська рада без її згоди і
відома незаконно вилучила у неї і
передала у власність ОСОБА_5 0,0292 га
земельної ділянки. З цих підстав
просила визнати протиправним та
скасувати рішення міськради та
Державний акт про право власності на
вказану земельну ділянку на ім'я
відповідача.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
15 лютого 2013 року вказані позови
об'єднані в одне провадження (том1:
а.с.103).

У грудні 2013 року позивачі доповнили
позовні вимоги і просили встановити
факти порушення вимог чинного
законодавства при передачі у власність
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 земельних ділянок,
визнати протиправними та скасувати
низку рішень міської ради, відновити
право користування ОСОБА_4 земельною
ділянкою, площею 0,292га, якою вона
відкрито користувалася протягом
п'ятдесяти років, і яка незаконно була
вилучена у неї і передана у власність
відповідача, усунути перешкоди ОСОБА_3
у користуванні комунікаційними
мережами (том2:а.с.226-231).

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
18 квітня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено у
повному обсязі.

В апеляційних скаргах про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про задоволення позову ОСОБА_4 і ОСОБА_3
посилаються на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

В засідання апеляційного суду
належними чином повідомлена про час і
місце розгляду справи апелянт ОСОБА_4
не з'явилася, направила клопотання про
відкладення розгляду справи,
пославшись на зайнятість її адвоката в
іншому судовому процесі. Колегія
суддів визнала причини неявки апелянта
і її представника неповажними і такими,
що не перешкоджають розгляду справи по
суті. Зайнятість адвоката у розгляді
справи, призначеної на 10-30 в
апеляційному адміністративному суді м.
Дніпропетровська, не є перешкодою для
його участі у розгляді цієї справи,
призначеної на 14-20.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що при
передачі відповідачеві у власність у
2005 році спірної земельної ділянки
права ОСОБА_3 як споживача послу з
водопостачання порушені не були,
оскільки технічні умови на
водопостачання і договір про
водопостачання належного йому будинку
був укладений через вісім років - у
серпні 2012 року. Прокладення позивачем
комунікації до свого будинку під
земельною ділянкою, власником якої
являється ОСОБА_5, без згоди останньої
за діючим земельним законодавством не
є підставою для припинення права
власності відповідача на цю земельну
ділянку.

Судом обґрунтовано залишені без
задоволення і вимоги ОСОБА_4 про
відновлення її права користування 0, 292
га спірної земельної ділянки і про
встановлення факту порушення
земельного законодавства посадовими
особами міської ради при передачі
сторонам по справі у власність
земельних ділянок.

Суд, при ухваленні рішення дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлених обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин норми матеріального
права. Апеляційна скарга не містить
доводів, які б свідчили про порушення
норм матеріального і процесуального
права, які призвели чи могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційних скарги про
упередженість суду, порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні. Допустимих доказів про
упередженість суду апелянти не надали,
ухвалення рішення про відмову у позові
не свідчить про упередженість судді і
його зацікавленість у вирішенні спору
на користь відповідачів.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Часиною першою ст.11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

За приписами ч.3 ст.10, ч.ч.1,2,4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
незаконність отримання відповідачем у
2005 році спірної земельної ділянки,
позивачі зазначали, що ОСОБА_4 відкрито
користувалася земельною ділянкою,
загальною площею 0,2166 га, розташованою
по АДРЕСА_2, НОМЕР_1, до складу якої
входила і спірна ділянка, протягом 50
років. У 1993 році вона надала ОСОБА_3
дозвіл на прокладку комунікацій до
його будинку АДРЕСА_1 і на облаштування
проїзду. У листопаді 2012 року позивачі
дізналися про те, що без згоди і відома
ОСОБА_4 міська рада передала їй у
власність земельну ділянку, але
меншого розміру, ніж вона займала в
дійсності, і що спірну земельну
ділянку, площею 0,292 га, без її згоди і
відома було вилучено у неї і передано у
власність ОСОБА_5

Вказані доводи позивачів належними і
допустимими доказами не
підтверджуються і спростовуються
іншими письмовими доказами. Відповідно
до правоустановчих документів на
житловий будинок НОМЕР_2 ОСОБА_4
успадкувала його у вересні 1972 року
(том2:а.с.208). Із доданих до заперечень на
апеляційну скаргу копій довідки
радгоспу „Кам'янка" за 1973 р. №14, витягу
із земельної шнурової книги за 1973 рік
(запис №390) вбачається, що ОСОБА_4 було
надано у користування 0,15 га
присадибної земельної ділянки. Згідно
проекту забудови земельної ділянки
індивідуального забудовника ОСОБА_3
члена СОТ „Лиман" по АДРЕСА_3 від 24.03.1995
року водопостачання до його садового
будинку передбачено через
артезіанську свердловину.
Централізоване водопостачання і
газопостачання садового будинку
проектом забудови не передбачалося
(том2: а.с.111-115).

Обставини набуття позивачем права
власності на її земельну ділянку також
досліджувалися судом першої інстанції
у відповідності з вимогами діючого ЦПК
України.

Відповідно до ст.118 ч.1 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 ЗК
України.

Згідно рішенню Кам'янсько-Дніпровської
міської ради №7 від 13.10.2009р. ОСОБА_4 була
передана у власність земельна ділянка,
площею 0,15 га, за її заявою, поданою до
міської ради (том2: а.с.17-18). 5 листопада
2009 року ОСОБА_4 була подана заява про
оформлення та видачу Державного акту
про право власності на земельну
ділянку, площею 0,15 га ( том2:а.с.7). Згідно
акту прийому-передачі межових знаків
на зберігання від 10.11.2009р. межі
переданої у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки, площею 0,15 га були закріплені
межовими знаками, які передані на
зберігання ОСОБА_4 При погодженні меж
із суміжними землекористувачами
будь-яких зауважень і заперечень не
надходило (том2: а.с.20, 21). Під час видачі
державного акта на право власності на
земельну ділянку та складення
технічної документації із землеустрою
щодо посвідчення права на земельну
ділянку у Виш някової М.Г. не було
ніяких заперечень чи зауважень
стосовно розмірів земельної ділянки,
яка була передана їй у власність, чи її
меж або розташування на місцевості.

Посилання апелянтів на порушення
працівниками землевпорядних
організацій вимог земельного
законодавства, підробку документів,
фальсифікацію, тощо при проведенні
приватизації належної ОСОБА_4
земельної ділянки не являються
підставою для висновку про
незаконність набуття відповідачем
права власності на спірну земельну
ділянку.

Порушення за заявою ОСОБА_4
кримінального провадження за фактом
підробки її підпису на документах при
виготовленні Державного акту про право
власності на землю не свідчить про
порушення відповідачем ОСОБА_5 права
ОСОБА_4 як суміжного землекористувача.

Посилання апелянтів на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, відмову у допиті свідків, тощо не
є підставою для скасування судового
рішення.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_5
чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні
комунікаціями, що прокладені з 1995 року
під спірною земельною ділянкою,
спростовуються зібраними у справі
доказами.

Як встановлено судом, спірна земельна
ділянка була передана у власність
відповідачеві у 2005 році, а будівництво
водопроводу здійснювалося позивачем
ОСОБА_3 у серпні 2012 року (том1: а.с.14-17, 199).
Прокладення водогінних труб під
спірною земельною ділянкою без згоди
її власника не є підставою для
припинення права власності на землю.
Вказаний конфлікт може бути вирішений
у інший спосіб, передбачений ст.ст.401, 402
ЦК України та ст.ст.98, 99 ЗК України.

За викладених обставин суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 не доведені належними і
допустими ми доказами, не ґрунтуються
на законі та задоволенню не підлягають.

За приписами ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додер жанням норм
матеріального і процесуального права.
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З огляду на викладене суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
з'ясував об ставини справи, надав
належну оцінку зібраним у справі
доказам. Оскаржуване рішення
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи, підстав для його скасування
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,308,313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
18 квітня 2014 року по цій справі залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: