Справа № 157/307/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Антонюк О.В. Провадження №
22-ц/773/814/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

з участю:

представника відповідача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дружини, за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 02 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 02 квітня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на її утримання в розмірі 300
(триста) грн. щомісячно, починаючи з 9
лютого 2014 року і до досягнення дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років. В
частині стягнення аліментів за один
місяць рішення допущено до негайного
виконання. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для даної
справи, порушення норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволені позову відмовити повністю.

В ході апеляційного розгляду справи
представник відповідача ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу із
зазначених у ній підстав.

Заслухавши пояснення
представника відповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не надає добровільно допомоги на
утримання дружини, встановивши, що він
являється працездатною особою, однак
не працює, але не позбавлений
можливості утримувати позивачку до
досягнення дитиною трьох років.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на
встановлених обставинах справи і
нормах матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що з
липня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебувають в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 3,4). Малолітня дитина
проживає разом із матір'ю, а тому
позивачка не працює, перебуває на
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення та
отримує допомогу до досягнення дитиною
трьох років (а.с.26).

Встановлено, що ОСОБА_3 є працездатним,
інвалідом не визнаний, утриманців, крім
спільної з позивачкою дитини, не має,
не працює та потребує лікування.

За положеннями частин 2, 4 ст. 84 СК
України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Право на утримання
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Тобто чинне законодавство надає
дружині, з якою проживає дитина, право
на її утримання від чоловіка.

Таким чином, незалежно від
працевлаштування, наявності
постійного заробітку чи розміру доходу
чоловік зобов'язаний утримувати
дружину, з якою проживає дитина, до
досягнення дитиною трьох років.

При визначенні розміру аліментів
на утримання дружини, суд першої
інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 80
СК України, яка передбачає, що розмір
аліментів одному з подружжя
визначається з урахуванням можливості
одержання утримання від повнолітніх
дочки, сина, батьків та з урахуванням
інших обставин, що мають істотне
значення.

Як вбачається з довідок
Відділу з виплати пенсій Управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі за № 389 та №
390, батьки відповідача забезпечують
себе матеріально самостійно, оскільки
отримують пенсію по інвалідності.

Доводи апелянта про його хворобу та
необхідність лікування підтверджено
виписками з медичної картки хворого,
консультативним висновком
спеціаліста, однак докази того, що
ОСОБА_3 є непрацездатною особою, у суду
відсутні.

Доказів, які б свідчили про те, що на
його утриманні перебувають інші особи,
відповідач суду не надав, як і не навів
інших обставин, які мають істотне
значення для задоволення його вимог.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що судом повно і всебічно
з'ясовані обставини справи, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а інші
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 02 квітня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: