Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/778/3951/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Осоцького І.І.

суддів Воробйової І.А.,

Краснокутської
О.М.

при секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іст Сайд
Девелопмент» на рішення Запорізького
районного суду Запорізької області від
24 грудня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іст Сайд
Девелопмент» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
третя особа: Реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції, про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа: Реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції, про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна.

В обґрунтування позову позивач
зазначало, що 08.08.2006 р. між ФОП ОСОБА_4 та
ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» було
укладено договір № 2 про спільну
діяльність, згідно з п. 1.1 якого сторони
зобов'язалися об'єднати свої вклади та
спільно діяти без створення юридичної
особи з метою будівництва та
подальшого отримання прибутку від
функціонування та/або реалізації
торгівельного комплексу та кафе з
відкритим майданчиком на земельній
ділянці, розташованій за межами
населеного пункту на АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2.1.1 договору ОСОБА_4
вніс в спільну діяльність, зокрема,
право користування земельною ділянкою,
площею 0,04 га, розташованою за межами
населеного пункту на АДРЕСА_1, що було
отримане ним на підставі договору
оренди земельної ділянки від 10.09.2005р.
Відповідно до п. 6.4 договору про спільну
діяльність об'єкт будівництва,
створений в процесі спільної
діяльності, вводиться в експлуатацію
ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» та
оформлюється у його власність.

На виконання цього договору ТОВ «Іст
Сайд Девелопмент» здійснило
будівництво об'єкту нерухомості,
визначеного договором, та звернулося
на початку 2013р. до ТОВ «Запорізьке
МБТІ» з метою підготовки технічної
документації для реєстрації права
власності. Але, як з'ясувалося, право
власності на приміщення НОМЕР_1,НОМЕР_2
будівлі торгівельного комплексу під
літ «А-2», що розташована на АДРЕСА_1 та
має поштову адресу: АДРЕСА_1,
зареєстроване за ОСОБА_5, на підставі
договору купівлі-продажу нежилого
приміщення НОМЕР_2 від 03.08.2010 р., та
ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу нежилого приміщення
НОМЕР_1 від 25.12.2012 р.

Рішення суду, на підставі яких ОСОБА_4
був власником вказаного майна на
момент укладення оспорюваних
правочинів, скасовані в апеляційному
порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 не набув право
власності на нежилі приміщення, які
були відчужені ним за спірними
договорами купівлі-продажу, а отже він
не мав повноважень на укладення
договорів купівлі-продажу нежилих
приміщень з ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На підставі зазначеного просило
визнати недійсними:

договір купівлі-продажу нежилого
приміщення НОМЕР_2 будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2 в
будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_5 03.08.2010р., посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстровий номер 1848, договір
купівлі-продажу нежилого приміщення
НОМЕР_1 будівлі торгівельного
комплексу літ. А-2 в будинку АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 25.12.2012р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстровий номер 11613;
скасувати державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_5 на зазначене
нежиле приміщення НОМЕР_1; скасувати
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_6 на зазначене нежиле приміщення
НОМЕР_1.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду, ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідність
висновків суду обставинам справи,
просило скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 11 лютого 2014
року апеляційну скаргу ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» задоволено, рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року скасовано, ухвалено нове рішення
про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 липня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_6 задоволено, рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 11 лютого 2014 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що
особа вільно, на власний розсуд, обирає
способи захисту цивільного права.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК
України можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Обрання неналежного способу захисту
може бути підставою для відмови у
задоволенні позову.

Пред»являючи позов, ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» посилалось на те, що
судове рішення про визнання за ОСОБА_4
права власності на указане нежитлове
приміщення в подальшому було
скасовано, а, відтак, він не мав права
відчужувати це приміщення ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів справи,
Рішенням № 38 від 24 вересня 2004 року
Долинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області (т. 1, а.с. 139) Приватному
підприємцю ОСОБА_4: була надана згода
(дозволено) на проектування
будівництва та функціонування
торгівельного комплексу, кафе з
відкритим майданчиком в районі
перехрестя АДРЕСА_1 із земель запасу
Долинської сільської ради площею 0, 04
га, за межами м. Запоріжжя. Цим рішенням
№ 38 також було дозволене ПП ОСОБА_4
капітальне будівництво після
узгодження проекту з відповідними
районними службами та оформлення права
власності на збудований об'єкт по мірі
вводу в експлуатацію з реєстрацією в
БТІ.

Розпорядженням голови
Запорізької районної державної
адміністрації Запорізької області від
10.02.2005 р. №? 1/291 (т. 1, а.с. 22) було
затверджено проект землеустрію
вказаної земельної ділянки та передано
Приватному підприємцю ОСОБА_4 в
довгострокову оренду строком на 12
років земельну ділянку площею 0, 04 га,
розташовану на АДРЕСА_1 для будівництва
та функціонування торгівельного
комплексу, кафе з відкритим
майданчиком. 10.08.2005 р. було встановлено
межі земельної ділянки в натурі.

На виконання вказаного
розпорядження 10 вересня 2005 року між
Запорізькою районною державною
адміністрацією Запорізької області та
Приватним підприємцем ОСОБА_4 було
укладено договір оренди (т. 1, а.с. 22)
земельної ділянки 0, 04 га кадастровий
номер :11:001:0450, розташованої на
АДРЕСА_1 для будівництва та
функціонування торгівельного
комплексу, кафе з відкритим
майданчиком. Договір нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_9 (зареєстровано в реєстрі за №
4610), зареєстровано в Запорізькій
регіональній філії ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам» 11 жовтня 2005 року.

Розпорядженням голови Запорізької
районної державної адміністрації
Запорізької області від 23.10.2005 р. (т. 1,
а.с. 140) ОСОБА_4 було надано згоду на
розробку проектної документації
торгівельного комплексу та кафе з
відкритим майданчиком.

23 грудня 2005 року між ПП ОСОБА_4
(замовник) та ТОВ «Проектстройсервіс»
(виконавець) було укладено договір № 42-1
на виконання робочого проекту по
об'єкту: «Торгівельний комплекс з кафе
і літнім майданчиком на АДРЕСА_1».
Згідно квитанції від 01.02.2006 р. та
квитанції № 006-13 від 06.07.2006 р. ОСОБА_4
було перераховано ТОВ
«Проектстройсервіс» 2500 грн. та 7000 грн. в
якості плати за проектні роботи (т. 1,
а.с. 141, 142).

06.02.2006 року між ПП ОСОБА_4 (Замовник) та
ТОВ «Лабіринт» (Підрядник) було
укладено договір будівельного підряду
№ 01/06/02/06, згідно з яким Замовник
доручив, а Підрядник зобов'язався
виконати роботу по будівництву
торгівельного комплексу та кафе з
відкритим майданчиком на земельній
ділянці загальною площею 0,04 га на
АДРЕСА_1 (т. ___ , а.с. 168, 169).

21.02.2006 року на засіданні містобудівної
Ради при головному управлінні
архітектури та містобудування м.
Запоріжжя (протокол № 324 від 21.02.2006 р.)
замовнику ПП ОСОБА_4 було узгоджено
предпроектні проробки розташування
торгівельного комплексу з кафе та
літнім майданчиком по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с.
146).

12 січня 2007 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
Запорізької області було видано
Приватному підприємцю ОСОБА_4 дозвіл №
2 на виконання будівельних робіт з
будівництва торгівельного комплексу
та кафе з відкритим майданчиком
АДРЕСА_1. Дозвіл № 2 на виконання
будівельних робіт був виданий ПП
ОСОБА_4 строком до 10.01.2008 року(т. 1, а.с. 147).

15 травня 2007 року між ПП ОСОБА_4 та ТОВ
«Лабіринт» було складено акт про
виконання робіт за вищевказаним
договором будівельного підряду №
01/06/02/06 від 06.02.2006 року та про оплату за
виконане будівництво.

Розпорядженням голови Запорізької
районної державної адміністрації
Запорізької області від 04.07.2008 р. за № 718
було затверджено акт прийому в
експлуатацію об'єкта: торгівельного
комплексу по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 148).

08 серпня 2006 року між ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» та ФОП ОСОБА_4 було
укладено договір № 2 про спільну
діяльність. Позивач вказує, що
будівництво нерухомого майна за
зазначеною адресою здійснювалося в
процесі спільної діяльності та повинно
було оформлюватися у власність
позивача. На підтвердження цього
позивач надав копію Договору
будівельного підряду № 43/10 (т. 1, а.с.
223-231), укладеного між ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» (Замовник) та ТОВ
«Лабіринт» (Генпідрядник), за яким
Замовник доручив, а Підрядник
зобов'язався виконати роботу по
будівництву об'єкту, розташованого
АДРЕСА_1. При цьому, об'єкти що були
продані за оспорюваними договорами
купівлі-продажу від 03 серпня 2010 року та
від 25 грудня 2012 року розташовані за
іншою адресою: по АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1).
Отже, Договір будівельного підряду №
43/10 не є підтвердженням доводів
позивача про здійснення ним
будівництва об'єктів, проданих за
оспорюваними договорами, а свідчить
про наявність домовленості із
будівництва іншого об'єкту АДРЕСА_1, що
передбачено іншим договором про
спільну діяльність, який міститься в
матеріалах справи (т. 2, а.с. 155-159).

Згідно п. 11.2 Договору № 2 про спільну
діяльність від 08 серпня 2006 року договір
може бути припиненим: за угодою сторін
та в інших випадках, передбачених
чинним законодавством України. Згідно
п. 4 ч. 1 ст. 1141 Договір простого
товариства припиняється у разі відмови
учасника від подальшої участі у
договорі простого товариства. В
Договорі № 2 про спільну діяльність
вказана адреса ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент»: 01011, м. Київ, вул. Панаса
Мирного, 16/13 (літ. «А»), яка є
місцезнаходженням цього товариства
згідно реєстраційних документів.
Згідно опису вкладення у цінний лист (т.
__ , а.с. 165) ОСОБА_4 07.10.2007 року на адресу
ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» було
надіслано лист від 01.10.2007 року (т. __ , а.с.
164) в якому ОСОБА_4 повідомляв директора
ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» про те, що у
зв'язку із невиконанням товариством
домовленостей ОСОБА_4 робить заяву про
відмову від подальшої участі у
Договорі № 2 про спільну діяльність. На
цьому листі міститься підпис та
печатка ПП ОСОБА_4 Тобто, ОСОБА_4 у
жовтні 2007 року зробив заяву про відмову
від подальшої участі у Договорі № 2 про
спільну діяльність шляхом надіслання
зазначеного листа на адресу ТОВ «Іст
Сайд Девелопмент».

Спори щодо спірного об'єкту
розглядалися судами неодноразово, у
тому числі і за участю ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» та ОСОБА_4

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 14 серпня 2007 року визнано
недобудовану споруду торгівельного
комплексу під літ. «А», розташовану на
перехресті АДРЕСА_1 об'єктом
нерухомості, якому присвоєно поштову
адресу: АДРЕСА_1. За ОСОБА_4 визнано
право власності на зазначену
недобудовану споруду. Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 02 квітня 2013 року наведене рішення
апеляційного суду скасовано,
провадження у справі - закрито.

Рішенням Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2007 року
визнано за ТОВ «Іст Сайд Девелопмент»
право власності на 80/100 частин
недобудованої споруди торгівельного
комплексу під літ «А», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за
ОСОБА_4 право власності на 20/100 частин
недобудованої споруди торгівельного
комплексу під літ «А», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 13 березня 2012 р. по справі №
22-1513/12 (т. 1, а.с. 189, 190) зазначене рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 05 жовтня 2007 року
скасоване, провадження у справі
закрито, допущено поворот виконання
рішення шляхом скасування реєстрації
права власності за ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» на 80/100 частин
недобудованої споруди торгівельного
комплексу під літ «А», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_4 на 20/100
частин недобудованої споруди
торгівельного комплексу під літ «А»,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Скасовуючи рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 05
жовтня 2007 року колегія суддів у цій
справі зазначила, що у сторін, одна із
яких є підприємець а інша юридична
особа, виник спір, щодо невиконання
умов господарського договору, 08.08.2006
року, який підвідомчий господарському
суду.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 09 лютого 2009 року по
справі № 2-518/2009р. за ОСОБА_4 визнано
право власності на нежиле приміщення,
будівлі торгівельного комплексу літ.
А-2 НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1.

03 серпня 2010 року за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу,
про недійсність якого заявлено вимогу
позивачем у даній справі, ОСОБА_5
придбала у ОСОБА_4 нежиле приміщення,
будівлі торгівельного комплексу літ.
А-2 НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1. На
підставі цього договору від 03 серпня 2010
року в реєстрі прав власності на
нерухоме майно за ОСОБА_5 09.08.2010 року
було зареєстроване право власності на
вказане нежиле приміщення НОМЕР_2.

В подальшому, ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 24 жовтня
2013 року Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 09 лютого 2009 року по
справі № 2-518/2009 р. було скасовано,
провадження у справі - закрито. Питання
про поворот виконання рішення не
вирішувалося.

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 28
жовтня 2012 року за ОСОБА_4 визнано право
власності на нежитлове приміщення
НОМЕР_1 будівлі торгівельного
комплексу літ. А-2, розташованої по
АДРЕСА_1.

25 грудня 2012 року за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу,
про недійсність якого заявлено вимогу
позивачем у даній справі, ОСОБА_6
придбав у ОСОБА_4 нежиле приміщення
НОМЕР_1 будівлі торгівельного
комплексу літ. А-2, розташованої по
АДРЕСА_1. На підставі цього договору від
25 грудня 2012 року в реєстрі прав
власності на нерухоме майно за ОСОБА_6 26
грудня 201 року було зареєстроване право
власності на вказане нежиле приміщення
НОМЕР_1.

В подальшому, ухвалою Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 12
квітня 2013 року заочне рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28 жовтня 2012 року
скасовано, а ухвалою цього ж суду від 18
травня 2013 року позов залишено без
розгляду. Питання про поворот
виконання рішення не вирішувалося.

Отже, судові рішення, на підставі яких
ОСОБА_4 та ТОВ «Іст Сайд Девелопмент»
набували право власності на спірні
приміщення, скасовані.

Враховуючи наведене, а також положення
ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду, але лише
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, колегія суддів
вважає, що оскільки ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» не було стороною
договорів купівлі-продажу, які
товариство оспорило у даній справі, а
отже вони (договори) не підлягають
визнанню недійсними за позовом цього
товариства, а тому правових підстав у
позивача для звернення до суду зі
вказаним вище позовом не було.

Стаття 215 ЦК України встановлює
загальне правило про те, що правочин є
недійсним у зв'язку з недодержанням в
момент його вчинення стороною
(сторонами) загальних вимог, які
необхідні для чинності правочину,
передбачених статтею 203 ЦК України.

Однак, статтею 216 ЦК України визначено
особливі правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, права особи, яка вважає
себе власником майна, не підлягають
захистові шляхом задоволення позову з
використанням правового механізму,
встановленого статтями 215, 216 ЦК
України.

Суд першої інстанції по суті правильно
відмовив у позові, хоча і з інших
підстав, тому судове рішення у
відповідності до п.4 ст.309 ЦПК України
підлягає зміні в частині підстав
відмови у позові.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іст Сайд
Девелопмент» задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року у цій справі змінити в частині
правового обґрунтування відмови в
позові.сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: