АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/654/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2982/14
Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л. Г.
Доповідач Омельченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Омельченко Л.М.

Суддів:
Бондаревської С.М., Триголова В.М.

при секретарі
Ачкасовій О.Н.

З участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

Відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

Третьої особи Кириченко Т.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Решетилівського районного
суду Полтавської області від 08 липня
2014 року

по справі за заявою ОСОБА_6 про
забезпечення позову за позовними
вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання недійсними договорів
дарування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання недійсними договорів
дарування, а також подав письмову заяву
про забезпечення позову.

Ухвалою Решетилівського районного
суду Полтавської області від 08 липня 2014
року заяву ОСОБА_6 про забезпечення
позову задоволено.

Постановлено накласти арешт на
житловий будинок, зазначений у плані
літ.А-1, розмір житлової площі якого
становить 25,9 кв.м, загальною площею 55,7
кв.м, та господарські будівлі: сарай
«Б», сарай «б», сарай «б1», сарай «б2»,
навіс «б3», сарай «В», погріб «в», навіс
«в1», убиральню «Г», літній душ «Д»,
гараж «Е», трубопровід №2, ворота
огорожу №3, огорожу №4, огорожу №5,
огорожу №6, вигрібну яму №7, що
знаходяться по АДРЕСА_1, розташовані на
земельній ділянці приватної форми
власності 0,0785 га, кадастровий номер
52455100:30:003:0390, який належить ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
підставі договору дарування,
укладеного 25 вересня 2013 року державним
нотаріусом Решетилівської державної
нотаріальної контори Кириченко Т.М.,
посвідчений у реєстрі № 1-1347,
зареєстрований у державному реєстрі
речових правна нерухоме майно про
реєстрацію права власності за
індексним номером 6223698 від 25 вересня 2013
року та земельну ділянку площею 0,0785 га
в межах згідно з планом в державному
акті, передану для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер 532455100:30:003:0390, що
розташована по АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
на підставі договору дарування,
укладеного 25 вересня 2013 року державним
нотаріусом Решетилівської державної
нотаріальної контори Кириченко Т.М.,
посвідчений у реєстрі № 1-1348,
зареєстрований у державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності за
індексним номером 6223833 від 25 вересня 2013
року.

В апеляційному порядку ухвалу суду
оскаржила ОСОБА_3

Апелянт просить вищевказану ухвалу
місцевого суду скасувати, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, які
регулюють підстави, умови та порядок
забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає відхиленню за
наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1
ЦПК України, за наслідками розгляду
скарги на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням норм закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсними
договорів дарування (а.с.2-6). Посилався
на те, що між ним та ОСОБА_4 існує спір
про стягнення боргу в сумі 1532000 грн.00
коп., який розглядається місцевим
судом. Також йому стало відомо, що 25.09.2013
року останній все належне йому
нерухоме майно, згідно договору
дарування, подарував своїй матері
ОСОБА_3 (а.с. 22-23).

Разом з вищевказаними позовними
вимогами, ОСОБА_6 подав письмову заяву
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на домоволодіння і
земельну ділянку, вказуючи, що ОСОБА_3
може розпорядитися житловим будинком і
земельною ділянкою, що є предметом
позову, зробивши їх відчуження на
користь інших осіб, що ускладнить або
зробить неможливим виконання рішення
суду в разі його задоволення (а.с.24,26).

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

У п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року, «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
зазначено, що, згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК
України, позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України,
кожен вид забезпечення позову має бути
співмірним заявленим позивачем
вимогам.

За змістом п.4 Постанови Пленуму ВСУ №9
від 22 грудня 2006 року, суд, вирішуючи
питання про забезпечення позову
зобов»язаний, зокрема, з»ясувати, чи
відповідає обраний вид забезпечення
позову заявленим позовним вимогам
(предмету позову), чи буде дотриманий
справедливий баланс інтересів як
позивача, так і інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв»язку із
вжиттям заходів забезпечення позову.

Аналіз пред»явленої до суду позовної
заяви, долучених до неї письмових
документів не дає підстав зробити
висновок, що позов є явно надуманим і не
має реального (фактичного) підґрунтя.
Оскільки у позові оспорюється
правомірність правочинів щодо
відчуження нерухомого майна
(домоволодіння та земельної ділянки) і
ставиться питання про скасування його
державної реєстрації права власності,
оформленого на ім»я ОСОБА_3, то обраний
судом вид забезпечення позову
відповідає предмету спору і забезпечує
справедливий баланс інтересів усіх
сторін спору.

Таким чином, ухвала суду першої
інстанції є законною, обґрунтованою,
постановленою з дотриманням норм
процесуального права, тому колегія
суддів не знаходить підстав для її
скасування.

За таких обставин, апеляційна скарга
підялгає відхиленню, а ухвала
місцевого суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307 ч.2 п.1, 312 ч. 1 п. 1,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Решетилівського районного суду
Полтавської області від 08 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: