АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8052/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бойко О. М. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 рокуАпеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 липня 2014 року

за позовом ОСОБА_2 до Комунального
закладу освіти «Середньої
загальноосвітньої школи № 17»
Дніпропетровської міської ради про
відшкодування шкоди, -

В с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до КЗО «СЗШ № 17»
Дніпропетровської міської ради про
відшкодування моральної шкоди
посилаючись на те, що 24.05.2012 року вона
звернулася до директора КЗО «СЗШ № 17»
м. Дніпропетровська з письмовою заявою,
в якій вказала на обов'язок директора
цієї школи відкрити групи німецької
мови в класах початкової школи,
зазначивши, що невиконання цієї дії
порушить її конституційне право на
працю. Листом від 26.06.2012 року за № 592
директор школи Гавриленко Н.В. надала
їй відповідь про те, що батьки
висловили бажання, щоб їх діти вивчали
англійську мову, а позивач на
батьківських зборах мала можливість
переконати батьків в необхідності
вивчення німецької мови. Така
відповідь Гавриленко Н.В., на думку
позивача, є порушенням ст.ст.28,43
Конституції України, ст.29 Закону
України «Про загальну середню освіту»,
ст.60 Закону України «Про освіту»,
ст.ст.2,6 Закону України «Про засади
запобігання та протидії дискримінації
в Україні». Позивач глибоко ображена
такими діями директора школи, які
вважає зухвалою зневагою до неї.
Зневага та образа з боку директора
школи вчинила на позивача глибокий
вплив і після отримання вказаного
листа позивач втратила здатність
перекладати вірші Г. Гейне на тому
творчому рівні, що притаманний
позивачу, як автору перекладів творів
Г. Гейне з німецької мови на російську
мову. Тому позивач просила суд
зобов'язати відповідача відшкодувати
їй завдану моральну шкоду за акт
дискримінації у формі утиску, що
призвів до втрати її творчих
здібностей в розмірі 10.000,00 грн. (а.с.2-4).

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 09
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог - відмовлено (а.с.45).

В апеляційній скарзі (а.с.54-66) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалите нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити, оскільки:

- немає жодних спорів між сторонами
щодо строків розгляду заяви позивача
від 24.05.2012 року;

- позивач звернулась до суду з позовом
про забезпечення її конституційного
права на працю;

- змістом спірних відносин є невизнання
відповідачем того факту, що директор
школи вчинила акт приниження честі та
гідності позивача шляхом створення
листа на її адресу, що містить
посилання на неіснуючі норми
Конституції України та законів України
і цим актом їй спричинено моральну
шкоду;

- апелянту не було надіслано копії
заяви прокурора, що є порушенням вимог
ст.ст.57,58,60,212 ЦПК України;

- правові підстави участі в розгляді
справи прокурора відсутні;

- позивачем ретельно зазначено форму і
зміст акту дискримінації та як
наслідок спричинення моральної шкоди.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є обґрунтованою і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що позивач знаходиться в трудових
відносинах з відповідачем; відповідь
директора школи на заяву позивача про
відкриття групи німецької мови в
класах початкової школи не містить
жодних критеріїв утиску зі сторони
директора на адресу позивача, а тому
відсутні підстави для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами наявні спірні
правовідносини щодо права позивача на
працю.

Разом з тим позовна заява не містить
вимоги про захист права позивача на
працю.

Позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди обгрунтовані
позивачем посиланням на її
дискримінацію з боку відповідача в
формі утиску, наслідком чого позивач
вважає себе ображеною, що призвело до
втрати її творчих здібностей (а.с.2-4).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні»
дискримінацією є ситуація, за якої
особа та/або група осіб за їх ознаками
раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
віку, інвалідності, етнічного та
соціального походження, громадянства,
сімейного та майнового стану, місця
проживання, мовними або іншими
ознаками, які були, є та можуть бути
дійсними або припущеними (далі - певні
ознаки), зазнає обмеження у визнанні,
реалізації або користуванні правами і
свободами в будь-якій формі,
встановленій цим Законом, крім
випадків, коли таке обмеження має
правомірну, об'єктивно обґрунтовану
мету, способи досягнення якої є
належними та необхідними.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні» формами
дискримінації є: пряма дискримінація,
непряма дискримінація, підбурювання до
дискримінації, пособництво у
дискримінації, утиск.

Як на доказ здійснення щодо неї утиску
збоку директора школи, позивач
посилається на текст відповіді в листі
від 26.06.2012 року за № 592 (а.с. 6).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні» утиск -
небажана для особи та/або групи осіб
поведінка, метою або наслідком якої є
приниження їх людської гідності за
певними ознаками або створення
стосовно такої особи чи групи осіб
напруженої, ворожої, образливої або
зневажливої атмосфери.

Згідно цієї норми закону утиск, як
форма дискримінації, може
здійснюватися у вигляді: 1). небажаної
для потерпілого поведінки, метою або
наслідком якої є приниження людської
гідності потерпілого за певними
ознаками; 2). створення стосовно
потерпілого напруженої, ворожої,
образливої або зневажливої атмосфери.

В позовній заяві сама позивач
наголошує на тому, що з боку
відповідача була небажана щодо неї
поведінка у вигляді надання відповіді
на її заяву.

За змістом п.7 ч.1 ст.1 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні» небажана для
потерпілого поведінка може
здійснюватися умисно з метою
приниження людської гідності
потерпілого або ж приниження людської
гідності потерпілого може бути просто
наслідком небажана для потерпілого
поведінка, тобто небажана для
потерпілого поведінка особи, яка
здійснює дискримінацію є неумисною.

Позовна заява не містить посилання
позивача на те, що небажана для неї
поведінка відповідача була здійснена
умисно з метою приниження її людської
гідності.

Таким чином позовні вимоги
обґрунтовані позивачем посиланням на
дискримінацію щодо неї з боку
відповідача у формі утиску у вигляді
неумисної небажаної для позивача
поведінки відповідача, наслідком якої
є приниження її людської гідності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні» необхідним
елементом дискримінації у формі утиску
є наявність приниження людської
гідності потерпілого.

Законом України «Про засади
запобігання та протидії дискримінації
в Україні» термін «приниженням
людської гідності» не визначений.

Захист порушених немайнових прав
фізичної особи, а саме захист честі,
гідності та ділової репутації
передбачено ст.277 ЦК України.

Згідно з роз'ясненнями, зазначеними в
п.15 постанови № 1 від 27 лютого 2009 року
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», при розгляді справ
зазначеної категорії суди повинні мати
на увазі, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Зміст відповіді директора школи на
заяву позивача про відкриття групи
німецької мови в класах початкової
школи не містить недостовірної
інформації, тобто такої, яка не
відповідає дійсності.

Доказів того, що наявна в листі
директора школи відповідь на її заяву
про відкриття групи німецької мови в
класах початкової школи є такою, що
порушує її особисті немайнові права, а
саме: принижує її людську гідність,
позивач суду не надала.

З врахуванням вищевказаного суд першої
інстанції відповідно до положень ч.1
ст.60 ЦПК України дійшов правильного
висновку про недоведеність позовних
вимог про прояв з боку відповідача
дискримінації до позивача шляхом
викладення відповіді в листі директора
шкоди від 26.06.2012 року за № 592.

За таких обставин відсутні підстави
для відшкодування моральної шкоди з
підстав, передбачених ст.15 Закону
України «Про засади запобігання та
протидії дискримінації в Україні»,
оскільки зазначена позивачем втрата
нею здатності перекладати вірші Г.
Гейне на тому творчому рівні, що їй
притаманний, як автору перекладів
творів Г. Гейне з німецької мови на
російську мову, є наслідком, а не
підставою відшкодування моральної
шкоди.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 09
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: