АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5947/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2798/14
Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко
Доповідач Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року м. Полтава

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 29 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення порядку участі у вихованні
та спілкуванні батька з дитиною,

В С Т А Н О В И Л А
:

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 29 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визначення порядку участі у
вихованні та спілкуванні батька з
дитиною відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати та постановити нове про
задоволення його позову в повному
обсязі. В обґрунтування посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи , безпідставне не взяття до
уваги рішення виконавчого комітету
Октябрської районної у м. Полтаві ради,
яким визначено порядок участі позивача
у спілкуванні та вихованні сина.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку про її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вірно встановлено судом, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після припинення спільного проживання
в червні 2014 року, дитина проживає разом
з матір'ю.

Позивач проживає окремо, в
трьохкімнатній квартирі своїх батьків.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов від 19 серпня 2013
року, для виховання та розвитку дитини
в ній створені всі належні умови,
виділено окрему вмебльовану кімнату.

Не маючи можливості добровільно
вирішити з відповідачем питання про
виховання та спілкування з сином,
ОСОБА_1 в серпні 2013 року звернувся до
органу опіки та піклування із заявою
про визначення порядку участі у
вихованні та його спілкуванні з сином
ОСОБА_3.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
дійшов висновку щодо не доведеності
позивачем факту перешкоджання
відповідачем у спілкуванні йому з
сином та встановив факт не виконання
ним рішення виконавчого комітету «Про
визначення порядку участі у вихованні
та спілкуванні батька з дитиною» від 27
серпня 2013 року.

Колегія суддів не може погодитись з
вказаним висновком з наступних
підстав.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Таким чином законодавчо закріплено
право на спілкування з дитиною та
участі у її вихованні того з батьків,
хто не проживає спільно з дитиною та
відповідно обов'язок того з батьків, з
ким проживає дитина, не чинити перешкод
у здійсненні такого права. При цьому,
таке право повинно реалізовуватись
саме в прямих контактах з дитиною,
тобто на побаченні з нею, що є основною
формою особистого спілкування.

За змістом ч.2 ст. 158 СК України, рішення
органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання.

У відповідності до ч.1 ст. 159 СК України,
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Рішенням виконавчого комітету
Октябрської районної у м. Полтаві ради,
як органу опіки та піклування № 206 від 27
серпня 2013 року заяву ОСОБА_1 задоволено
та визначено порядок участі ОСОБА_1 у
спілкуванні та вихованні малолітнього
сина ОСОБА_3, а саме: кожного робочого
дня тижня при наявній можливості та за
домовленістю з матір'ю з 07-09 години
ранку для супроводу дитини до
навчального закладу, кожної суботи або
неділі місяця з 10-00 до 18-00 години за
місцем проживання батька з правом
прогулянок по місту, враховуючі
погодні умови та не порушуючи режиму
дня дитини, турбуючись про стан її
здоров'я, а також оздоровлювати дитину
під час літніх канікул та відпустки
батька строком 10-20 днів.

Як встановлено в ході розгляду
апеляційної скарги, спілкування
позивача з сином повністю припинилось
в грудні 2013 року у зв'язку з тим, що мати
хлопчика відмовлялась надати сина
батькові з мотивів не бажання
останнього з ним спілкуватись.

Вказаний факт визнаний сторонами та
розцінюється судом як обставина, що
свідчить про наявність створення
відповідачем перешкод позивачу в його
бажанні спілкуватись з сином та
приймати участь в його вихованні.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції щодо відсутності факту
порушення відповідачем прав позивача
як батька на спілкування з сином є
невірним та не відповідає матеріалам
справи.

Той факт, що сторони не змогли дійти
певної згоди щодо порядку та способу
спілкування батька з сином - є
звернення ОСОБА_1 в серпні 2013 року до
органу опіки та піклування з проханням
встановити такий порядок, який в межах
своєї компетенції прийняв рішення про
задоволення заяви батька.

Між тим, підставою для звернення до
суду з вказаним позовом є небажання
матері малолітнього ОСОБА_2
виконувати вказане рішення органу
опіки та піклування, що свідчить про
наявність підстав для захисту
інтересів позивача в порядку ч.1 ст.ё159
СК України.

На вказані обставини суд першої
інстанції належної уваги не звернув та
прийшов до помилкового висновку про
недоведеність позовних вимог.

Зазначене свідчить про наявність
підстав для скасування рішення
місцевого суду та постановлення по
справі нового рішення про задоволення
позову.

Визначаючи способи участі ОСОБА_1 у
вихованні та в спілкуванні з сином,
колегією суддів беруться до уваги
вимоги ч.2 ст. 159 СК України, а також той
порядок участі у спілкуванні та у
вихованні, який був визначений органом
опіки та піклування.

При цьому, колегія суддів зважує на те,
що батько в свій час приймав активну
участь в житті дитини, приділяв увагу
його фізичному та творчому розвитку,
надавав матеріальну допомогу.

За вказаних обставин, виходячи з
інтересів дитини, її життєвого ритму,
віку та стану здоров'я, колегія суддів
вбачає за можливе визначити спосіб
участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3
наступним чином :

- впродовж понеділка - п'ятниці
супроводжувати сина ОСОБА_3 із
навчального закладу та/або місця його
постійного проживання до позашкільних
закладів освіти, дитячих спортивних
закладів, а також часу, необхідного для
супроводження із таких закладів до
місця його постійного проживання;

- дозволити батькові кожної суботи
місяця спілкування з сином за місцем
його проживання, з правом прогулянок по
місту без присутності ОСОБА_2;

- під час літніх канікул дозволити
спільний відпочинок та оздоровлення до
20 днів поспіль.

З огляду на наведені обставини, судове
рішення підлягає скасуванню з
постановленням по справі нового
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 29 липня 2014 року скасувати
та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення порядку участі у вихованні
та спілкуванні батька з дитиною
задовольнити частково.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 у
вихованні та спілкування з сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:

- кожного робочого дня тижня, впродовж
понеділка - п'ятниці, з урахуванням
стану здоров'я дитини, супроводжувати
сина ОСОБА_3 із навчального закладу
та/або місця його постійного
проживання до позашкільних закладів
освіти, дитячих спортивних закладів, а
також часу, необхідного для
супроводження із таких закладів до
місця його постійного проживання;

- кожної суботи протягом часу з 10 до 18
години за місцем проживання ОСОБА_1 з
правом прогулянок по місту, без
присутності ОСОБА_2;

- спільний відпочинок та оздоровлення в
період літніх канікул строком до 20 днів
поспіль.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 121 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді:

З оригіналом згідно.