У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

з участю - ОСОБА_1 та представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
15 січня 2014 року по справі за позовом ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із даним позовом,
мотивуючи тим, що 07.03.2007 року між
сторонами було укладено кредитний
договір б/н, згідно якого відповідачка
отримала кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку із сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,8%
на рік.

Однак, взяті на себе зобов'язання по
поверненню кредиту відповідач не
виконала, що призвело до виникнення
заборгованості, яка станом на 31.08.2013
року становить 30535,55 грн. з яких: 9943 грн.
заборгованість за кредитом, 11642,78 грн.
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 7018,83 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1430,26 грн. - штраф
(процентна складова).

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 15 січня 2014 року
та додатковим рішенням цього ж суду від
27 березня 2014 року стягнуто із ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за договором кредиту в
розмірі 30535,55 грн., що складається із:
9943,68 грн. - заборгованість за кредитом,
11642,78 грн. - заборгованість за
відсотками, 7018,33 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом, 500
грн. - штраф (фіксована частина), 1430,26 -
штраф (процентна складова) та сплачені
позивачем судові витрати в розмірі 305,36
грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав для задоволення
позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка
підтримала доводи, викладені в
апеляційній скарзі, представника ПАТ
КБ «Приватбанк» - Гриниха Т.Ю., яка
просить рішення суду залишити без змін,
перевіривши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що
07.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
б/н, згідно якого відповідач отримала
кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, із сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,8%
на рік і у квітні 2008 року відповідачкою
отримано 10000 грн.

Отримання коштів відповідачкою не
заперечується.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов Договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно п.6.5 Умов надання банківських
послуг, позичальник зобов'язується
погашати кредитом, відсотками за його
використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
договором.

З наданих розрахунку заборгованості
вбачається, що заборгованість
відповідачки за кредитним договором
б/н від 07.03.2007 року, станом на 31.08.2013 рік
становить 30535,55 грн., з яких: 9943,68 грн. -
заборгованість за кредитом, 11642,78 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 7018,83 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1430,26 грн. - штраф
(процентна складова).

За таких обставин, суд першої інстанції
встановивши правовідносини сторін, які
випливають із встановлених обставин та
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги.

Доводи апеляційної скарги про не
застосування строку позовної давності
не може бути прийнято до уваги,
оскільки до п.7 ч.13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч.11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавцем з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту (Постанова
Верховного Суду України у справі № 6-126
цс 13 від 20.11.2013 року).

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення і
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.3, 4 ст. 267 ЦК України).

Заяву або клопотання про застосування
строку позовної давності
відповідачкою не подавалося, а тільки в
апеляційній скарзі нею зазначається,
що судом першої інстанції повинно було
застосовано строк позовної давності, і
таке клопотання не заявлено і в суді
апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.