КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5879/13-ц
Провадження № 2/488/327/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.05.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючої у справі судді -
Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: Миколаївська Універсальна
Товарно- сировинна Біржа, приватний
нотаріус Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на
майно в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О
В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
квартири дійсним та визнання за нею
права власності на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_8.

В своїй заяві зазначає те, що 07.04.1997 року
між її батьком ОСОБА_8 та відповідачами
ОСОБА_5, ОСОБА_4, який діяв від свого
імені та від імені своїх, на той час,
неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
було укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 на Миколаївській
Універсальній Товарно- сировинній
біржі, про що в Журналі реєстрації
біржових угод з нерухомістю зроблено
запис за № 723 від 07.04.1997р. та
зареєстрований 11.04.1997р. в
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації за
реєстровим № 9490. Працівники біржі
завірили батька, що подальшого
нотаріального посвідчення договір не
потребує.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, після його
смерті вона не може оформити спадщину
через те, що договір не посвідчений
нотаріально. Оскільки іншим способом
вирішити це питання неможливо, з метою
реалізації своїх спадкових прав, вона
змушена звернутися до суду. Далі
зазначила, що зазначений договір
купівлі-продажу виконаний обома
сторонами. Крім того вона просила
визнати за нею право власності на
вказану квартиру на підставі ст.41
Конституції України, ст.ст.321, 328, 331 ЦК
України. Посилаючись на наведене,
просила позов задовольнити.

За заявою позивача, яка просила
долучити до справи у якості
відповідача ОСОБА_6, яка є її матір'ю,
суд ухвалою долучив її до участі у
справі.

В судовому засіданні позивачка змінила
підставу та предмет позову, в якому
просила визнати договір
купівлі-продажу №723 від 07.04.1997 року,
зареєстрованого Миколаївською
Товарно- сировинною біржею та визнати
за нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 50,50 кв.м.,
житловою площею 28,60 кв.м. в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
оскільки тільки вона прийняла спадщину
після смерті спадкодавця. Відповідач
ОСОБА_6 у нотаріуса відмовилася від
своєї частки спадщини на її користь.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5в судове
засідання не з'явилися, про час і місце
судового засідання були сповіщені
через оголошення в газеті "Рідне
Прибужжя", а тому вважаються
повідомленими належним чином у
відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилася, надала заяву
про розгляд справи в її відсутність,
позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи -
«Миколаївська Універсальна
Товарно-сировинна біржа» в судове
засідання не з'явився, був повідомлений
належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явилася, направила заяву про слухання
справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши докази, надані сторонами,
суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

07 квітня 1997 року між ОСОБА_8 (батьком
позивачки) та відповідачами ОСОБА_5,
ОСОБА_4, який діяв від свого імені та від
імені своїх, на той час неповнолітніх
дітей, ОСОБА_9, ОСОБА_10, було укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. Договір був укладений на
Миколаївській Універсальній
Товарно-сировинній біржі,про що в
журналі реєстрації біржових угод з
нерухомістю зроблено запис за № 723 від
07.04.1997р.

11.04.1997 р. право власності на
зазначену квартиру було зареєстровано
на ім'я ОСОБА_8 у Миколаївському
міжміському бюро технічної
інвентаризації та зроблена запис за
реєстровим № 9490.

Судом встановлено, що договір
виконаний сторонами в повному обсязі:
ОСОБА_8 сплатив продавцям оговорену
вартість квартири, вселився в неї,
зареєструвався там, а відповідачі
отримали оплату, звільнили квартиру
від побутового майна та здійснили
виселення та зняття з реєстрації з неї.

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР (в
ред.. ЦК 1963р.), що діяв на момент
укладення договору, договір
купівлі-продажу квартири повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією з сторін є громадянин,
недодержання цієї вимоги тягне
недійсність договору. Відповідно до
ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у
випадках, зазначених в законі,
нотаріальної форми угоди, тягне за
собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР
передбачає, що право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі.

Відповідно до ст.657 ЦК України в
редакції ЦК 2003 р. договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлого
будинку (квартири) чи іншого нерухомого
майна укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Із пунктів 3, 4 ст.334 ЦК України
вбачається, що право власності на майно
за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішення суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Оскільки відносини виникли до набрання
чинності ЦК України (в ред. 2003р.), то
відповідно до п.п.1,4 заключних та
перехідних положень ЦК України 2003р.
необхідно керуватися нормами ЦК УРСР (в
ред.1963р.)

Таким чином суд дійшов до висновку, що
позов в частині визнання договору
дійсним обґрунтований та підлягає
задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо
визнання за ОСОБА_2 права власності на
вказану квартиру в порядку спадкування
за законом, суд вважає, що вони також
підлягають задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки-
ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, виданим 30.05.2013 року.
Корабельним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції, актовий
запис № 391. ( а.с. 13)

Після його смерті відкрилась
спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. (
а. с.8, 10-11)

Листом приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 № 247/02-14 від 01.08.2013р.
повідомлено, що після смерті ОСОБА_8
відкрита спадкова справа № 45/2013 (індекс
справи № 02-14). ( а. с. 15-29)

Проте видати свідоцтво про право
на спадщину за законом позивачці не
можливо через недотримання сторонами
норм Закону України «Про товарну
біржу» при укладанні договору
купівлі-продажу квартири, оскільки
продавцями квартири виступали
декілька членів біржі та неповнолітні
діти продавця. (а. с. 8) Матір позивачки
ОСОБА_6 25.06.2013р. у нотаріуса відмовилася
від частки своєї спадщини після смерті
чоловіка на користь дочки ОСОБА_2 ( а. с.
16)

В свою чергу, згідно зі статтею 1217
ЦК України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Згідно з
частиною 1 статті 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Згідно
статті 1261 ЦК України в першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, другий з подружжя та
батьки.

Як встановлено судом, спадкоємцем
першої черги за законом вказаного
спадкового майна після смерті батька є
позивачка по справі, інших спадкоємців
судом не виявлено.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права і
обов'язки, що належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини.

Оскільки позивач звернулась до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини у встановлений
законодавством строк, суд приходить до
висновку, що позивач, є таким, який
прийняв вказану спадщину.

Таким чином, судом встановлено
факт повного виконання спірного
договору купівлі-продажу нерухомості,
то суд вважає за можливе визнати угоду
дійсною та за позивачем визнати право
власності в порядку спадкування за
законом, як спадкоємцем першої черги на
квартиру АДРЕСА_1. Отже позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України суд,

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_2- задовольнити.

Визнати дійсним договір № 723
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 07 квітня 1997 року між ОСОБА_8, з
одного боку, та ОСОБА_5, ОСОБА_4, який
діяв від свого імені та від імені своїх,
на той час, неповнолітніх дітей ОСОБА_9,
ОСОБА_10, з іншого боку, на Миколаївській
Універсальній Товарно- сировинній
біржі, про що в Журналі реєстрації
біржових угод з нерухомістю зроблено
запис за № 723 від 07.04.1997р. та
зареєстрований 11.04.1997р. в
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації за
реєстровим № 9490, згідно з яким ОСОБА_5,
ОСОБА_4, який діяв від свого імені та від
імені своїх, на той час неповнолітніх
дітей,: ОСОБА_9, ОСОБА_10, продали, а
ОСОБА_8, купив квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
в порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_8,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м.Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
В. Г. Циганок