У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, третя особа - Третя
Дніпропетровська Державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на квартиру в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання
права власності на квартиру в порядку
спадкування за заповітом.

Позовні вимог обґрунтовано тим, що
ОСОБА_4 (батько відповідача та дід
позивача) належала на праві власності
квартира АДРЕСА_1, яку він заповів
позивачу. Після смерті діда позивач
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, однак
постановою нотаріуса від 29 листопада
2012 року йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на квартиру у зв'язку з тим,
що він не надав нотаріусу оригінал
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру та витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно.

ОСОБА_3 зазначає, що він не має цих
документів, так як після смерті діда
всі його документи, в тому числі і
договір купівлі-продажу спірної
квартири, залишився у відповідача, які
надати йому останній відмовляється.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 червня
2014 року, задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а справу передати на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно і всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку що
позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно
підлягають задоволенню, так як
останній є спадкоємцем за заповітом,
який є дійсним, при цьому позивачем
вичерпано позасудові методи
урегулювання спору.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
і доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_5 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа -
Третя Дніпропетровська Державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на квартиру в порядку
спадкування.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук