Справа № 0915/1852/12
Провадження № 2/352/17/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Хоминець М.М.

з участю секретаря
Гундич Г.В.

представників сторін - адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Угринівської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Угринівської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області про
визнання недійсними рішення,
державного акту на право власності на
земельну ділянку, свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 17.04.2012 р. звернулась в
суд з позовом до відповідачів - ОСОБА_4,
Угринівської сільської ради про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку.

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_4 22.08.2013 р. звернулась з позовом до
ОСОБА_3, Угринівської сільської ради
про визнання недійсними державного
акту на право власності на земельну
ділянку, свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. Після
збільшення позовних вимог 09.12.2013 р.
просила також визнати недійсним
рішення сільської ради від 02.10.1997 р. у
частині передачі у приватну власність
ОСОБА_5 земельної ділянки.

Ухвалою суду від 20.09.2013 р. обидві
цивільні справи об'єднані в одне
провадження.

Свій первісний позов ОСОБА_3
обґрунтовувала тим, що вона після
смерті ОСОБА_5 по заповіту останньої
успадкувала земельну ділянку площею
0,2512 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована по АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю П-ІФ
№ 027613 від 29.12.1997 р., зареєстрованим в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
13-37-2/712, виданим на ім'я спадкодавця
ОСОБА_5, з відповідною відміткою
нотаріуса про перехід права власності
на земельну ділянку до позивачки на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. Власником
суміжної земельної ділянки площею 0,25
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1 є
відповідачка ОСОБА_4 згідно державного
акту ЯИ № 902570 від 15.12.2009 р. Ширина
земельної ділянки відповідачки згідно
старого державного акту на
попереднього власника ОСОБА_6 з
південної сторони згідно опису меж від
Г до В становила 17,00 м. Вказана
обставина підтверджується
пояснювальною запискою до технічної
документації із землеустрою щодо
складання та виготовлення документів
по перенесенню меж земельної ділянки
ОСОБА_5 в натуру за 2007 р., згідно якої при
здійсненні замірів земельної ділянки
ОСОБА_6 встановлено, що ширина
земельних ділянок з південної сторони
в натурі складає 17,00 м, що є на 0,50 м менше
розміру, зазначеному в державному акті;
за згодою ОСОБА_6 встановлені проміри
земельних ділянок зі сторони АДРЕСА_1
по 17,00 м і закріплені в натурі межовими
знаками. Однак, у державному акті, який
відповідачка отримала після того, як
ОСОБА_6 подарував їй земельну ділянку,
вказана ширина земельної ділянки Г-В
становить 17,50 м. Таким чином, земельна
ділянка позивачки зменшилась на 0,50 м по
ширині. Крім того, при отриманні
відповідачкою державного акту на
подаровану їй земельну ділянку були
допущені порушення, зокрема, акт
встановлення меж земельної ділянки в
натурі не погоджувався із суміжним
землевласником ОСОБА_5, підпис
останньої на цьому акті відсутній; у
технічній документації відповідачки у
порушення вимог ст.198 ЗК України також
відсутня кадастрова зйомка, що включає
погодження меж земельної ділянки із
суміжними власниками та
землекористувачами. Тому просила
визнати недійсним виданий
відповідачці державний акт на земельну
ділянку з кадастровим номером
:05:039:0483 та зобов'язати
відповідачів внести зміни до проекту
землеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки із врахуванням її
інтересів як суміжного землевласника.

Заявлений позов ОСОБА_4 обґрунтовувала
тим, що їй на праві приватної власності
належить земельна ділянка площею 0,25 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1 з
кадастровим номером :05:039:0483, що
підтверджується державним актом ЯИ №
902570 від 15.12.2009 р. Вказану земельну
ділянку вона набула у власність на
підставі договору дарування від 08.07.2008
р. Власником суміжної присадибної
земельної ділянки з кадастровим
номером :05:039:0602 є відповідачка
ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 18.07.2012 р. та
державного акту на право приватної
власності на землю П-ІФ № 027613 від 29.12.1997
р. на спадкодавця ОСОБА_5 Під час
розгляду в суді первісного позову
ОСОБА_3 їй стало відомо, що при
винесенні меж земельної ділянки ОСОБА_5
в натуру на підставі державного акту
під час виготовлення останньою в 2007 р.
технічної документації із землеустрою
по винесенню меж земельної ділянки в
натуру встановлено, що вказані в акті
розміри земельної ділянки з південної
сторони (АДРЕСА_1) не відповідають
розмірам земельної ділянки в натурі, а
саме в державному акті ОСОБА_5 ширина
земельної ділянки з цього боку вказана
17,5 м, а по факту має бути 17,00 м, що на 0,5 м
більше. Той факт, що розміри земельної
ділянки відповідачки, які вказані в її
державному акті, не відповідають
дійсності, підтверджується також
складеними Угринівською сільською
радою актами від 18.05.2012 р. та від 22.02.2013 р.
Оскільки державний акт відповідачки не
відповідає дійсності, він має бути
визнаний недійсним. У зв'язку з тим, що
на підставі недійсного державного акту
відповідачка отримала свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку, згідно якого до неї
перейшло право власності на земельну
ділянку, просила визнати недійсним і
вказане свідоцтво. Крім того,
незрозуміло, чому спадкодавець ОСОБА_5
була власником присадибної земельної
ділянки площею 0,2512 га, що на 0,0012 га
більше граничної норми безоплатної
передачі таких земельних ділянок у
власність. Просила визнати також
недійсним рішення Угринівської
сільської ради від 02.10.1997 р. у частині
передачі у приватну власність ОСОБА_5
земельної ділянки.

Представники позивачки за
первісним позовом у судовому засіданні
цей позов підтримали і просили його
задовольнити; позов ОСОБА_4 не визнали і
пояснили, що вона пропустила
передбачений законом трьохрічний
строк давності щодо заявлення вимоги
про визнання недійсним державного акту
за 1997 р.; крім того, оспорюваний
державний акт виданий на ім'я ОСОБА_5,
яка померла; встановлено також, що
оскаржуване рішення сільської ради від
02.10.1997 р. про передачу у власність
земельної ділянки ОСОБА_5 відсутнє,
тому нелогічно визнавати недійсним
рішення, якого немає. Просили
застосувати наслідки спливу позовної
давності щодо вимоги про визнання
недійсним державного акту та відмовити
у задоволенні позову ОСОБА_4 у повному
обсязі.

Позивачка за другим позовом та її
представник у судовому засіданні цей
позов підтримали і просили його
задовольнити; первісний позов не
визнали і пояснили, що необґрунтованим
є твердження позивачки, що після
отримання ОСОБА_4 у грудні 2009 р.
державного акту на право власності на
земельну ділянку земельна ділянка
позивачки зменшилась на 0,50 м по ширині,
що є накладка її земельної ділянки на
земельну ділянку ОСОБА_3; при цьому
погодились, що фактична ширина обох
земельних ділянок з АДРЕСА_1 становить
по 17,0 м, а в державних актах обох сторін
допущені помилки. Просили у первісному
позові відмовити.

Представник відповідача за
первісним позовом - Угринівської
сільської ради у судове засідання не
з'явився, у поданій суду заяві
відповідач позов ОСОБА_3 визнав, просив
справу розглянути у відсутності свого
представника.

По другому позову ОСОБА_4
відповідач - Угринівська сільська рада
жодних заяв не подавала, не повідомила
суду про причини неявки в судове
засідання свого представника.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
об'єднаної справи, суд дійшов висновку,
що первісний позов ОСОБА_3 та позов
ОСОБА_4 підлягають до часткового
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Встановлено, що сторони є власниками
суміжних присадибних земельних
ділянок по АДРЕСА_1, а саме:

- позивачці за первісним позовом ОСОБА_3
на праві приватної власності належить
земельна ділянка площею 0,2512 га з
кадастровим номером :05:039:0602, що
посвідчується державним актом на право
приватної власності на землю П-ІФ № 027613
від 29.12.1997 р., зареєстрованим в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
13-37-2/712, виданим на ім'я спадкодавця
ОСОБА_5, з відміткою нотаріуса про
перехід права власності на земельну
ділянку до позивачки на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 18.07.2012 р. (т.1, а.с.111,68), та
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності, згідно
якого Реєстраційна служба
Тисменицького районного управління
юстиції 19.06.2013 р. на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 18.07.2012 р.
зареєструвала за ОСОБА_3 право
власності на вказану земельну ділянку
(т.1, а.с.112);

- позивачці за другим позовом ОСОБА_4 на
праві приватної власності належить
земельна ділянка площею 0,25 га з
кадастровим номером :05:039:0483, що
посвідчується державним актом ЯИ № 902570
від 15.12.2009 р., зареєстрованим у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 27 (т.1,
а.с.41).

Під час виготовлення ДП
«Івано-Франківський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»
технічної документації із землеустрою
щодо складання та виготовлення
документів по перенесенню меж
земельної ділянки ОСОБА_5 в натуру в 2007
р. при здійсненні замірів суміжних
земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(власниками вказаних земельних ділянок
на даний час є ОСОБА_3 та ОСОБА_4)
встановлено, що ширина кожної із
земельних ділянок з південної сторони
в натурі складає 17,00 м, що є на 0,50 м менше
розміру, зазначеному в державних актах.
Як випливає з пояснювальної записки до
технічної документації, за згодою
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлені проміри
земельних ділянок зі сторони АДРЕСА_1
по 17,00 м і закріплені в натурі межовими
знаками (т.1, а.с.101).

Вказані обставини підтверджуються
також актами депутатської постійної
комісії з питань земельних відносин,
використання та захисту земельних
ресурсів Угринівської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області від 18.05.2012 р.
та від 22.02.2013 р. (т.2, а.с.13-14), згідно яких
підтверджено, що суміжні земельні
ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі сторони
АДРЕСА_1 мають ширину по 17,0 м, тому
державні акти виготовлені з помилкою;
комісія рекомендувала обом сторонам
врахувати цю помилку при виготовленні
нових правовстановлюючих документів
на земельні ділянки.

Внесені у копії державних актів
виправлення у вказаних розмірах
земельних ділянок сторін (17,5
закреслено і виправлено на 17,0) (т.1, а.с.17,
79), на які посилалась сторона позивача
за первісним позовом, не можуть братись
судом до уваги, оскільки такі
виправлення суперечать вимогам чинної
на той час Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Держкомзему України № 43 від
04.05.1999 р. (з наступними змінами),
зареєстрованим в Мін'юсті України
04.06.1999 р. за № 354/3647, відповідно до п.2.9
якої усі записи в державному акті мають
бути зроблені державною мовою, чітко і
розбірливо, виправлення не
допускаються.

Судом достовірно встановлено, що в
оригіналах державних актів, а саме:
старого державного акту на ім'я ОСОБА_6,
нотаріально засвідчена копія якого
міститься на а.с.97 т.1, на підставі якого
оформлено договір дарування земельної
ділянки ОСОБА_4, яка отримала
оспорюваний державний акт ЯИ № 902570 від
15.12.2009 р., та державного акту на ім'я
ОСОБА_5, оригінал якого оглянуто в
судовому засіданні, а копія міститься
на а.с.111 т.1, після смерті якої земельну
ділянку успадкувала ОСОБА_3, - ширина
обох земельних ділянок з південної
сторони з АДРЕСА_1 вказана 17,5 м.

Допущені у державних актах сторін
помилки можна виправити лише шляхом
визнання вказаних державних актів
недійсними.

Судом також встановлено обставину щодо
відсутності у протоколі сесії
Угринівської сільської ради від 02.10.1997
р. рішення про передачу у власність
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок по
АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідною інформацією архівного
відділу Тисменицької РДА (т.2, а.с.69, 73).
Ця обставина ставить під сумнів
наявність правової підстави для
передачі вказаним громадянам
земельних ділянок у приватну власність
та видачі їм державних актів.

При вирішенні спору суд враховує
наступні обставини, встановлені у
судовому засіданні, а саме: 1)
сумнівність підпису ОСОБА_6 на акті
виносу меж земельної ділянки в натурі
(т.1, а.с.105), що міститься в технічній
документації із землеустрою щодо
складання та виготовлення документів
по перенесенню меж земельної ділянки
ОСОБА_5 в натуру за 2007 р. (суд піддав
сумніву, що саме ОСОБА_6 поставив свій
підпис на акті, візуально порівнявши
цей підпис з підписом ОСОБА_6 на
договорі дарування (т.1, а.с.45); 2) акт
встановлення та узгодження зовнішніх
меж земельної ділянки в натурі, що
міститься в технічному звіті про
виконані роботи по підготовці та
видачі державних актів на право
власності на земельні ділянки ОСОБА_4
за 2009 р.(т.1, а.с.49), не погоджувався із
суміжним землевласником ОСОБА_5, підпис
останньої на цьому акті відсутній.

При цьому голослівним є твердження
сторони позивача за первісним позовом
про зменшення земельної ділянки ОСОБА_3
на 0,50 м по ширині після отримання
ОСОБА_4 у грудні 2009 р. державного акту на
право власності на земельну ділянку та
про наявність накладок земельних
ділянок з огляду на відсутність
будь-яких доказів існування таких
обставин та встановлений у судовому
засіданні факт щодо непорушності меж
спірних земельних ділянок.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на земельну ділянку, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

Суд вважає необґрунтованим посилання
сторони відповідача за другим позовом
на те, що ОСОБА_4 пропустила
передбачений законом трьохрічний
строк давності щодо заявлення вимоги
про визнання недійсним державного акту
за 1997 р., оскільки спір між сторонами
виник з початку 2012 р., коли після смерті
ОСОБА_5 належну останній земельну
ділянку успадкувала ОСОБА_3

З урахуванням викладених обставин суд
дійшов висновку про часткове
задоволення заявлених позовів.

За первісним позовом слід визнати
недійсним виданий відповідачці ОСОБА_4
державний акт ЯИ № 902570 від 15.12.2009 р. на
земельну ділянку з кадастровим номером
:05:039:0483. Вимога про зобов'язання
відповідачів внести зміни до проекту
землеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки не підлягає до
задоволення за безпідставністю,
оскільки такий проект відведення
земельної ділянки відповідачкою, яка
набула права власності на земельну
ділянку на підставі договору
дарування, не виготовлявся.

За другим позовом ОСОБА_4 слід визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю П-ІФ № 027613
від 29.12.1997 р., зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
13-37-2/712, виданий на ім'я спадкодавця
ОСОБА_5, з відміткою нотаріуса про
перехід права власності на земельну
ділянку з кадастровим номером
:05:039:0602 до ОСОБА_3 та видане
останній на підставі недійсного
державного акту свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 18.07.2012 р.
Вимога про визнання недійсним рішення
сільської ради від 02.10.1997 р. у частині
передачі у приватну власність ОСОБА_5
земельної ділянки не підлягає до
задоволення у зв'язку з відсутністю
такого рішення.

На підставі наведеного, у
відповідності до вимог ст.152 ЗК України,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт серії
ЯИ № 902570 на право власності на земельну
ділянку площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1 з кадастровим номером
:05:039:0483, виданий ОСОБА_4 15 грудня 2009
року, зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 27.

У решті позову відмовити.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю П-ІФ
№ 027613 від 29 грудня 1997 року,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 13-37-2/712, виданий
на ім'я ОСОБА_5, на земельну ділянку
площею 0,2512 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 з кадастровим номером
:05:039:0602, з відміткою нотаріуса про
перехід права власності на земельну
ділянку до ОСОБА_3.

Визнати недійсним видане ОСОБА_3
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 18 липня 2012 року на
земельну ділянку площею 0,2512 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1 з кадастровим
номером :05:039:0602, зареєстроване в
реєстрі під № 1025.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча

М.М.Хоминець