Справа № 175/2995/14-ц
Провадження № 2/175/1131/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Бойка О.М.,

при секретарі - Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому
Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, треті особа
Управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
визнання права власності на земельну
ділянку,

В с т а н о в и в :

Сторони та їх представники у судове
засідання не з'явилися, надавши
письмові заяви у яких позов підтримали
та визнали у повному обсязі і просили
справу розглянути без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 на правах приватної власності
належить земельна ділянка НОМЕР_2,
загальною площею 0,06 га що розташована
на території садового товариства
«Дніпровець» по АДРЕСА_1. Право
приватної власності на Земельну
ділянку належить Позивачу на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серія ДП (Дн) №007307,
який виданий їй на підставі рішення
виконавчого комітету Ювілейної
селищної ради Дніпропетровського
району, Дніпропетровської області від
18.07.1996 року №100. Факт передання у
приватну власність земельної ділянки
також підтверджується матеріалами
«Справи по відведенню (передачі)
земельної ділянки в приватну власність
громадянці ОСОБА_1, садове товариство
«Дніпровець», Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області.

Як встановлено у судовому засіданні,
позивачка звернулась до
землевпорядної організації із заявою
про проведення підготовчих робіт зі
складання технічної документації з
визначення кадастрового номера
зазначеної земельної ділянки. Під час
виконання вказаних робіт з'ясувалося,
що в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на земельну
ділянку не зареєстрований Державний
акт що посвідчує право власності
позивачки на Земельну ділянку, що
робить неможливим виконання робіт для
визначення кадастрового номера
ділянки (даний факт підтверджується
відповідним листом відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області від
15.09.2012 року за №6193 копія якого наявна в
матеріалах справи). Таким чином у
ОСОБА_1 виникли перешкоди в реалізації
її права власності на земельну ділянку.

Так, судом визначено, що на момент коли
складався та передався позивачці
спірний Державний акт, обов'язок щодо
внесення реєстраційних даних про нього
до Книги записів державних актів на
право приватної власності на землю
покладався саме на орган згідно
рішення якого Державний акт видавався,
тобто на Виконавчий комітет Ювілейної
селищної ради Дніпропетровського
району, Дніпропетровської області.
Таким чином саме порушення своїх
обов'язків Виконавчим комітетом
Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області щодо
внесення реєстраційних даних про
Державний акт до Книги записів
державних актів на право приватної
власності на землю призвели до
порушення прав та законних інтересів
ОСОБА_1 тому, як наслідок без визнання у
судовому порядку за нею права
власності на земельну ділянку вона
буде позбавлена права на визначення
кадастрового номера Земельної ділянки
та відповідно буде обмежена у
здійсненні нею права власності щодо
земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку посвідчуються
державним актом.

Згідно Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ: «З урахуванням
положень частини першої статті 15 та
статті 392 ЦК власник майна має право
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Крім того, частиною 2 статті 126 ЗК
України встановлено, що право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою.

Відповідно до статті 131 ЗК України,
громадяни та юридичні особи України, а
також територіальні громади та держава
мають право набувати у власність
земельні ділянки на підставі міни,
ренти, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Згідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Також відповідно до ст. 152 ЗК України
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, крім іншого, шляхом:
визнання прав та визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Відповідно до ст. 158 ЗК України,
земельні спори вирішуються судами,
органами місцевого самоврядування та
органами виконавчої влади з питань
земельних ресурсів. Виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Частиною 1 статті 393 Цивільного Кодексу
України встановлено, що правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає закону і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, що відповідає
ст.328 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає за необхідне задовольнити
вимоги позивачки визнавши за нею право
власності на земельну ділянку НОМЕР_2 в
с/т «Дніпровець», що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215, 223
ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 393 ЦК України,
ст.ст. 90, 116, 118, 121, 125, 126, 131, 132, 152, 153, 158 ЗК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконкому
Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, треті особа
Управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
визнання права власності на земельну
ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_3, виданого
Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області 05.03.2002 року,
ІПН: НОМЕР_1) право власності на
земельну ділянку НОМЕР_2, площею 0,06 га в
с/т «Дніпровець», що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О.М. Бойко