Номер провадження: 22-ц/785/3333/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Кварталової А.М., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору: приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання правочинів недійсними за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_7, що діє в інтересах ОСОБА_2, та
представника ОСОБА_8, що діє в інтересах
ОСОБА_6, на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 30 січня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

04.04.2013 року представник ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6,
який 24.09.2013 року змінив і остаточно
просив:

- визнати недійсною довіреність від 12
червня 2012 року, видану ОСОБА_2 на ім'я
ОСОБА_3, посвідчену приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округуОСОБА_5., в реєстрі
за №1254;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 05.09.2012 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5, який
зареєстровано в державному реєстрі
правочинів за №2031;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу садового будинку за
вищевказаною адресою, укладений 05.09.2012
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5, який зареєстровано в
державному реєстрі правочинів №2028;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння за
вказаною адресою, укладений 05.09.2012 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5, який
зареєстровано в державному реєстрі
правочинів №2025 (т.1 а.с.1-6; 241-248).

Позов обґрунтований тим, що 04.09.2007 року
між ОСОБА_6, з яким ОСОБА_2 перебуває у
зареєстрованому шлюбі, та компанією
«RAINMAX LTD» (далі - Компанія), в особі
представника ОСОБА_3 було укладено
договір позики № 04/09 на суму 2 500 000, 00
доларі в США до 30.09.2009 року зі сплатою 1%
річних.

Умовами договору було передбачено, що
договір набирає чинності не раніше
його реєстрації в Управлінні
Національного Банку України в Одеській
області.

17 вересня 2007 року УНБ України в
Одеській області було видано
реєстраційне свідоцтво №123, яке
свідчило про реєстрацію договору
позики від 04.09.2007 року № 0409, який
передбачає виконання боргових
зобов'язань перед нерезидентом за
залученою від нього позикою в
іноземній валюті і укладений між
резидентом - ОСОБА_6 та нерезидентом
компанії «RAINMAX LTD» на суму 2 500 000,00
доларів США.

Мета отримання позики - приватні
потреби позичальника, в тому числі
придбання нерухомості, остаточний
термін погашення позики "30" вересня 2009
року.

04.09.2007 року ОСОБА_6 підписав договір №
ОКН-00117 на обслуговування позики в
іноземній валюті від іноземного
позикодавця із ПАТ "Морський
транспортний банк".

Розділом 2 договору позики 04/09 від 04.09.2007
року, передбачено, що позика надана
кредитором, забезпечується всім
майном, що належить позичальнику, і
коштами, на які може бути звернено
стягнення в порядку, встановленому
законодавством України.

Майно, яким був забезпечений договір
позики 04/09 від 04 вересня 2007 року
належало позивачу - ОСОБА_2 на праві
приватної власності, а саме, предметом
забезпечення виступали такі об'єкти
нерухомості: домоволодіння з земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та офісне
приміщення за адресою: АДРЕСА_2

18.09.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_5
було зареєстровано іпотечний договір
№ 5903 за номером по реєстру 5681102 та
іпотечний договір №5303 та накладено
обтяження на домоволодіння і земельну
ділянку, які знаходиться за адресою
АДРЕСА_1., про що було внесено
відповідну інформацію до реєстру за
№5681166.

Данні об'єкти нерухомості належали
ОСОБА_2 на праві приватної власності, і
вона виступила майновим поручителем за
зобов'язаннями свого чоловіка, з яким
перебувала у зареєстрованому шлюбі, та
надала у забезпечення договору позики
від 04.09.2007 року зазначене майно.

Борг за договором позики №04/09 від 04
вересня 2007 року не погашений, тобто,
зобов'язання із повернення отриманої
суми позики ОСОБА_6 досі не виконав.

12 червеня 2012 року представник «RAINMAX LTD»
- ОСОБА_3, який підписував договір
позики 04/09 від 04 вересня 2009 року від
імені кредитора, шляхом здійснення
тиску на позивача з приводу
непогашення суми позики її чоловіком,
змусив ОСОБА_2 видати на нього
доручення на розпорядження належним їй
майном, посвідчене приватним
нотаріусом ОСОБА_5 за номером у реєстрі
№ 1254.

На момент підписання доручення, ОСОБА_3
шляхом омани запевнив позивача, що
відповідні дії здійснені у зв'язку з
непогашенням її чоловіком боргу перед
компанією «RAINMAX LTD» та для
додаткового забезпечення і гарантії
виконання ним боргового зобов'язання
за договором позики.

Посилаючись на те, що вищевказані
договори купівлі-продажу спірного
майна вчинені представником ОСОБА_3 не
в інтересах позивача, а у власних
інтересах, оскільки укладені внаслідок
зловмисної домовленості між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та суперечать Закону України
«Про іпотеку», представник позивачки
просив задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі на підставі ст.ст. 16,203,
215, 216, 230,231,232,238 ЦК України.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 30.01.2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено (т.2
а.с.57-61).

В апеляційних скаргах представник
позивачки ОСОБА_7 та представник
третьої особи ОСОБА_8 просили рішення
суду скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на те,
що рішення постановлено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційні скарги
підлягають відхиленню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України,
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Частиною 1 ст. 232 ЦК України передбачено
визнання правочину недійсним, який
вчинено внаслідок зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною.

Судом 1-ої інстанції встановлені та
підтверджені наступні обставини.

04.09.2007 року між компанією «RAINMAX LTD»
(Республіка Кіпр) та ОСОБА_6 було
укладено договір позики № 04/09,
відповідно до умов якого Компанія
надала ОСОБА_6 позику на суму 2 500 000, 00
дол. США, на строк до 30.09.2009 року зі
сплатою 1% річних, які нараховуються на
фактичну суму заборгованості (т.1 а.с.7-8).

18.09.2007 року в забезпечення виконання
зобов'язання по даному договору, що
полягає у поверненні суми позики та
сплаті відсотків за користування
позикою, а також можливої сплати
штрафних санкцій, на виконання п.2.2
договору, між Компанією
(іпотекодержатель) та ОСОБА_2
(іпотекодавець), яка є майновим
поручителем ОСОБА_6 (боржник), був
укладений договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 195 (т.1
а.с.135-138; т.1 а.с.221-224).

Згідно з п.1.3. Договору іпотеки
предметом іпотеки, що передавався в
забезпечення зобов'язань ОСОБА_6 за
договором позики № 04/09 від 04.09.2007 року є:
домоволодіння, що складається з одного
житлового будинку літ. «А», загальною
площею 156,1 кв.м., жилою площею 115 кв.м.,
гаражу літ. «Г», розташоване на
земельній ділянці, площею 0,2000 га за
адресою: АДРЕСА_1, яке є власністю
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
власності на домоволодіння (№026036),
виданого Виконавчим комітетом
Одеської міської ради 08.09.2003 року,
зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН»
10.09.2003 року, за реєстровим номером 3282,
реєстраційний номер 10864359.

Загальна вартість домоволодіння
згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно складає 351 833,00 грн. За
домовленістю сторін вартість
домоволодіння складає 3 625 500,00 грн.

Земельна ділянка, надана для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, площею 0,2000 га за адресою:
АДРЕСА_1, є власністю ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ОД № 052576,
виданого Одеським міським управлінням
земельних ресурсів 27.07.2004 року,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 64,
кадастровий номер :19:014:0032.

Оцінка земельної ділянки складає 369 660,00
грн.

За домовленістю сторін вартість
земельної ділянки складає 5 369 660,00 грн.
(т.1 а.с.135-136).

22 березня 2012 року Компанія, в особі
ОСОБА_3, надала згоду на продаж
домоволодіння та земельної ділянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_2, та передані в іпотеку
згідно договору іпотеки в забезпечення
виконання зобов'язання третьої особи.

Компанія дала свою згоду на перехід
права власності на вищезазначене
нерухоме майно ОСОБА_4 (т.1 а.с.259).

01.06.2012 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3
розпоряджатися домоволодінням та
земельною ділянкою, площею 0,3036 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1, посвідчену
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
в реєстрі за №1198 (т.1 а.с. 77,78).

12.06.2012 року ОСОБА_2 видала довіреність
на розпорядження садовим будинком з
надвірними спорудами на ім'я ОСОБА_3,
посвідчену приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, в реєстрі за №1254. (т.1
а.с.97,98).

05.09.2012 року на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 01.06.2012 року
ОСОБА_3, діючий від імені ОСОБА_2 уклав
договір купівлі-продажу, відповідно до
умов якого, ОСОБА_2 передала у
власність, а ОСОБА_4 прийняв у власність
домоволодіння, що складається з
житлового будинку літ. «А», загальною
площею 156,1 кв.м., жилою площею 115 кв.м.,
гаражу літ. «Г», розташоване на
земельній ділянці, площею 0,3036 га за
адресою: АДРЕСА_1.

Продаж вчинено за 905 840,00 грн. (т.1 а.с.71-73).

05.09.2012 року на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 01.06.2012 року
ОСОБА_3, діючий від імені ОСОБА_2, уклав
договір купівлі-продажу, відповідно до
умов якого, ОСОБА_2 передала у
власність, а ОСОБА_4 прийняв у власність
земельну ділянку, площею 0,3036 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, надану
для обслуговування житлового будинку
і господарських будівель (присадибна
ділянка), кадастровий номер
:19:014:0079

Продаж вчинено за 3 843 853,00 грн. (т.1
а.с.110-112).

Дані договори містять застереження
щодо обтяження відчуженого майна
іпотекою (п.4 Договору купівлі продажу
домоволодіння та п.6 договору
купівлі-продажу земельної ділянки).

Цього ж дня, на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 12.06.2012 року
ОСОБА_3, діючий від імені ОСОБА_2, уклав з
ОСОБА_4 договір купівлі-продажу
садового будинку з надвірними
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1,
діл. 31 та складається в цілому з одного
жилого будинку літ. «А» - садового
дерев'яного будинку житловою площею 9,6
кв.м., загальною площею 16,2 кв.м. і
надвірних споруд, розташованих на
земельній ділянці, площею 0,3036 га
(кадастровий номер :19:014:0079)

Продаж вчинено за 13 470,00 грн. (т.1 а.с.180-182).

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог, суд 1-ої інстанції
виходив з безпідставності позовних
вимог і відсутності будь-яких доказів
вчинення правочинів внаслідок омани з
боку відповідача ОСОБА_3, а також
внаслідок зловмисної домовленості
представника позивачки ОСОБА_3 з ОСОБА_4
і не вважав переконливими докази
позивачки щодо вчинення правочинів
внаслідок насильства і погроз.

При вирішенні спору по суті, суд
фактично керувався вимогами ст.ст. 230-232
ЦК України, ч.3 ст. 1, ч.ч. 6,7 ст. 3 Закону
України «Про іпотеку», умовами
договору про іпотеку, а також умовами
вчинених договорів купівлі-продажу та
відповідними нормами
цивільно-процесуального
законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду
і вважає, що підстав для скасування
постановленого рішення не має.

Доводи скарг представників позивача та
третьої особи., про те, що договори
купівлі-продажу земельної ділянки,
домоволодіння, садового будинку від
05.09.2012 року укладені ОСОБА_3 в порушення
ст. 237 ЦК України, тобто не в інтересах
ОСОБА_2, оскільки були продані за значно
заниженою ціною у порівнянні з
ринковою, є безпідставні і суперечать
умовам довіреностей від 01 та 12.06.2012
року, згідно з якими ОСОБА_2
уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися, у
тому числі і продавати спірне майно за
ціну та на умовах на розсуд
представника (т.1 а.с. 77-78; 97; 115).

Крім того, колегія звертає увагу на те,
що довіреність, яка була видана ОСОБА_2
на відчуження домоволодіння і
земельної ділянки від 01.06.2012 року,
позивачкою взагалі не оспорюються, а
оспорюється лише довіреність від 12.06.2012
року в реєстрі № 1254 - на розпорядження
садовим будинком(т.1 а.с.241-248).

Твердження в скаргах про те, що в
порушення ч.3 ст.238 ЦК України договори
купівлі-продажу були укладені у
власних інтересах ОСОБА_3, оскільки
ОСОБА_2 не отримала від нього грошових
коштів від продажу іпотечного майна та
садового будинку, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні і
суперечать умовам п.п.2.2 договорів
купівлі-продажу житлового та садового
будинку, а також п.3 договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
згідно з якими гроші від продажу
продавець одержав від покупця повністю
до підписання цього договору. В даному
випадку продавцем є ОСОБА_2, а ОСОБА_3 є
її представником.

Будь-які претензії фінансового
характеру щодо розрахунків між
сторонами на час складання вказаних
договорів були відсутні (т.1 а.с. 71, 90, 110).

При наявності відповідних доказів
позивачка не позбавлена можливості
звернутися до суду з відповідним
позовом про стягнення неотриманих
грошей.

Посилення представників ОСОБА_2 і
ОСОБА_6 в судовому засіданні
апеляційної інстанції на те, що грошові
кошти від продажу спірного майна не
пішли і на погашення заборгованості за
договором позики, також нічим не
підтверджені.

Доводи скарг про те, що спірні договори
були укладені між близькими родичами
(між ОСОБА_4 - батьком та ОСОБА_3 - сином),
є безпідставні, так як сторонами
договорів були з одного боку ОСОБА_2
(продавець), з іншого боку - ОСОБА_4
(покупець).

Не підтверджені допустимими доказами і
посилення в скаргах на те, що правочини
були вчинені внаслідок зловмисної
домовленості представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 з другою стороною договорів -
ОСОБА_4 (його батьком).

В матеріалах справи є згода Компанії
«RAINMAX LTD» на відчуження іпотечного
майна на користь ОСОБА_4 Сам ОСОБА_4
знав, що придбає іпотечне майно і дав
згоду на переведення на нього
зобов'язань по іпотечному договору.

Дані обставини підтверджені заявою
ОСОБА_4, наданою приватному нотаріусу
Одеського міського нотаріального
округу 05.09.2012 року (т.1 а.с.74).

З пояснень представника ОСОБА_2 в
апеляційній інстанції вбачається, що
вона з приводу незаконного, на її думку,
продажу іпотечного майна до
правоохоронних органів не зверталася,
а зверталася лише з приводу її
виселення з житлового будинку. Однак,
думки слідчих органів до теперішнього
часу відсутні.

Представником відповідача ОСОБА_4 в
апеляційну інстанцію були надані копії
договорів купівлі-продажу житлового
будинку і земельної ділянки від 21.01.2014
року, згідно яких ОСОБА_4 продав, а гр.гр.
ОСОБА_10 і ОСОБА_11. придбали у нього
спірне домоволодіння за 833 000,00 грн. і
земельну ділянку - за 5 831 000,00 грн. (т.2
а.с.174-175; 176-178).

З урахуванням викладеного, колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення не має, в зв'язку з чим
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційні скарги підлягають
відхиленню.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_7,
що діє в інтересах ОСОБА_2, та
представника ОСОБА_8, що діє в інтересах
ОСОБА_6, на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 30 січня 2014
року відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 30 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

А.М. Кварталова

В.П.Фальчук