АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6193/14р.
Справа № 628/796/14-ц
Головуючий 1 інстанції
Категорія: право власності
Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М.,
Овсяннікової А.І.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 30 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5, Відділ державної виконавчої
служби Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, 3-тя особа: ОСОБА_6 про
припинення права особи на частку в
квартирі, зобов'язання зняти арешт на
частку квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, 3-я особа
ОСОБА_6 про припинення права особи на
частку квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилалася
на те, що вони є власниками
вищезгаданої квартири. Відповідач з 1997
року не проживає в цій квартирі,
сторони розірвали шлюб в 1999 році. В 1997
році вони добровільно поділили майно,
яке придбали під час шлюбу, при цьому 1/3
частина квартири залишилася їй, проте
офіційно вони цього не оформили.
Позивачка несе всі витрати на
утримання квартири, проводить її
ремонт та сплачує комунальні платежі.
Просила суд припинити право власності
ОСОБА_5 на 1/3 частину вищевказаної
квартири та визнати за нею право
власності на цю частину квартири. В
подальшому позивачка доповнила свої
позовні вимоги та просила суд
зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Куп'янського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області зняти арешт з 1/3
частини квартири за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_5

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала
свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов визнав.

Рішенням Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 30 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
відповідач визнав позовні вимоги
повністю, тому підстав для відмови у
задоволенні позову немає.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що для припинення права
відповідача на частину спірної
квартири та зняття з неї арешту
відсутні підстави.

Вказаний висновок судова колегія
вважає вірним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що квартира по АДРЕСА_1 на
підставі договору міни від 15.11.1996 року
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ( а.с. 13
- 14 ).

В спірній квартирі зареєстровані
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 ( а.с. 9 ).

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано
10.12.1999 року (а.с.20).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
розглядаючи спір, суд встановлює
фактичні обставини на підставі наданих
сторонами письмових, або речових
доказів, пояснень свідків чи інших
передбачених законом фактичних даних.
При цьому за правилами ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог, або
заперечень.

Доказів на підтвердження того, що між
сторонами були укладені будь-які
договори про розподіл спільного майна
подружжя позивачкою не надано.

Також, не надано ОСОБА_4 і доказів на
підтвердження своїх вимог про
припинення права власності ОСОБА_5 на
належну йому частину спірної квартири.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованого
Законом України від 17 липня 1997 року,
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Частка відповідача та частка позивачки
в праві власності на спірну квартиру є
рівними, і вважати її незначною не
можна.

Посилання позивачки в апеляційній
скарзі на те, що відповідач в поданій
суду заяві визнав її позовні вимоги, що
є підставою для задоволення позову
судовою колегією не приймаються.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Тобто, визнання вимог відповідачем не
може бути безумовною підставою для
задоволення позову. Крім того,
припинення права власності
відповідача на частку належного йому
майна порушить інтереси інших осіб.
Зокрема, постановою державного
виконавця Куп'янського ВДВС від 16.07.2013
року на виконання рішення Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_9 моральної шкоди у сумі
200000 грн. накладений арешт на все майно
відповідача і підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновок суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

З огляду на наведене
судова колегія приходить до висновку
про залишення рішення суду першої
інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 303,
304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст.
315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 30 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді