Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/7888/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Щербак
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства „Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 06 червня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом та в
обгрунтування вимог зазначив, що 26.02.2008
року між ним та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, відповідно якого
останній отримав кредит в сумі 730000,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,50% на
рік терміном на 180 місяців - до 26.02.2023
року. В забезпечення виконання
зобов"язань, 29.02.2008 року сторони уклали
договір іпотеки, згідно якого
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно - будинок АДРЕСА_1. Обумовлена
ціна предмету іпотеки дорівнює 1345595,00
грн. Відповідач припинив належним
чином виконувати свої зобов"язання та
станом на 29.11.2013 року допустив
заборгованість в сумі 974838,78 грн. Просив
звернути стягнення на вказаний
будинок, шляхом продажу на прилюдних
торгах.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 06 червня 2014 року позов
задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, постановивши
нове, яким змінити спосіб погашення
заборгованості на стягнення коштів,
посилаючись на те, що у випадку
реалізації будинку, його сім»я, в яку
зокрема входять непрацездатні батьки
та неповнолітня дитина, буде
позбавлена житла. На його думку
звернення стягнення на житло
заборонено чинним законодавством.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.02.2008 року між
позивачем та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, відповідно якого
останній отримав кредит в сумі 730000,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,50% на
рік терміном на 180 місяців - до 26.02.2023
року (а.с. 10-18). Кредит був наданий для
придбання будинку.

В забезпечення виконання зобов"язань,
29.02.2008 року сторони уклали договір
іпотеки, згідно якого відповідач надав
в іпотеку нерухоме майно - придбаний
будинок АДРЕСА_1. Пунктом 4.1.4 вказаного
договору іпотекодавець був
зобов»язаний не реєструвати у вказному
будинку інших осіб без згоди
іпотекодержателя (а.с. 19-23).

У зв»язку з неналежним виконанням
зобов»язань відповідачем, станом на
29.11.2013 року утворилася заборгованість в
сумі 974838,78 грн. (а.с. 7-9).

Вказані обставини визнано позивачем.

Згідно з положеннями ст. 33 Закону
України «Про іпотеку", у разі
невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про обгрунтованість вимог
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, є правильним.

Згідно з договором купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 31-32), власником
будинку є відповідач.

Як вбачається з кредитного договору та
договору купівлі-продажу будинку,
кредит надавався саме для придбання
цього будинку, на момент придбання,
сім»я відповідача в ньому
зареєстрована не була.

В судовому засіданні відповідач
пояснив, що члени його сім»ї, в
порушення умов договору іпотеки, в
спірному будинку зареєструвалися в 2014
році без згоди позивача.

За таких обставин, та з урахуванням
вимог ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», колегія суддів вважає, що
посилання апелянта на порушення прав
членів його сім»ї, є безпідставним.

Посилання апелянта на Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року, є надуманними,
поскільки такий мораторій стосується
лише нерухомого майна, що забезпечує
валютні кредити та загальна площа
такого нерухомого житлового майна не
перевищує 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Спірний кредит видавався у
національній валюті та загальна площа
будинку становить 442.1 кв. м (а.с. 24-32).

Крім того, вказаний Закон набрав
чинності 07 червня 2014 року, а тому в силу
ст. 58 Конституції України, не може бути
застосований до вказаних
правовідносин.

Наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому на підставі ст. 308
ЦПК України, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для скасування
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 06 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді