Справа № 174/528/14-ц,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області

у складі головуючого судді
Ілюшик І.А.

при секретарі
Заіка А.В.

за участі позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника третьої особи
Левченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вільногірську
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та
піклування в особі виконкому
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
про зняття з реєстраційного обліку в
квартирі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися з
позовом в якому просять визнати

ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7
та ОСОБА_7, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
квартирою АДРЕСА_1, з дня їх вибуття - з
25.09.2013 року, що є підставою для зняття
відповідачки та її дітей з
реєстраційного обліку за місцем їх
реєстрації з тих підстав, що вони не
проживають у вказаній квартирі без
поважних причин. Позивачі змушені
оплачувати житлово-комунальні послуги,
оскільки відповідач, проживаючи з
дітьми у квартирі, ніяких платежів за
комунальні послуги не сплачувала.
ОСОБА_3 є колишньою дружиною ОСОБА_5, а
малолітня ОСОБА_7 не є його дочкою.

Позивач ОСОБА_1 та представник
позивача в судове засідання з'явилися,
позов та його обґрунтування підтримали
в повному обсязі, просили його
задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах
та в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання
з'явилася, позов не визнала, просила в
його задоволенні відмовити.

Представник органу опіки та
піклування в судове засідання з'явився,
проти задоволення позову в частині
визнання такою, що втратила право
користування спірною квартирою,
неповнолітньої ОСОБА_7 заперечувала. В
іншій частині віднесла рішення на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, допитавши
свідка ОСОБА_7, оглянувши письмові
докази по справі, суд дійшов наступного
висновку.

Позивачам на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про право власності на житло та копією
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с. 14, 15).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками
неповнолітньої ОСОБА_7, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 7).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою
ОСОБА_3, запис про батька ОСОБА_5
виключено з свідоцтва про народження
за рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від
12.10.2010 року (а.с. 8, 9).

Рішенням Вільногірськго міського
суду Дніпропетровської області від
30.07.2012 року ОСОБА_3 зобов'язано не чинити
перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в вільному
доступі на територію АДРЕСА_1 і надати
позивачам ключі. Рішення набрало
законної сили 27.08.20012 року, на
теперішній час не змінено та не
скасовано (а.с. 10-13).

Згідно акту народного депутата
від 01.04.2014 року, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
більше півроку не проживають (а.с. 18).

Згідно акту державного виконавця
від 25.10.2013 року, доступ до квартири
надано ОСОБА_1, останньою змінено замок.
Квартира АДРЕСА_1 звільнена (а.с. 19).

У вказаній квартирі
зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно
довідки про склад сім'ї № 227 від 19.08.2018
року (а.с. 20).

Комунальні послуги по квартирі
АДРЕСА_1 сплачувала її співвласник
ОСОБА_1, що підтверджується оригіналами
квитанцій (а.с. 21-24).

Позивач ОСОБА_1 є особою похилого
віку і потребує постійного лікування,
що підтверджується медичною довідкою,
може пересуватися на невеликі відстані
(а.с. 68).

Те, що речі зі спірного житла
вивозили, як позивач ОСОБА_1, так і
відповідач ОСОБА_3 у вересні 2013 року
підтверджуються копіями заяв позивача
і сторонами фактично не заперечується
(а.с. 69-72).

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7 показала, що вона,
її мати та сестра виїхали з квартири
АДРЕСА_1 у вересні 2013 року, оскільки
ОСОБА_1 вигнала їх усіх трьох з
квартири. Вони хотіли там мешкати, але
були змушені виїхати через конфлікт.
Вони вивезли речі, а саме, одяг, три
шафи, ліжко, диван, два крісла, дві
тумби, стіл кухонний, холодильник,
килими, а потім ще речі привезла їм
ОСОБА_1 через кілька днів. Вони стали
мешкати у матері ОСОБА_3

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
позивачем вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернути
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Тобто, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорене право чи
цивільний інтерес, які і є підставою
для звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом при
відсутності члена сім'ї без поважних
причин більше одного року, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником майна або законом.

Причому, ця стаття ЦК розміщена у главі
32 Кодексу, яка називається «Право
користування чужим майном» (це право
ст. 401 ЦК називає сервітутом).

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України
сервітут може бути припинений за
рішенням суду на вимогу власника майна
за наявності обставин, які мають
істотне значення.

Таким чином, на даний час цивільне
законодавство передбачає, що члени
сім'ї власника користуються жилим
приміщенням на підставі сервітуту.
Необхідно врахувати, що право
користування житлом має
речово-правовий характер, у зв'язку з
чим припинення цього права повинно
відбуватися згідно з вимогами статей
405, 406 ЦК України. Отже, сервітут може
бути припинений за рішенням суду на
вимогу власника майна за наявності
обставин, які мають істотне значення,
або через відсутність особи понад один
рік у спірному житловому приміщенні.

Відповідно до правової позиції ВСУ,
викладеній в постанові від 16.01.2012 року у
справі № 6-57цс11, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом з тим одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК
України).

Перевіряючи доводи сторін щодо
предмету спору та встановлюючи факт
відсутності ОСОБА_3, ОСОБА_7 та
малолітньої ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 та причин
їх відсутності, суд зважує на наступне.

Судом встановлено і не спростовується
сторонами факт не проживання
відповідача та дітей в спірній
квартирі з вересня 2013 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та позивач ОСОБА_1 пояснили, що ОСОБА_3
та неповнолітня ОСОБА_7 є
співвласниками приватизованої
двокімнатної квартири за адресою
АДРЕСА_6 в якій вони та малолітня ОСОБА_7
проживають разом з матір'ю ОСОБА_3, свої
речей вони з квартири позивачів
вивезли. Між сторонами склалися
неприязні стосунки, постійні сварки
створюють неможливість спільного
проживання сторін в одному приміщенні.
Будь-яких угод сторонами з приводу
користування спірною квартирою, не
укладалося.

Суд приймає до уваги доводи позивача
ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_7 та
малолітня ОСОБА_6 у належній їй та
ОСОБА_5 на праві власності квартирі не
проживають, виїхали на постійне
проживання до іншої квартири, ОСОБА_3 та
неповнолітня ОСОБА_7 є співвласниками
іншої квартири, комунальні платежі
нараховують з урахуванням кількості
осіб, які зареєстровані у спірному
житловому приміщенні і їх сплачує
власник, що відповідачем не
спростовано.

Хоча ОСОБА_3 наполягала на бажанні
проживати за місцем реєстрації разом з
дітьми, однак з відповідним позовом до
суду до цього часу не звернулася і це
питання не є предметом даного судового
розгляду.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що бажає
продати АДРЕСА_1, оскільки вона
знаходиться на четвертому поверсі, а
сама позивач бажає придбати іншу
квартиру, оскільки має проблеми з
пересуванням, а її син, який є
співвласником квартири, має іншу сім'ю
і потребує власного житла.

Оцінивши вищевказане, встановивши
обставини справи, перевіривши правові
підстав позову, враховуючи
обґрунтування позову, викладене в
позовній заяві, положення ст.ст. 405, 406 ЦК
України, з'ясувавши характер спірних
правовідносин між сторонами,
враховуючи те, що відповідач та її діти
не проживають у спірній квартирі з
вересня 2013 року, суд вважає за можливе
задовольнити позов частково, визнавши
ОСОБА_3, ОСОБА_6., ОСОБА_7 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, що є підставою для зняття
їх з реєстраційного обліку. Однак в
частині визнання їх такими, що втратили
право користування з конкретної дати
суд вважає за необхідне відмовити,
оскільки це не ґрунтується на
положеннях наведених вище норм права.

При зверненні з позовом до суду
позивачі сплатили судовий збір в сумі
243 грн. 60 коп. та позивач ОСОБА_1 1000 грн.
за послуги адвоката. Вказаний розмір
витрат підтверджується квитанцією (а.с.
28) та відповідає часу участі адвоката у
судових засіданнях.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК
України, Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові
витрати в сумі 121 грн. 80 коп. та на
користь ОСОБА_1 - 1121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 79, 88, 209, 222, 214, 215,
294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка діє
у своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третя особа - орган опіки та піклування
в особі виконкому Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та про зняття з
реєстраційного обліку в квартирі -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, квартирою
АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з
реєстраційного обліку.

В задоволенні позову в іншій
частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, і/к № НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_5, і/к № НОМЕР_2, судові
витрати в сумі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, і/к № НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, і/к № НОМЕР_3, судові
витрати в сумі 1121 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через
Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Вільногірського міського суду

І.А.Ілюшик