Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3886/14 Головуючий
у 1 інстанції: Лихосенко М.О.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

У позові зазначалось, що позивач
працював у відповідача з 16 жовтня 1978
року в якості помічника майстра
кування, а з 28 травня 2002 року по 10 грудня
2013 року на посаді начальника
калібрувального цеху.

Ввечері 03 листопада 2013 року він відчув
погіршення стану здоров'я, проте,
наступного дня прибув на роботу. На
прохідній підприємства його було
затримано охороною за підозрою у
перебуванні в нетверезому стані.
Затримання викликало погіршення
самопочуття позивача, внаслідок чого
він попросив охоронців викликати
швидку. В лікарні позивачу не було
надано медичної допомоги належним
чином, позивач відмовився від
госпіталізації та поїхав додому, після
чого був госпіталізований до МСЧ-7 з
діагнозом ДЄГ1 Другого ступеня,
вістібулярний синдром.

Від проходження медичного огляду на
стан сп'яніння він не відмовлявся. На
стаціонарному лікуванні він перебував
з 04 по 25 листопада 2013 року, після чого
стаціонарно проходив реабілітаційне
лікування до 10 грудня 2013 року. По
завершенні лікування позивач
повідомив керівника про свій вихід на
роботу. Однак, в цей день позивача було
повідомлено про його звільнення. При
отриманні трудової книжки позивач
дізнався, що його звільнено на підставі
п. 7 ст. 40 КЗпП за появу на роботі в
нетверезому стані. Позивач вважає, що
його звільнено з роботи незаконно.
Розпорядження про звільнення не
містить посилань ні на час, ні на
конкретну дату, ні обставин появи його
на роботі у нетверезому стані та дату
звільнення.

Згідно з табелем обліку робочого часу
за листопад 2013 року - 04.11.2013 року він
перебував на лікарняному, який
відповідач оплатив. Позивач вважає, що
у відповідача станом на день
звільнення була відсутня будь-яка
об'єктивна інформація про його стан
алкогольного сп'яніння.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати незаконним
та скасувати розпорядження директора
про звільнення від 10 грудня 2013 року
№5476-К; поновити його на роботі на
посаді начальника калібровочного цеху
ПАТ «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна»;
стягнути з відповідача
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 7400 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року у позові
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім.
А.М.Кузьміна» про визнання незаконним
та скасування розпорядження про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
в особі представника ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
апелянта та його представника,
заперечення представників
відповідача, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач працював у відповідача з 16
жовтня 1978 року в якості помічника
майстра кування, а з 28 травня 2002 року по
10 грудня 2013 року на посаді начальника
калібрувального цеху.

04.11.2013р. в 7г. 50хв. при вході на територію
підприємства через КПП- І був
затриманий начальник калібрувального
цеху ОСОБА_3В, з ознаками алкогольного
сп'яніння, а саме - різкий запах
алкоголю із рота, різка зміна окраси
обличчя, почервоніння оболонки очей.
Попередня перевірка алкотестером
АІКОХАРЕ КН 600 $11 в караульному
приміщенні показала наявність 0,261%
алкоголю, про що й було складено акт №
532 від 04.11.2013р., який було підписано
працівниками охорони ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та зареєстровано в книзі обліку
актів затримання.

Ці обставини підтвердили допитані в
суді першої інстанції свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Відповідно до и.3.2 Правил внутрішнього
розпорядку ПАТ «Дніпроспецсталь» на
працівників покладено обов'язок
дотримання пропускного та
внутрішнього об'єктового режиму на
підприємстві в тому числі заборона
находитись на території підприємства в
нетверезому стані, стані наркотичного
або токсичного сп'яніння.

Відповідно до п.3.16 Інструкції з
пропускного та внутрішньо об'єктного
режиму на ПАТ«Дніпроспецсталь» на
території заводу не можуть бути
допущені особи в стані алкогольного та
наркотичного сп'яніння або особи, які
мають при собі алкогольні напої чи
наркотичні речовини.

П. 3.18 Інструкції з пропускного та
внутрішньо об'єктного режиму
встановлено, що у випадку затримання у
стані алкогольного сп'яніння
працівника заводу, працівників
підрядних організацій та інших осіб
начальник караулу, після попередньої
перевірки алкотестером, приймає заходи
для направлення затриманої особи на
медичний огляд в Запорізький обласний
наркологічний диспансер про що складає
відповідні акти.

На виконання вищезазначених вимог
4.11.2013р. у 8г.20хв. ОСОБА_3, в супроводі
працівників охорони, був направлений
до КУ „Обласний клінічний
наркологічний диспансер" для медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного сп'яніння. Відповідно до
Висновку щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
сп'яніння, складеного 4.11.13р. о 09год.
00хв., ОСОБА_3 відмовився від проходження
медичного огляду. Після чого позивач
бригадою швидкої допомоги з діагнозом
„Гіпертонічна хвороба II ст. Криз " був
доставлений до 9-ї міської лікарні.

Як вбачається з копій медичних
документів, наданих суду 9-міською
лікарнею м. Запоріжжя, а саме: копії
медичної карти стаціонарного хворого
№2750 від 04 листопада 2013 року, журналу
обліку прийому хворих у стаціонар,
копії журналу алкогольних проб при
медичному обстеженні ОСОБА_3 виявлені
пари етанолу в видихальному повітрі
0,91%, етанолу в крові 0,93%, цукор 10,2
ммоль/л, етанол у сечі 1,07%, що свідчить
про алкогольне сп'яніння останнього.
Від госпіталізації він відмовився
(а.с.178- 185, 189-197).

Відповідно до листа № 01-809 від 02.12.2013р.
ТОВ «Віта Центр» 04.11.13р. о 15г.45хв. за
домашньою адресою ОСОБА_3 була
викликана бригада НМД ТОВ „Віта
Центр», лікарем якої ОСОБА_3
встановлено діагноз - гостре порушення
мозкового кровообігу та запропонована
госпіталізація, на яку ОСОБА_3
погодився. При цьому обстеження на
алкогольне сп'яніння не проводилося. На
стаціонарному лікуванні в МЧС-7 позивач
перебував з 04 листопада по 25 листопада
2013 року, після чого стаціонарно
проходив реабілітаційне лікування по 10
грудня 2013 року.

Розпорядженням в.о. директора ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна»
Барабанова С.В. №5476-К від 10 грудня 2013
року ОСОБА_3 був звільнений з роботи за
п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі
в нетверезому стані.

Відповідно до вимог ст. 40 п.7 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
появи на роботі працівника у
нетверезому стані.

Вважається порушенням трудової
дисципліни поява на роботі у
нетверезому стані в будь-який час
робочого дня.

Робітника, який з"явився на роботу у
нетверезому стані, адміністрація не
повинна допускати до роботи.

Нетверезий стан працівника може бути
підтверджений як медичним висновком
так і іншими доказами, яким суд має дати
відповідну оцінку.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується органом, якому надане
право прийняття на роботу вказаного
працівника.

Згідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником бо
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв"язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше 6-ти місяців з дня
вчинення проступку.

Відповідно до роз'яснення у п. 25
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 6.11.1992р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів", факт
появи на роботі в нетверезому стані
може встановлюватися не тільки
спеціальним обстеженням з
використанням відповідних технічних
засобів, але й будь-якими іншими
доказами, допустимими з точки зору
цивільно-процесуального
законодавства, і такими, які
відносяться до справи, зокрема актом в
довільній формі, у якому зазначаються
всі зовнішні ознаки нетверезого стану
(різкий запах алкоголю, хитлива хода,
незвичайна балакучість, безглузді
розмови тощо).

Враховуючи викладене, суд повно і
всебічно дослідив обставини справи
пояснення та заперечення сторін, дав
належну оцінку всім наданим суду
доказам в їх сукупності та дійшов
правильного висновку про те, що ОСОБА_3
04.11.2013 року появився на роботі в
нетверезому стані, тому відмовив йому у
задоволенні позовних вимог про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. При прийнятті цього рішення
судом було прийнято до уваги ступінь
тяжкості вчиненого проступку ОСОБА_3, а
саме те, що працівник є керівником
цеху, у нього в підпорядкуванні
перебуває значна частина
робітників цеху, появився на роботі
у стані алкогольного сп'яніння і
збирався приступити до роботи в умовах
підвищеної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду, а полягають
лише в переоцінці доказів, які належним
чином перевірені і оцінені судом
першої інстанції і не доводять
порушення судом першої інстанції норм
процесуального і матеріального права.
В судовому засіданні апеляційного суду
позивач пояснив, що з березня 2014 року
він працює на іншій роботі.

За таких обставин рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи та закону. Підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: