Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1220/14-ц
Провадження № 2/553/692/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13.08.2014м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в
головуючого судді - Новака
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Інфокомерс» та
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди
завданої внаслідок дорожньої -
транспортної пригоди, -
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до ТОВ "ТД
Інфокомерс" та ОСОБА_2 про
відшкодування моральної та майнової
шкоди, в якій просив суд винести
рішення, яким стягнути з ТОВ "ТД
Інфокомерс" на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 8310 гривень
24 копійок, моральну шкоду в розмірі 315 072
гривень 00 копійок та витрати на правову
допомогу в сумі 4000 гривень 00 копійок.

Свій позов він обґрунтовує тим, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась 23 березня 2011 року
на 289 кілометрі автодороги
Київ-Харків-Довжанський в с.Поділ,
Великобагачанського району,
Полтавської області внаслідок
зіткнення з автомобілем МАН, д/н НОМЕР_1
під керуванням водія ОСОБА_2, позивач,
який керував автомобілем ГАЗ, д/н
НОМЕР_2, отримав тяжкі тілесні,
небезпечні для життя в момент їх
нанесення ушкодження. Водій ОСОБА_2 на
момент вчинення дорожньо-транспортної
пригоди керував автомобілем МАН, д/н
НОМЕР_1 та перебував в трудових
відносинах з ТОВ "ТД Інфокомерс".

В судове засідання позивач та його
представник не з»явилися проте надали
суду заяви в яких просили розглянути
справу без їх участі та те, що позов
підтримують та просили суд його
задовольнити, а також просили суд
стягнути з відповідача ТОВ "ТД
Інфокомерс" 4000 гривень витрат на
правову допомогу.

В судове засідання представник
відповідача ТОВ «ТД Інфокомерс» та
відповідач ОСОБА_2 не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України якщо
суд не має відомостей про причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до вироку
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 31 березня 2014
року та ухвали Апеляційного суду
Полтавської області від 3 липня 2014 року
ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст.286 КК
України та призначено покарання у виді
двох років позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на один
рік, що підтверджує його вину у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, яка відбулась 23 березня 2011
року о 22.00 годині на 288 кілометрі
автодороги Київ - Харків у
Великобагачанському районі
Полтавської області за участю водіїв
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені вироком суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою, не підлягають
доказуванню. Тому не підлягає
доказуванню той факт, що 23 березня 2011
року о 22.00 годині на 288 кілометрі
автодороги Київ - Харків у
Великобагачанському районі
Полтавської області сталася
дорожньо-транспортна пригода
внаслідок порушення Правил
дорожнього руху водієм ОСОБА_2

В ході судового засідання встановлено,
що в результаті дорожньо-транспортної
пригоди позивач ОСОБА_1 отримав тяжкі
тілесні ушкодження, небезпечні для
життя в момент їх спричинення, тривалий
час перебував на лікарняному, довгий
час після перебування на лікарняному
проходив лікування, отже в зв'язку з цим
змінився його звичний ритм життя.

В силу ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 цього Кодексу визначено, що
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах. Якщо неправомірному
заволодінню іншою особою транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом
сприяла недбалість її власника
(володільця), шкода, завдана діяльністю
щодо його використання, зберігання або
утримання, відшкодовується ними
спільно, у частці, яка визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значення. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і у кримінальних
справ в постанові «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішення спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року №4,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Суд вважає доведеним, що позивачеві
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди заподіяно матеріальну шкоду,
яка складається із витрат на лікування
та його обслуговування. В зв'язку із
тілесними ушкодженнями ОСОБА_1
перебував на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні, що
підтверджується письмовими доказами в
справі: виписками з медичної карти,
виписками з історії хвороби. У
вищезазначений період ним за особисті
кошти придбані медикаменти та супутні
товари на суму 6475, 24 грн., що
підтверджується товарними чеками. З
наданих копій чеків видно, що
медикаменти були придбані відразу
після дорожньо-транспортної пригоди та
у послідуючі дні лікування позивача.

Витрати на перевезення та
обслуговування позивача, що полягали в
доставленні йому лікарських
препаратів та доставку його з лікарні
В.Багачки в м.Полтаву становлять 1835,00
гривень, що підтверджується товарними
чеками.

В судовому засіданні досліджено листа
№ 03/4987 від 25.07.2014 року ПАТ "Страхова
компанія "Українська страхова група",
де було застраховано цивільну
відповідальність особи, яка керувала
автомобілем МАН, д/н НОМЕР_1, відповідно
до якого йому частково відшкодовано
витрати на лікування (придбання)
лікарських препаратів на суму 4060, 06 грн.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що слід задовольнити
частково вимоги позивача про стягнення
з відповідачів матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, у сумі
4250, 18 гривень, оскільки ОСОБА_1 в іншій
частині матеріальні збитки
відшкодовано.

В силу ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає в тому числі у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", з наступними
змінами, від 31 березня 1995 року №4,
визначено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в тому числі залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Суд вважає, що позивачем доведено
спричинення йому моральної шкоди,
оскільки внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди він
зазнав фізичного болю та душевних
переживань, його повсякденне життя
змінилося, та, виходячи з обставин
справи, із засад розумності,
виваженості й справедливості,
приходить до висновку, що розмір
моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1
слід визначити в сумі 35000 грн., яку
стягнути на його користь з
відповідачів ТОВ "ТД Інфокомерс" та
ОСОБА_2, що відповідає характеру та
ступеню спричинених позивачу
моральних страждань.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Згідно квитанції, наданої позивачем,
розмір витрат на правову допомогу
складає 4000 гривень, які підлягають
стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 15, 60, 212, 213, 215, 218
ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1187 ЦК України,
постановою пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" №4, Постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і у
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішення спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року №4,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД
Інфокомерс", ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Інфокомерс",
ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду заподіяну злочином,
у розмірі 4250, 18 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Інфокомерс",
ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1
моральну шкоду завдану злочином у
розмірі 35 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Інфокомерс",
ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 4000,00
грн. витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Ю. Д. Новак