АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дуда О.О. Провадження №
22-ц/789/945/14 Доповідач - Демкович
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 р.

Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Загорський О. О., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 02 липня 2014 року

по справі за позовом комунального
підприємства «Тернопільводоканал»
/надалі «Підприємство»/

до ОСОБА_1, ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Підприємство звернулося із вимогами до
відповідачів про стягнення із останніх
заборгованості за спожиту воду та
водовідведення в розмірі 376,29 грн.,
стягнення інфляційних нарахувань в
розмірі 5,27 грн. та 3% річних за
користування коштами за час
прострочення платежів у розмірі 17,17
грн.

Свої вимоги мотивувало тим, що послуги
надаються належним чином, однак
відповідачі не оплачують їх у повному
обсязі.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 02.07.14 позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
Підприємства заборгованість за надані
послуги по водопостачанню та
водовідведенню, з урахуванням
інфляційних втрат та 3% річних, у сумі
398,73 грн. Стягнуто в рівних частинах із
відповідачів на користь КП
«Тернопільводоканал» судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Не погодившись з даним рішенням,
апелянти звернулися зі скаргою,
вважаючи, що воно постановлене з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, просять його
скасувати й постановити нове, яким
відмовити у задоволенні заявлених
вимог.

Порушення вбачають у тому, що судом не
взято до уваги того факту, що
Підприємство, як надавач послуг, не
вживало заходів щодо переукладання
договорів на водопостачання із
споживачами, виходячи з умов типового
чи примірного договору та не надало
доказів, що існуючий договір із ОСОБА_1
є таким, що суперечить Закону України
«Про житлово-комунальні послуги».

Вказують, що судом невірно зазначено,
що позивачем здійснюється нарахування
оплати за послуги з водопостачання та
водовідведення за показниками як
індивідуального лічильника
відповідачів, так і групового
лічильника.

На думку апелянтів, судом безпідставно
взято до уваги розрахунок
заборгованості, оскільки він виконаний
по загально-груповому лічильнику, а не
по індивідуальному, що є помилкою.

У суді апелянт ОСОБА_1 та його
представник підтримали скаргу,
пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Представник Підприємства скаргу не
визнав.

Заслухавши учасників судового процесу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що скаргу слід
задовольнити, виходячи із наступних
мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того,
що позивачем надано докази, які
стверджують наявність підстав для
нарахування позивачем плати за спожиті
відповідачами послуги як за
показаннями індивідуального, так і
групового засобів обліку води.

Із таким висновком колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.
Установлено, що відповідачі проживають
у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
№ 213 від 26.02.13, виданою Шляхтинецькою
сільською радою.

10.07.01 року між позивачем
(Виконавець) та ОСОБА_3 (Споживачем)
укладено договір про надання послуг з
водопостачання та водовідведення, за
умовами якого Виконавець
зобов'язується надавати Споживачеві та
членам його сім'ї, а також іншим особам,
які проживають у квартирі, приватному
будинку, послуги з водопостачання та
водовідведення, а Споживач
зобов'язується своєчасно здійснювати
оплату за послуги на умовах цього
договору.

Засобом обліку визначено
індивідуальний водомір.

Згідно із довідкою КП
"Тернопільводоканал" № 50/14 від 13.01.14,
сільські водопровідні мережі с. Гаї
Гречинські не перебувають на
обслуговуванні та балансі позивача.
Підприємство, як виробник
житлово-комунальних послуг, здійснює
подачу води до точки розмежування
балансової належності мереж
комунального водопроводу м. Тернополя
з водопровідними мережами села Гаї
Гречинські Тернопільського району.

Як вбачається з розрахунків,
позивач здійснює нарахування оплати за
послуги з водопостачання та
водовідведення за показаннями
індивідуального лічильника
відповідачів та групового лічильника.

Відповідно до картки абонента
станом на 25.04.13 заборгованість
відповідачів за надані позивачем
послуги становить 398,73грн., в тому числі
376,29 грн. - сума боргу, 5,27грн. - інфляційні
втрати, 17,17грн. - три відсотки річних за
період з травня 2011 р. по квітень 2013р.

Відповідно до Договору від 10.07.01,
укладеного між сторонами спору, облік
кількості використаної споживачем
води здійснюється за показниками
опломбованого виконавцем
водолічильника, а в разі його
відсутності згідно порядку,
передбаченого Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України, затвердженими наказом
Держжитлокомунгоспу № 65 від 01.07.1994 року
(надалі Правила).

Установлено, що нарахування за спожиту
відповідачами холодну воду
проводилося до травня 2011 року за
показниками індивідуального
лічильника холодної води.

Із травня 2011 року нарахування плати за
споживання води позивачем проведено
без врахування показань
індивідуального лічильника.

Станом на час пред'явлення позову
відповідачі провели оплату за спожиту
воду у відповідності до показників
індивідуального лічильника.

Договір про нарахування за спожиті
послуги водопостачання та
водовідведення згідно із показаннями
загальногрупових водомірів с. Гаї
Гречинські без урахування показань
індивідуального водоміру між
сторонами не укладався.

Також слід зазначити, що Договір від
10.07.01, укладений між сторонами, не
втратив чинність після 01.01.06,
відповідно до прикінцевих положень
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

Окрім цього, умовами вищезазначеного
договору не передбачено встановлення
загальногрупового лічильника.

Згідно із п.17 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. N 630, послуги з
водовідведення оплачуються споживачем
з розрахунку обсягу витрат холодної та
гарячої води згідно з нормативами
(нормами) споживання або показаннями
засобів обліку води.

Споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або законом, що
передбачено п.3. пп.5 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги».

Як вбачається із матеріалів
справи, відповідачі справно проводили
оплату за надані послуги.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак суд, в порушення вимог ст.
ст. 213, 214 ЦПК України не встановив, чи
укладено сторонами договір про оплату
послуг за показаннями групового
лічильника і які наявні правові
підстави для оплати послуг
відповідачами у два способи обрахунку
заборгованості при наявному
індивідуальному лічильнику.

Слід зазначити, що
взаємовідносини між сторонами спору
базуються на договірних засадах
(зобов'язання).

Так, у силу ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Позивачем не доведено, як цього вимагає
ст. 60 ЦПК України, наявності зобов'язань
у відповідачів щодо оплати наданих
послуг із водопостачання та
водовідведення за обліками
загально-групового лічильника.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що позовні
вимоги Підприємства є безпідставними
й, відповідно, оспорюване рішення суду
не відповідає вимогам матеріального та
процесуального права й підлягає до
скасування.

Із огляду на встановлені факти та
обставини та у відповідності до ст. 309
ЦПК України слід постановити нове
рішення, яким відмовити Підприємству у
задоволенні заявлених вимог із тих
мотивів, що між сторонами спору
відсутні зобов'язання по оплаті
наданих послуг із водопостачання та
водовідведення за обліками
загально-групового лічильника.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 02 липня 2014 року
скасувати.

Постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову
комунального підприємства
Тернопільводоканал» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович