У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Іллічівська міська рада
Одеської області, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 31 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що вона проживає за адресою:
АДРЕСА_2. По сусідству з нею по
АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_4, який з
порушеннями ДБН побудував
трьохповерховий будинок, внаслідок
чого вентиляційні та димові канали
житлового будинку позивачки виявилися
у зоні вітрового підпору, у результаті
чого їй у 2010 році було відключено
газопостачання. Позивачка є дитиною
війни, хворою людиною та діями ОСОБА_4
їй було завдано матеріальну та
моральну шкоду, яка полягає у
погіршенні стану її здоров'я та
душевних стражданнях, яких вона
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідача. У зв'язку з цим
просила суд зобов'язати відповідача
знести самочинно збудований житловий
будинок з облаштуванням другого та
третього поверху за адресою: АДРЕСА_1,
розташованого на відстані всього 0,53 м
від будинку, який знаходиться на
суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_2;
зобов'язати відповідача відшкодувати
їй моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.,
матеріальну шкоду у розмірі 10 438 грн. 10
коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн.,
витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн.,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката у розмірі 4 тис. грн.,
та витрати пов'язані з проведенням
судової будівельно-технічної
експертизи у розмірі 3 089 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 31 грудня
2013 року, з урахуванням ухвали
Іллічівського міського суду Одеської
області від 10 січня 2014 року про
виправлення описки, позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_4 знести самочинно
збудований житловий будинок з
облаштуванням другого та третього
поверху за адресою: АДРЕСА_1 та
відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду у
розмірі 10 тис. грн., матеріальну шкоду у
розмірі 10 438 грн. 10 коп., та судові
витрати по справі, а саме: судовий збір
у розмірі 1 700 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката у розмірі 4 тис. грн.,
з прибуттям до суду представника та
проведенням судової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 3 089 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено у
частині відшкодування моральної шкоди,
матеріальної шкоди, відшкодування
судових витрат та в цій частині
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_4
відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду у
розмірі 5 тис. грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 судові витрати: 120 грн. -
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи; 3 089 грн. - вартості
судової експертизи; 4 тис. грн. -
оплата послуг адвоката, а всього
стягнуто - 7 009 грн. В іншій частині
позову про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, судових витрат -
відмовлено. У решті рішення залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідно до висновків судових
будівельно-технічних експертиз
встановлено, що будівництво житлового
будинку по АДРЕСА_1 проводиться хоча і
на підставі проекту, але за наявності
істотних порушень будівельних норм та
правил. Вказане будівництво призвело
до погіршення технічного стану стіни
підвалу літ. «в» відповідачки, яка є
фундаментом для стіни комори літ. «В»,
призвело до розташування димового і
вентиляційного каналів комори у зоні
вітрового підпору, що не забезпечує
безпечну експлуатацію газового
обладнання житлового будинку по
АДРЕСА_2, належного ОСОБА_3, призвело до
погіршення інсоляції земельної
ділянки по АДРЕСА_2.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
у частині відшкодування моральної
шкоди, матеріальної шкоди,
відшкодування судових витрат та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що позивачем не було доведено
належними письмовими доказами розмір
завданої матеріальної шкоди, яка
виразилась у купівлі ліків через
загострення хвороби, що було
спричинено діями відповідача, не
надано доказів причинного зв'язку, що
хвороба виникла або загострилась саме
через дії відповідача, тому у стягненні
матеріальної шкоди слід відмовити.
Розмір моральної шкоди відповідно до
засад розумності, виваженості та
справедливості потрібно зменшити до 5
тис. грн.

З такими висновками судів повністю
погодитись не можна, оскільки ці
висновки не ґрунтуються на матеріалах
справи та суперечать нормам
матеріального та процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення у повній мірі не відповідають.

Судом установлено, що відповідно до
технічного паспорту, свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, копії
спадкової справи ОСОБА_3 є власником 1/2
частини житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_2 (а. с. 92-100 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, технічного
паспорту на садибний будинок ОСОБА_4 є
власником житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
100-114 т. 2).

Актом від 17 липня 2008 року встановлено в
натурі межі земельної ділянки, наданої
ОСОБА_4 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд за
вказаною адресою.

Згідно заяви від 11 червня 2010 року
ОСОБА_4 звернувся до міського голови
про надання дозволу на будівництво
нового будинку замість старого,
розташованого за зазначеною адресою,
та по закінченню будівництва нового
будинку зобов'язався знести старий
будинок (а. с. 32 т. 1).

Відповідно до повідомлення про початок
виконання будівельних робіт
04 липня 2011 року ОСОБА_4 повідомив
інспекцію ДАБК в Одеській області про
початок реконструкції індивідуального
житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 28-29 т. 1).

Як передбачено ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Як роз'яснено у абз. 1, 2 п. 4 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва» від 30 березня 2012 року № 6
(далі - Постанова) при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається
будівництво хоча і на підставі проекту,
але за наявності істотних порушень
зазначених норм та правил як у самому
проекті, так і при будівництві, за
наявності рішень спеціально
уповноважених органів про усунення
порушень.

Суди, задовольняючи позовні вимоги у
частині знесення самочинно
збудованого житлового будинку з
облаштуванням другого та третього
поверху, виходили з того, що відповідно
до висновків судових
будівельно-технічних експертиз
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1 проводиться, хоча і на підставі
проекту, але за наявності істотних
порушень будівельних норм та правил.
Вказане будівництво призвело до
погіршення технічного стану стіни
підвалу літ. «в» відповідачки, яка є
фундаментом для стіни комори літ. «В»
до незадовільного стану, призвело до
розташування димового і
вентиляційного каналів комори у зоні
вітрового підпору, що не забезпечує
безпечну експлуатацію газового
обладнання житлового будинку по
АДРЕСА_2, належного ОСОБА_3, призвело до
погіршення інсоляції земельної
ділянки по АДРЕСА_2.

Згідно з абз. 1 п. 24 вищенаведеної
Постанови, знесення нерухомості,
збудованої з істотним відхиленням від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотним порушенням будівельних норм і
правил (у тому числі за відсутності
проекту), можливе лише за умови, що
неможлива перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

При цьому суд першої інстанції,
призначаючи по справі судову
будівельно-технічну експертизу (а. с.
103-104 т. 1) та повторну судову
будівельно-технічну експертизу (а. с 54-55
т. 2), не поставив питання про можливість
перебудови житлового будинку по
АДРЕСА_1 відповідно до проекту або
відповідно до норм і правил, визначених
державними правилами та санітарними
нормами.

Згідно з абз. 2, 4 п. 5 Постанови, у
випадках порушення прав інших осіб
право на звернення до суду належить і
таким особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права (стаття 391
ЦК України), а також власнику
(користувачу) земельної ділянки, якщо
він заперечує проти визнання за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно (частина четверта
статті 376 та стаття 391 ЦК
України).

Розглядаючи зазначені позови
відповідно до вимог вказаної норми та
положень частини сьомої статті 376 ЦК
України, суди мають встановлювати, чи
було видано особі, яка здійснила
самочинне будівництво, припис про
усунення порушень, чи можлива
перебудова об'єкту та чи відмовляється
особа, яка здійснила самочинне
будівництво, від такої перебудови.

У матеріалах справи приписи інспекції
архітектурно-будівельного контролю
щодо про усунення відповідачем
порушень будівельних норм відсутні.

Тобто судами не було з'ясовано, чи
можлива перебудова спірного об'єкту та
чи відмовляється особа, яка здійснила
самочинне будівництво, від такої
перебудови, оскільки знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Таким чином суди у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України не врахували
норми матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, не встановили
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення у
частині знесення самочинно збудований
житловий будинок з облаштуванням
другого та третього поверху задоволену
цій частині на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 31 грудня
2013 року та рішення апеляційного суду
Одеської області від 12 березня 2014 року
скасувати у частині задоволення
позовних вимог про знесення самочинно
збудованого житлового будинку з
облаштуванням другого та третього
поверху за адресою: АДРЕСА_1, справу у
цій частині направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська