Справа № 171/669/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" вересня 2014 р.
м. Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

- головуючого - судді - Марченко
Н.В.,

при секретарі -
Ровній Н.А..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до відповідача про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. В
місті Зеленодольськ, Апостолівського
району Дніпропетровської області
проживає її дочка ОСОБА_3, В 2006 році
позивачка познайомилась з матір'ю
відповідача і вирішила придбати для
свого проживання квартиру в місті
Зеленодольськ, яка належала на отой час
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 За період з травня 2006
року по грудень 2012 року відбулось
велика кількість судових засідань,
порушувалось кримінальні справи і
тільки 27 грудня 2012 року позивачка
змогла зареєструвати в державному
реєстрі прав своє право власності на
спірну квартиру за адресою АДРЕСА_2.
Таким чином тільки, починаючи з 27.12.2012
року позивачка змогла почати
розпоряджуватись на власний розсуд
спірною квартирою. Квартира, починаючи
з березня 2012 року пустувала і в ній
ніхто не проживав. В квартирі
відключено електропостачання,
тепловодопостачання ті інші
комунікаційні послуги. Після
реєстрації права власності та
отримання правовстановлюючих
документів, позивачкою проведено
вселення до спірної квартири. В
листопаді 2013 року позивачка звернулась
до Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою про визнання відповідача
особою, яка втратила право
користування належним їй житловим
приміщенням на підставі його
відсутності та безпідставного не
проживання у спірній квартирі понад
шість місяців. 06 лютого 2014 року
рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області справа
їй було відмовлено в задоволені позову,
так як в ході судового розгляду
встановлено, що відповідач з 22.05.2012 року
не проживає в спірній квартирі з
поважної причини, так як його було
засуджено до позбавлення волі за
скоєння злочину. Суд прийняв зазначені
обставини як поважну причину
відсутності за місцем реєстрації та
відмовив позивачці в задоволені
позову. Після отримання рішення
позивачка вирішила звернутись з новим
позовом до суду з підстав того, що
відповідач не є наймачем житла, так як
втратив таке право користувача та
наймача після переходу права власності
на спірне житло до позивачки за
рішенням суду. На цей час позивачка не
реєструвалась в зазначеній квартирі
так як має намір зареєструвати в
квартирі свого сина разом з невісткою
та двома дітьми. Але позивачка не має
можливості здійснити таку реєстрацію
так як згідно санітарних норм,
встановлених в місті Зеленодольськ, їй
необхідно, щоб в належній їй квартирі
на цей час ніхто не проживав та не був
зареєстрований. На цей час позивачка є
власником квартири з 27.12.2012 року. З
громадянином ОСОБА_2 позивачка договір
найму житла не укладала. Відповідач
фактично попереджений нею про намір
розірвання договору найму житла з часу
її попереднього звернення до суду в
листопаді 2013 року. Відповідач не є її
родичем та членом її родини і тому
позивачка вважає, що останній втратив
право на користування належним їй
майном з часу припинення його права
власності на спірну квартиру.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав визначених в
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
з позовом був не згоден, просив у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно рішення Апостолівського
районного суду від 17.04.2008 року за ОСОБА_1
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_2 з якого також встановлено що
вона придбала дану квартиру у ОСОБА_4
23.05.2006 року.

Право власності ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_2 ніким неоспорено, рішення суду,
щодо визнання за нею права власності на
вказану квартиру набрало законної сили
05.05.2008 року.

Після реєстрації права власності та
отримання правовстановлюючих
документів, ОСОБА_1 проведено вселення
до спірної квартири, про що складено
відповідний акт обстеження від 03 січня
2013 року за участю свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3

06 лютого 2014 року рішенням
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області справа №
171/3041/13-ц, ОСОБА_1 було відмовлено в
задоволені позову, так як в ході
судового розгляду встановлено, що
відповідач з 22.05.2012 року не проживає в
спірній квартирі з поважної причини,
так як його було засуджено до
позбавлення волі за скоєння злочину.
Суд прийняв зазначені обставини як
поважну причину відсутності за місцем
реєстрації та відмовив їй в задоволені
позову.

На цей час ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_2 з 27.12.2012 року, що
підтверджується наявним витягом №
37023083 про державну реєстрацію права, а
також технічним паспортом що виданий
на її ім'я у якості власника
вищевказаної квартири.

Відповідност. 405 ЦК України «Право
членів сім'ї власника житла на
користування цим житлом. Члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом».

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Згідно з п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, які виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12.04.1985 р. із змінами і
доповненнями, «На ствердження вибуття
суд може приймати до уваги будь-які
фактичні дані, які свідчать про обрання
стороною іншого постійного місця
проживання... Суд може визнати особу
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, лише з однієї
вказаною позивачем підстави,
передбаченій ст. 71 або ст. 107 ЖК
України».

Тому, позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме, квартирою
розташованою за адресою: АДРЕСА_2

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Марченко