Номер провадження 2-0/243/143/2014
Номер справи 243/3942/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 17» вересня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду №19
Слов»янського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, з участю
заінтересованої особи - Слов»янської
міської Ради Донецької області про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у місті Слов'янську
помер його батько, ОСОБА_2.

При житті батько розпорядився належним
йому майном і залишив заповіт,
відповідно до якого усе своє майно він
залишив йому.

Згідно даних спадкового реєстру
спадщина відкрилася за заповітом. Осіб,
які б мали право на спадщину згідно зі
ст. 1241 ЦК України, немає, його мати
померла до відкриття спадщини.

Спадковим майном після смерті батька є
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами,
який розташований у АДРЕСА_1.

У зазначеному будинку проживали та
були зареєстровані його батьки.

Оскільки батьки були похилого віку,
потребували постійного стороннього
догляду він проживав разом з ними без
реєстрації.

Місце проживання батьків було
зареєстровано у АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 3,4 ст. 1268 ЦК
України та п. 2 Узагальнення судової
практики розгляду цивільних справ про
спадкування, виданого Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Зазначені особи вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
їхньої відмови від спадщини.

Заяву про відмову від спадщини він не
подавав.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_2 є
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями, який
розташований у АДРЕСА_1, земельна
ділянка, яка розташована за тією ж
адресою, цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і ведення
особистого підсобного господарства.

Він та батько проживали однією сім'єю у
будинку АДРЕСА_1 з 2005 року. Після смерті
матері ІНФОРМАЦІЯ_4 року він
продовжував проживати у будинку,
оскільки батько залишився сам і
потребував постійного стороннього
догляду у зв'язку із своїм віком. Він
хоронив батька та матір, витрачав на їх
похорон та організацію поминальних
обідів свої особисті кошти.

Проживаючи разом з батьками вони мали
взаємні права та обов'язки, спільний
бюджет, мали спільні витрати та
придбання. Вони отримані ними доходи
витрачали спільно - на придбання
продуктів харчування, оплату
комунальних послуг, ліків та мали інші
витрати. Вони були сім'єю відповідно до
визначення сім'ї, яке міститься у ст. 3
Сімейного кодексу України.

Відповідно до частин 3,4 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 року
він не подавав до нотаріальної контори
Заяву про відмову у прийнятті спадщини.

Однак спільне проживання однією сім'єю
його та ОСОБА_2 він не може підтвердити
документально, оскільки їх проживання
було зареєстровано за різними
адресами.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК,
якщо спадщина відкрилася не раніше 1
січня 2004 року.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкоємцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Встановлення факту постійного
проживання - його та ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 однією сім'єю на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_2 - на
ІНФОРМАЦІЯ_3 року є фактом, що має
юридичне значення, бо від встановлення
цього факту залежить виникнення в
нього права на отримання спадкового
майна після смерті ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» при вирішенні
спору про право на спадщину осіб, які
проживали із спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років часу до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

У зв'язку з відмовою нотаріуса у
оформленні спадщини після смерті
ОСОБА_2 він змушений звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Від встановлення факту проживання
однією сім'єю його та ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_2 - на ІНФОРМАЦІЯ_3
року та не менше, ніж п'ять років до часу
відкриття спадщини залежить
виникнення в нього права на отримання
спадкового майна після смерті ОСОБА_2
та отримання відповідного Свідоцтва у
нотаріальній конторі. Тому цей факт є
фактом, що має юридичне значення.

Зазначений факт можливо встановити
тільки в судовому порядку.

Встановлення зазначеного факту йому
необхідно для отримання Свідоцтва про
право на спадщину за законом у
нотаріальній конторі на його ім'я.

Просить суд встановити факт
постійного проживання однією сім'єю -
його та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на
час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_2, на ІНФОРМАЦІЯ_3 року та не менше,
ніж п'ять років до часу відкриття
спадщини після його смерті, тобто з 2005
року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою
АДРЕСА_1.

Заявник ОСОБА_1 до судового
засідання не з»явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи. 17 вересня 2014
року ОСОБА_1 звернувся до суду з Заявою,
в якій просить суд розглянути справу
без його участі. ( а.с.34).

Представник зацікавленої особи-
Слов"янської міської Ради Донецької
області до судового засідання не
з"явився, направив заяву, в якій просить
суд розглянути справу без участі
представника Слов"янської міської
Ради, постановити рішення на підставі
доказів, що є в матеріалах справи.( а.с.
33).

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з"ясувавши всі фактичні
обставини, на яких грунтуються
заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення справи по
суті, приходить до висновку, що
заявлені вимоги ОСОБА_1, з участю
зацікавленої особи -Слов»янської
міської ради Донецької області про
встановлення факту, що має юридичне
значення підлягають задоволенню
повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року „Про судову практику у справах
про спадкування" якщо виникнення права
на спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів".

Як встановлено в судовому засіданні
заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 ( а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер (
а.с. 15).

При житті ОСОБА_2 розпорядився
належним йому майном і залишив Заповіт
від 01 червня 1987 року, відповідно до
якого усе своє майно він залишив своєму
сину - ОСОБА_1 ( а.с. 10, 16).

Згідно даних спадкового реєстру
спадщина відкрилася за заповітом. Осіб,
які б мали право на спадщину згідно зі
ст. 1241 ЦК України, немає, мати заявника
ОСОБА_1 померла до відкриття спадщини (
а.с. 11).

Спадковим майном після смерті ОСОБА_2 є
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами,
який розташований у АДРЕСА_1. ( а.с. 6-8)

У зазначеному будинку проживали та
були зареєстровані батьки заявника.

Оскільки батьки були похилого віку,
потребували постійного стороннього
догляду ОСОБА_1 проживав разом з ними
без реєстрації.

Місце проживання батьків було
зареєстровано у АДРЕСА_1.

Вказані обставини в судовому
засіданні не заперечувалися.

Відповідно до частин 3,4 ст. 1268 ЦК
України та п. 2 Узагальнення судової
практики розгляду цивільних справ про
спадкування, виданого Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Зазначені особи вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
їхньої відмови від спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні,
Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_1
не подавав.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_2 є
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями, який
розташований у АДРЕСА_1, земельна
ділянка, яка розташована за тією ж
адресою, цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і ведення
особистого підсобного господарства.(
а.с. 6-8, 16)

ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_2 проживали
однією сім'єю у будинку АДРЕСА_1 з 2005
року. Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_4
року ОСОБА_1 продовжував проживати у
будинку, оскільки батько залишився сам
і потребував постійного стороннього
догляду у зв'язку із своїм віком. Він
хоронив батька та матір, витрачав на їх
похорон та організацію поминальних
обідів свої особисті кошти.

Проживаючи разом з батьками вони мали
взаємні права та обов'язки, спільний
бюджет, мали спільні витрати та
придбання. Вони отримані ними доходи
витрачали спільно - на придбання
продуктів харчування, оплату
комунальних послуг, ліків та мали інші
витрати. Вони були сім'єю відповідно до
визначення сім'ї, яке міститься у ст. 3
Сімейного кодексу України.

Вказані обставини в судовому засіданні
не спростовані.

Також, із Довідки, складеної в
присутності двох осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
та посвідченої керівником мікрорайону
«ЖД №2» та секретарем мікрорайону
вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
проживав з ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року з 2005 року по день його
смерті за адресою- АДРЕСА_1 ( а.с.5).

Відповідно до частин 3,4 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 року
позивач не подавав до нотаріальної
контори Заяву про відмову у прийнятті
спадщини.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК,
якщо спадщина відкрилася не раніше 1
січня 2004 року.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкоємцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Встановлення факту постійного
проживання - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_1 однією сім'єю на час
відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2
- на ІНФОРМАЦІЯ_3 року є фактом, що має
юридичне значення, бо від встановлення
цього факту залежить виникнення в
ОСОБА_1 права на отримання спадкового
майна після смерті ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» при вирішенні
спору про право на спадщину осіб, які
проживали із спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років часу до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
кодексом.

На підставі Постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого
2014 року державний нотаріус Першої
Слов»янської державної нотаріальної
контори Донецької області Причепа В.Р.
відмовила ОСОБА_1 у реєстрації заяви
про прийняття спадщини і видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок і
земельні ділянки, розташовані за
адресою- АДРЕСА_1 після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька- ОСОБА_2 у
зв»язку з тим, що спадкоємець протягом
шести місяців не подав до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини (
а.с.14).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Від встановлення факту проживання
однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1, на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_2 - на
ІНФОРМАЦІЯ_3 року та не менше, ніж п'ять
років до часу відкриття спадщини
залежить виникнення в нього права на
отримання спадкового майна після
смерті ОСОБА_2 та отримання
відповідного Свідоцтва у нотаріальній
конторі. Тому цей факт є фактом, що має
юридичне значення.

Зазначений факт можливо встановити
тільки в судовому порядку.

Встановлення зазначеного факту
позивачу необхідно для отримання
Свідоцтва про право на спадщину за
законом у нотаріальній конторі на його
ім'я, оскільки згідно до ст. 1268 ЦК
України він не відмовився від спадщини
та фактично її прийняв, оскільки з 2005
року по теперішній час постійно мешкає
в спадковому будинку та користується
ним, а також земельною ділянкою.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 спільно,
постійно мешкав разом зі своїм батьком
- ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року
однією сім"єю з 2005 року до часу
відкриття спадщини, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, то суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1
про встановлення факту, що має юридичне
значення підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10,60, 212,213,214,215,256-259 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 „ Про
судову практику у справах про
спадкування", суд

ВИРІШИВ

Заявлені вимоги ОСОБА_1, з участю
зацікавленої особи- Слов"янської
міської Ради Донецької області про
встановлення факту, що має юридичне
значення - задовольнити.

Встановити факт спільного,
постійного проживання однією сім»єю -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою- АДРЕСА_1 на
час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_2, на ІНФОРМАЦІЯ_3 року та не менше
ніж п»ять років до часу відкриття
спадщини після його смерті, тобто з 2005
року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою-
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов"янського міськрайонного
суду
Т.А.Хаустова.