Справа №2-4378/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 вересня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вищевказаним
позовом до суду до відповідача та
просила стягнути з відповідача на свою
користь недоплачені кошти у сумі 18520,00
гривень, а саме: 11 440,00 грн. за договором
№ 10/14 від 04.02.2014 року; 1150,00 грн. за
договором № 7/14 від 04.02.2014 року; 3930,00 грн.
за договором № 8/14 від 07.02.2014 року; 2000,00
грн. за договором № 14/14 від 12.03.2014 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею
та відповідачем були укладені договори
побутового підряду на виготовлення
(поставку та монтаж) меблів, а саме:
договір № 10/14 від 04.02.2014 року, загальною
вартістю 56440,00 грн., на підставі якого
поставлена і змонтована прихожа. По
даному договору внесена передоплата в
розмірі 45 000,00 грн. Сума в розмірі 11440,00
грн. залишилася не сплачена; договір №
7/14 від 04.02.2014 року, загальною вартістю
8250,00 гривень, на підставі якого був
перероблений бар та комора (після
попереднього виконавця). По даному
договору внесена передоплата в розмірі
7100,00 грн. Сума в розмірі 1150,00 грн.
залишилася не сплачена; договір № 8/14
від 07.02.2014 року, загальною вартістю 18500,00
грн., на підставі якого поставлені та
змонтовані робочий стіл і «лавочка» на
батарею. По даному договору внесена
передоплата в розмірі 14570,00 грн. Сума в
розмірі 3930,00 грн. залишилася не
сплачена; договір № 14/14 від 12.03.2014 року,
загальною вартістю 3000,00 грн., на
підставі якого була перероблена шафа №
2 в прихожій. По даному договору внесена
передоплата в розмірі 1000,00 грн. Сума в
розмірі 2000,00 грн. залишилася не
сплачена.

Згідно зазначених договорів позивач
зобов'язалась поставити та провести
монтаж меблів в квартирі відповідача
згідно креслень, що являються
додатками до відповідних договорів, а
відповідач зобов'язалась прийняти та
оплатити виконані роботи.

Зазначила, що вона належним чином
виконувала свої зобов'язання за
вищевказаними договорами.

Однак, після виникнення спірної
ситуації щодо відповідності робочого
столу погодженому ескізу за договором
№ 8/14), відповідач не допускав її
закінчити роботу, доки вона не
переробить робочий стіл, в порушення п.
3.3. вищевказаних договорів, та
відмовився провести остаточний
розрахунок за готові меблі.

Позивач вважає такі дії протиправними
відповідача з огляду на наступне.

В процесі роботи відповідач постійно
змінювала свої побажання щодо меблевих
конструкцій (було близько десяти
попередніх ескізів), не могла згадати
про що домовлялися на минулій зустрічі.
Відповідач переконана, що був
погоджений інший проект робочого
столу, а наданий проект позивачем є
підробкою.

Так, не доклеєно 2 (два) пластикові кути
на стіну, за договором № 10/14, що
знаходиться поза меблевою
конструкцією та не включено до
загальної вартості договору № 10/14; не
прикручені 2 (дві) ручки - на жалюзі та на
двері сейфу, а також не вмонтована 1
(одна) полиця, яка знаходиться в
квартирі відповідача (за договором №
8/14).

Тобто, за договорами № 10/14 та № 8/14
виконано 99,9 % роботи.

У відповідача немає претензій щодо
зазначених деталей.

За договором № 7/14 робота виконана
повністю 20 лютого 2014 року.

За договором № 14/14 робота виконана
повністю 24 березня 2014 року.

Пунктом 3.1 вищезазначених договорів
передбачено, що замовник - відповідач
зобов'язалась оплатити в день доставки
замовлення суму, що залишилася
несплаченою.

Умовами договорів не передбачено
обов'язкове попереднє підписання актів
приймання-передачі меблевих виробів
для проведення остаточного розрахунку.

Однак, відповідачем так і не був
проведений остаточний розрахунок за
договорами № 7/14 та № 14/14.

Жодних претензій щодо якості меблів
відповідачем не пред'являлося (до
виникнення спору щодо ескізу робочого
столу за договором № 8/14 та направлення
мною письмової вимоги про здійснення
оплати).

На підставі вищевикладеного просила
позов задовольнити.

Позивач в судове зсідання не з'явилась,
про дату та час розгляду справи
повідомлена належним чином, надала
заяву в якій позовні вимоги просила
задовольнити у повному обсязі та
справу розглядати без її участі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день і час розгляду
справи повідомлялась належним чином,
про причини неявки суду не повідомила.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у її відсутність, оскільки
неявка відповідача не перешкоджає
постановленню заочного рішення, проти
чого не заперечувала позивач.

Врахувавши заяву позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Судом встановлено, що 04.02.2014 року між
ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені
договори побутового підряду на
виготовлення (поставку та монтаж)
меблів, а саме: № 10/14, загальною
вартістю 56440,00 грн., на підставі якого
поставлена і змонтована прихожа. По
даному договору внесена відповідачем
передоплата в розмірі 45000,00 гривень.
Сума в розмірі 11440,00 грн. залишилася не
сплачена; договір № 7/14, загальною
вартістю 8250,00 грн., на підставі якого
був перероблений бар та комора (після
попереднього виконавця). По даному
договору відповідачем внесена
передоплата в розмірі 7100,00 грн. Сума в
розмірі 1150,00 грн. залишилася не
сплачена;

07.02.2014 року був укладений ще один
договір № 8/14, загальною вартістю 18500,00
грн., на підставі якого поставлені та
змонтовані робочий стіл і «лавочка» на
батарею. По даному договору
відповідачем внесена передоплата в
розмірі 14570,00 грн. Сума в розмірі 3930,00
грн. залишилася не сплачена;

12.03.2014 року також був укладений договір
№ 14/14, загальною вартістю 3000,00 грн., на
підставі якого була перероблена шафа №
2 в прихожій. По даному договору
відповідачем внесена передоплата в
розмірі 1000,00 грн. Сума в розмірі 2000,00
грн. залишилася не сплачена.

Відповідно до умов вказаних договір
позивач зобов'язалась поставити та
провести монтаж меблів в квартирі
відповідача згідно креслень, що
являються додатками до відповідних
договорів, а відповідач зобов'язалась
прийняти та оплатити виконані роботи.

Встановлено, що позивач належним чином
виконувала умови договорів.

Однак, після виникнення спірної
ситуації щодо відповідності робочого
столу погодженому ескізу за договором
№ 8/14 від 07.02.2014 року, відповідач не
допускала позивача закінчити роботу, в
порушення п. 3.3 вищевказаних договорів,
та відмовилась провести остаточний
розрахунок за готові меблі.

У зв'язку з не допуском позивача до
квартири відповідача було не доклеєно 2
(два) пластикові кути на стіну за
договором № 10/14 від 04.02.2014 року, що
знаходиться поза меблевою
конструкцією та не включено до
загальної вартості договору № 10/14; не
прикручені 2 (дві) ручки - на жалюзі та на
двері сейфу, а також не вмонтована 1
(одна) полиця, яка знаходиться в
квартирі відповідача, за договором №
8/14 від 07.02.2014 року. Тобто, за договорами
№ 10/14 та № 8/14 виконано 99,9 % роботи.

Необхідно зазначити, що у відповідача
не було претензій щодо зазначених
деталей.

За договором № 7/14 від 04.02.2014 року робота
виконана повністю 20 лютого 2014 року.

За договором № 14/14 від 12.03.2014 року
робота виконана повністю 24 березня 2014
року.

Пунктом 3.1 вищезазначених договорів
передбачено, що замовник - відповідач
зобов'язується оплатити в день
доставки замовлення суму, що
залишилася несплаченою.

Встановлено, що умовами договорів не
передбачено обов'язкове попереднє
підписання актів приймання-передачі
меблевих виробів для проведення
остаточного розрахунку.

Встановлено, що відповідачем не був
проведений остаточний розрахунок за
договорами № 7/14 від 04.02.2014 року та № 14/14
від 12.03.2014 року.

Жодних претензій щодо якості меблів
відповідачем не пред'являлося, до
виникнення спору щодо ескізу робочого
столу за договором № 8/14 від 07.02.2014 року.

Позивач просила стягнути з відповідача
на свою користь недоплачені кошти у
сумі 18520,00 гривень, а саме: 11 440,00 грн. за
договором № 10/14 від 04.02.2014 року; 1150,00 грн.
за договором № 7/14 від 04.02.2014 року; 3930,00
грн. за договором № 8/14 від 07.02.2014 року;
2000,00 грн. за договором № 14/14 від 12.03.2014
року, на що слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не було заявлено жодних
претензій щодо якості готових виробів
за договорами №№ 7/14 від 04.02.2014 року, 10/14
від 04.02.2014 року, 14/14 від 12.03.2014 року, доки
не виник спір щодо робочого столу за
договором № 8/14 від 07.02.2014 року.

08.04.2014 року позивач звернулась до
відповідача в письмовій формі з
листом-вимогою яким просила
розрахуватися в повному обсязі за
договорами № 7/14 від 04.02.2014 та № 14/14 від
12.03.2014 року, за якими робота виконана в
повному обсязі та допустити її в
приміщення для закінчення монтажу
виробів за договором № 8/14 від 07.02.2014
року, наклеїти пластикові кути на стіни
за договором № 10/14 від 04.02.2014 року, та
провести по ним повний розрахунок.

30.04.2014 року позивач отримала
лист-відповідь на вимогу, у якому
відповідач жодним чином не повідомила
про можливість завершити роботу. У
даному листі відповідач зауважила, що
встановлені вироби виконані з
недоліками та істотними порушеннями
погоджених ескізів, при цьому не
зазначивши, які саме недоліки та
порушення ескізів мають місце, та
відмовившись провести оплату до
усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Таким чином, замовляючи індивідуальні
меблі, замовник - відповідач може
надати підряднику будь-які завдання
щодо виготовлення виробу, його форми та
конструкції.

У зв'язку з недосягненням згоди щодо
наявності недоліків виготовлених
меблів, позивач направила на адресу
відповідача акти приймання-передачі
виробів від 16 травня 2014 року.

У відповідь відповідач направила
претензії від 22 травня 2014 року щодо
якості меблів за договорами №№ 7/14 від
04.02.2014 року, 8/14 від 07.02.2014 року, 10/14 від
04.02.2014 року, 14/14 від 12.03.2014 року та
проханням усунути зазначені в них
недоліки.

Вказані претензії позивачем отримані
03.06.2014 року.

Не погоджуючись з наявністю всіх
зазначених у претензіях недоліків,
позивач звернулась до представників
відповідача з питанням про можливість
усунути лише деякі недоліки (зокрема,
відрегулювати ролет на робочому столі
та закріпити пластикові заглушки на
верхніх дверцятах бару).

Однак, позивач була повідомлена, що
відповідач не допустить її до усунення
лише певних недоліків, без усунення
всіх недоліків, які зазначені
відповідачем у претензіях, не зважаючи
на те, що вони є необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Оскільки у даному випадку відповідач
не допускає позивача до виконання
роботи (усунення зазначених вище
недоліків), то вина позивача за
порушення зобов'язання відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 872 ЦК України у
разі виявлення відступів від умов
договору або інших недоліків у роботі
замовник має право за своїм вибором
вимагати безоплатного усунення цих
недоліків у розумний строк або
відшкодування його витрат на усунення
недоліків чи відповідного зменшення
плати.

Встановлено, що відповідач не допускає
позивача до усунення недоліків та не
заявляє вимоги про зменшення плати.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 872 ЦК
України, розірвати договір побутового
підряду замовник може лише у випадку
наявності істотних недоліків в роботі.

Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» істотний
недолік - недолік, який робить
неможливим чи недопустимим
використання товару відповідно до його
цільового призначення, виник з вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
нижченаведених ознак: він взагалі не
може бути усунутий; його усунення
потребує понад чотирнадцять
календарних днів; він робить товар
суттєво іншим, ніж передбачено
договором.

Таким чином, меблі, виготовлені
позивачем на підставі договорів № 7/14
від 04.02.2014 року, 8/14 від 07.02.2014 року, 10/14
від 04.02.2014 року, 14/14 від 12.03.2014 року не
мають жодних істотних недоліків, у
зв'язку з чим відсутні підстави для
розірвання договорів, про що у своїх
претензія зазначає відповідач.

Згідно ч. 4 ст. 853 ЦК України у разі
виникнення між замовником і
підрядником спору з приводу недоліків
виконаної роботи або їх причин на
вимогу будь-кого з них має бути
призначена експертиза. Витрати на
проведення експертизи несе підрядник,
крім випадків, коли експертизою
встановлена відсутність порушень
договору підряду або причинного
зв'язку між діями підрядника та
виявленими недоліками. У цих випадках
витрати на проведення експертизи несе
сторона, яка вимагала її призначення, а
якщо експертизу призначено за
погодженням сторін, - обидві сторони
порівну.

Відповідно до вимог с. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Всупереч вимог закону та договорів,
відповідач ОСОБА_2 не виконує взяті на
себе зобов'язання, що передбачені п.п.
3.1, 3.3 договорів № 7/14 від 04.02.2014 року, 8/14
від 07.02.2014 року, 10/14 від 04.02.2014 року, 14/14
від 12.03.2014 року.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначенні
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи те, що між ФОП ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 були укладені договори № 7/14 від
04.02.2014 року, 8/14 від 07.02.2014 року, 10/14 від
04.02.2014 року, 14/14 від 12.03.2014 року, суд
приходить до висновку, що вони дійшли
згоди щодо істотних умов договорів та
взяли на себе зобов'язання щодо
виконання даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право
на неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи із
вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_2
порушила умови вищевказаних договорів,
а тому з неї слід стягнути на користь
позивача недоплачені кошти у сумі 18520,00
грн., а саме: 11 440,00 грн. за договором №
10/14 від 04.02.2014 року; 1150,00 грн. за
договором № 7/14 від 04.02.2014 року; 3930,00 грн.
за договором № 8/14 від 07.02.2014 року; 2000,00
грн. за договором № 14/14 від 12.03.2014 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
сплаченого судового збору 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись Законом України «Про захист
прав споживачів», ст.ст. 526, 530, 610, 614, 638,
853, 872 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169,
197, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН невідомий,
проживає за адресою: АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 недоплачені кошти у сумі 18520,00
грн., а саме: 11 440,00 грн. за договором №
10/14 від 04.02.2014 року; 1150,00 грн. за
договором № 7/14 від 04.02.2014 року; 3930,00 грн.
за договором № 8/14 від 07.02.2014 року; 2000,00
грн. за договором № 14/14 від 12.03.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН невідомий,
проживає за адресою: АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 суму сплаченого судового збору
243,60 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя