Справа №489/1742/14-ц 07.08.2014 07.08.2014
Провадження № 22-ц/784/2188/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Кутова Т.З.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7 серпня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючої Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, відповідачки
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 та
представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 19 червня 2014 року,
ухваленого за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_4,

третя особа житлово-комунальне
підприємство Миколаївської міської
ради «Південь»,

про

відшкодування шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В
И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок залиття квартири.

Позивачка зазначала, що є
власником квартири АДРЕСА_1. 1 лютого 2014
року її квартиру було залито водою з
вини відповідачки, яка мешкає в
квартирі 78 у цьому ж будинку на
четвертому поверсі. Як вказувала
позивачка, внаслідок залиття квартири
їй була завдана майнова шкода в розмірі
вартості ремонтних робіт в сумі 13002 грн.
59 коп., а також моральна шкода, що
полягає у порушенні її нормального
способу життя та необхідністю
проживати в умовах ремонту, в розмірі
3000 грн.

Посилаючись на викладене, просила
суд стягнути з відповідачки
вищевказану суму шкоди.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва 19 червня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 відшкодування
майнової шкоди в сумі 13002 грн. 59 коп., та
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1000 грн. Розподілено судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилаючись на порушення норм
матеріального права та невірну оцінку
доказів судом, просила скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін та їх представників,
представника третьої особи,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів
справи і таке встановлено судом, що
позивачка, на підставі договору
дарування, є власницею квартири
АДРЕСА_1 (а.с.8-9 ).

Вказана квартира розташована на
першому поверсі 9-ти поверхового
будинку та складається з 1 кімнати ,
загальною площею 33, 3 кв.м., із яких 17 , 2
кв.м. є житлової площі, про що
зазначено в технічному паспорті (а.с.
11-13).

Відповідно до рішення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради від 26 січня 2007 року за
зверненням ОСОБА_4, квартиру №? 78 , яка
розташована над квартирою позивачки
на 4 поверсі цього ж будинку,
прийнято до комунальної власності
міста (а.с. 36). Володільцем особового
рахунку в даній квартирі є ОСОБА_4
Дана квартира складається з однієї
кімнати (а.с. 87).

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на
балансі ЖКП «Південь». Так 1 лютого 2014
року диспетчерською службою була
прийнята аварійна заявка про залиття
квартир АДРЕСА_1 о 14 годині 55 хвилин.
В зв'язку з відсутністю мешканців
квартир № 78 в цьому будинку було
перекрито кран холодного
водопостачання (а.с. 85).

Відповідно до положень п. 2.3.6 Правил
утримання будинків та прибудинкових
територій, 3 лютого 2014 року, комісія
у складі майстра дільниці,
слюсаря-сантехніка та позивачки
склала акт про те, що в результаті
залиття мешканцями квартири № 78
квартири № 60 виявлено сліди
затікання стелі і стін на кухні
загальною площею 5 кв.м., затікання
стелі і стін у ванній кімнаті, площею
3,5 кв.м., затікання стелі і стін у
коридорі площею 3 кв. м. , затікання
стелі і стін у кімнаті, а також водою
залито підлогу та килимові покриття
(а.с.6).

6 лютого 2014 року представниками ЖЕКу
також було складено акт огляду
квартир № 78 де мешкає відповідачка,
встановлено причину залиття квартир
№ 60 , № 66 , № 72 та встановлено, що
залиття відбулося внаслідок того, що
на внутрішньо-квартирній розводці
холодної води в кухні квартири № 78,
де проживає відповідачка, лопнув
фільтр холодної води (а.с. 114).
Аналогічні факти встановлені також
при наступному обстеженні квартири
№ 78 та відображені в акті від 16
червня 2014 року (а.с. 113).

Відповідно до Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 1992
року в редакції зі змінами від 24
січня 2006 року , наймач квартири
зобов'язаний проводити ремонт
квартири за власні кошти,
забезпечувати збереження житлових і
підсобних приміщень та технічного
обладнання (п.7).

Аналогічні обов'язки також
передбачені Правилами постачання
населенню послуг по водо-,
теплопостачанню та водовідведенню,
від 30 грудня 1997 року з подальшими
змінами, де в п. 33 зазначено, що
споживач зобов'язаний за власні
кошти ремонтувати та замінювати в
квартирі санітарно-технічні прибори.

Враховуючи, що відповідно до
наведених актів ЖЕКу пошкодження
відбулося на внутришньо-квартирній
розводці водопостачання, а обов'язок
забезпечення їх належного технічного
стану покладено на ОСОБА_4, як
наймача квартири № 78, районний суд
дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність вини відповідачки в
неналежному утриманні вказаних мереж
та причинного зв'язку невиконання
вказаного обов'язку з заподіянням
шкоди у вигляді затікання квартири №
60 власником якої є позивачка.

Проте, визначаючи розмір заподіяних
збитків, районний суд, виходив з
кошторису на ремонт квартири № 60,
складеної ТОВ «Бістро-дом» (а.с. 16).
Однак не в повній мірі з вказаним
розрахунком можна погодитись.

Згідно ст.ст.10 , 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, із оціночного кошторису,
підлягають виключенню суми як такі,
що не підтверджені належними
доказами, в зв'язку з чим не
підлягають стягненню: 235 грн. 80 коп.
витрат на ремонт «тамбуру», в
розділі «кухня» 1300 грн.
перенос/розбірка меблів, 58 грн. 80 коп.
демонтаж панелі з робочої поверхні,
65 грн. демонтаж люстри, 100 грн.
вартість клею для по клейкі
пластикових панелей. 585 грн. панель
пластикова під плитку, , 320 грн. монтаж
панелей; в розділі «зал» 1500 грн.
переніс та зборка меблів, 170 грн. 50
коп. демонтаж лінолеума , 189 грн. 20
коп. плінтус пластиковий, 1162 грн. 81
коп. лінолеум, 255 грн. 75 укладка
ліноліума, 189 грн. 20 коп.
демонтаж/монтаж плінтуса, оскільки із
пошкоджень визначених в відповідному
акті обстеження, яке підписано в
тому числі і позивачкою, відсутні
пошкодження приміщення «тамбур»,
відсутні посилання на необхідність
демонтажу меблів та люстр, заміни
лінолеуму, плінтусу, панелі робочої
поверхні. Також зменшенню з 800 грн. до
300 грн. підлягає сума транспортних
витрат, як не достатньо обґрунтована.

Не відповідність даних в
розрахунковому кошторисі розмірів
дверних наличників, фризів та
окремих площ , на що посилається
апелянт, не можна прийняти до уваги,
оскільки вказані розміри та
кількість дверей відповідають даним
технічного паспорту на квартиру.

За вказаних обставин, стягненню з
відповідачки підлягає 6571 грн. (13002 грн.
56 коп. - 6431 грн. 56 коп. ), збитків, які
полягають у витратах на ремонт
квартири. Тому, відповідно до положень
п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, в даній
частині рішення підлягає зміні.

При цьому не можна прийняти до уваги
доводи викладенні в апеляційній
скарзі стосовно того, що причиною
залиття квартири позивачки могло
бути розгерметизування фільтру на
мережі постачання холодної води, яка
була замінена працівниками ЖЕКу за
її заявою в 2000 році, а тому акт ЖЕКу
про обстеження її квартири не
підтверджує її вини . Так, як
зазначено вище, обов'язок щодо
утримання внутріквартирних мереж
покладено на споживачів вказаних
послуг, а тому підставою
цивільно-правової відповідальності
є сам факт пошкодження труби, що і
відображено в згаданому акті.
Доведеність факту неякісно виконаних
робіт по монтажу вказаних мереж, чи
неякісного матеріалу, виготовлених
деталей з яких змонтовано мережу, не
є предметом доказування по даній
справі, оскільки таке впливає на
права та обов'язки відповідачки і не
виключає можливість пред'явлення нею
претензій до відповідальних осіб, і
не стосується прав та обов'язків
позивачки.

Відсутність укладеного з
відповідачкою договору на
постачання житлово-комунальної
послуги, також не звільняє її від
обов'язку утримання в належному стані
внутріквартирних мереж, оскільки
вона є фактичним споживачем вказаних
послуг, що відповідно до положень ч. 1
ст. 11 ЦК України є підставою для
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Також невідповідність акту
обстеження квартири позивачки, в
зв'язку з її залиттям, нормативно
встановленим формам, на що
вказується в апеляційній скарзі,
також не може бути прийняте до уваги,
оскільки така невідповідність
впливає на оцінку якості роботи
працівників ЖЕКу та їх
відповідальність, однак не спростовує
відображені в ньому факти.

Доводи ОСОБА_4 про те, що стелі в її
квартирі також були мокрі, що на її
думку свідчить про невстановленість
причини затоплення, не спростовують
наведені вище висновки суду з цього
питання, оскільки доказів затоплення
квартири відповідачки внаслідок
інших факторів ніж ті які
відображені в наведених актах
складених працівниками ЖЕКу суду не
надано. Більше того, з пояснень
майстра ЖЕКу - 17 ОСОБА_7 в судовому
засіданні, слідує, що при обстеженні
квартири розташованої поверхом вище
над квартирою відповідачки слідів
затікання нею не встановлено.

Вирішуючи позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди, районний
суд вірно визначив правові підстави
вказаної відповідальності та
зазначив положення ст. 1167 ЦК України
а також, навів переконливі доводи
стосовно визначення розміру
моральної шкоди в сумі 1000 грн. Тому в
цій частині оскаржуване рішення
підлягає залишенню без змін.

Оскільки із зміною рішення в
зазначеній частині, розмір та порядок
розподілу судових витрат відповідно
до положень ст. 88 ЦПК України та Закону
України «Про судовий збір» не
змінюється, в даній частині також
вказане рішення слід залишити без
змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 червня 2014 року в
частині стягнення завданих збитків -
змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4
6571 грн. (шість тисяч п'ятсот сімдесят
одну грн.) збитків.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді