печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року
Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді -
Батрин О.В.,

при секретарі - Лейко І. В.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Гой Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5,
третя особа - Служба у справах дітей
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні квартирою шляхом
виселення, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах
дітей Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні квартирою шляхом
виселення, мотивуючи тим, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування квартири від 17
вересня 2008 року. Вказана квартира
позивачу подарована її батьком - ОСОБА_6
Разом з тим, позивач обмежена у
здійсненні свого права власності на
квартиру, оскільки в цій квартирі
проживає дружина покійного батька -
ОСОБА_2 зі своїм неповнолітнім онуком -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває під
її опікою на підставі розпорядження
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації від 10 жовтня
2005 року № 1261.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_5,
представник третьої особи - Служби у
справах дітей Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації
заперечили щодо задоволення позву,
мотивуючи тим, що відповідач та її онук
у квартиру АДРЕСА_1 були вселені за
життя дарувальника - батька ОСОБА_4 А
тому після його смерті, мають право на
проживання у квартирі. Зазначили, що
іншого житла вони не мають, а онук
ОСОБА_5, хоч і зареєстрований у квартирі
АДРЕСА_2, але в ній не проживає, оскільки
у цій квартирі проживає велика сім'я,
яка є неблагополучною.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
третьої особи та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що позивач ОСОБА_4 є
власником трикімнатної квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
квартири від 17 вересня 2008 року (а.с. 7).
Дарувальником квартири був батько
позивача - ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15).

Відповідно положень ст. 317 ЦК
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

У вказаній квартирі зареєстрована та
проживає відповідач ОСОБА_2 з 27 березня
1993 року (а.с. 8), яка була вселена у
квартиру як член сім'ї власника -
покійного батька позивача.

Разом із ОСОБА_2 у спірній квартирі
проживає її онук - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який перебуває під її опікою на
підставі розпорядження Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 10 жовтня 2005 року №
1261, оскільки мати малолітнього ОСОБА_5,
ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, батько
малолітнього ОСОБА_8 засуджений на
довічне позбавлення волі (вирок
Апеляційного суду м. Києва від 17.02.2003 р.)
(а.с. 12).

Проте, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2
відповідно до довідки Відділу
Адресно-довідкової роботи ГУДМС
України в м. Києві та Київській області.

Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР та ч.
1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у
приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР
члени сім'ї власника квартири, які
проживають разом з ним у квартирі, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
квартири, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки (ч. 2
ст. 64 ЖК Української РСР).

Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї
позивача.

Також під час судового розгляду
встановлено, що позивач не надавала
згоди ОСОБА_2 та її онукові на
користуватися належною їй на праві
власності квартирою.

З врахуванням вищезазначених положень
закону вбачається, що право
користування членів сім'ї власника
квартири кореспондується та є похідним
від права власності на квартиру.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405
ЦК України право члена сім'ї власника
будинку, який не є його співвласником
на користування цим будинком
обумовлено наявністю сімейних
відносин із власником і спільним із ним
проживанням у цьому будинку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України
члени родини власника житла, які
проживають разом з ним, мають право
користування цим житлом відповідно до
закону. Член родини власника житла
втрачає право користування житлом при
відсутності члена родини без поважних
причин понад одного року, якщо інше не
встановлено домовленістю чи законом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у
спірній квартирі з 27.03.1993 року (а.с. 8),

З урахуванням положень ст. 405 ЦК України
право члена сім'ї власника будинку
(квартири) користуватися цим житлом
існує лише за наявності у власника
права приватної власності на це майно.
Виникнення права членів сім'ї власника
будинку (квартири) на користування цим
будинком та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку
(квартири) права власності на це житло,
а відтак припинення права власності
особи на будинок (квартиру) припиняє
право членів її сім'ї на користування
цим житлом.

Таким чином, права відповідачів ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_5, на проживання у квартирі
похідні від прав колишнього власника
квартири - ОСОБА_6, членами сім'ї якого
вони були та за згодою якого проживали
у квартирі.

Оскільки новим власником квартири з 2008
року стала позивач ОСОБА_9 то
відповідно до ст. 391 ЦК України вона має
право вимагати від відповідачів
усунути перешкоди у користування її
власністю.

Тому, доводи відповідачів щодо
відсутності у них іншого житла, у
зв'язку з чим у задоволенні позову слід
відмовити є безпідставними.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про задоволення позову.

При цьому, суд приймає до уваги те, що
задоволення позову не порушує житлові
права неповнолітнього ОСОБА_5, оскільки
останній зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2. За ним закріплене право
користування цим житлом відповідно до
розпорядження Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації від 10
жовтня 2005 року № 1261 із змінами,
внесеними розпорядженням від 12 березня
2008 року № 303 (а.с. 12-13).

Оскільки суд дійшов висновку про
задоволення позову, то відповідно до
ст. 88 ЦПК України з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 114 грн. 71 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 317, 383, 405, 317, 391 ЦК України, ст.ст. 150,
156, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5,
третя особа - Служба у справах дітей
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні квартирою шляхом
виселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 перешкоди у
користуванні та розпорядженні
належною їй квартирою шляхом виселення
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звільнити
квартиру АДРЕСА_1 від належних їм речей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 114 грн. 71 коп.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги
через Печерський районний суд м. Києва
до Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Батрин О.В.