Провадження № 760/9157/14
Справа № 2-3536/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Цісельської А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті
особи: Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_2про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом в якому просить визнати за ним
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову вказує на те, що
після смерті матері відкрилась
спадщина до складу якої увійшла
квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1.

Вказує, що за життя мати залишила
заповіт згідно з яким заповіла на його
ім`я квартиру АДРЕСА_2. 10.04.2014 року ним
отримано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом.

Проте, відповідно до постанови
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
від 10.04.2014 року йому відмовлено у видачі
свідоцтво про право на спадщину на
вищевказану квартиру за законом у
зв`язку з відсутністю
правовстановлюючого документу , а саме
того, що свідоцтво про право власності
на житло, видане Головним управлінням
житлового забезпечення 07.12.2010 року на
ім`я померлої не було зареєстровано у
КП Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об`єкти нерухомості.

Оскільки відсутність такої реєстрації,
перешкоджає позивачу оформити
спадщину після смерті матері він
звернувся до суду із вказаною заявою.

В судове засідання представник
позивача не з`явився , подавши через
канцелярію суду заяву в якій позовні
вимоги підтримав та просив проводити
судовий розгляд у його відсутність.

Відповідач- Київська міська рада в
судове засідання свого представника не
направила, подавши через канцелярію
суду письмові пояснення у яких при
ухваленні рішення поклалась на розсуд
суду, заявивши при цьому клопотання про
розгляд справи у відсутність
представника ради.

Третя особа-в судове засідання своїх
представника не направила, будучи
повідомленими належним чином про
місце, день та час судового розгляду.

Оскільки представник позивача не
виказав згоди щодо проведення заочного
розгляду справи, судом ухвалено про
розгляд справи у загальному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування
судового засідання технічним засобом
здійснює секретар судового засідання
або за розпорядженням головуючого
інший працівник апарату суду. У разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Матеріали справи свідчать про те ,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть , виданого відділом
реєстрації смерті у м.Києві, 30 серпня 2013
року.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
та за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою і часом відкриття спадщини є
день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина до складу якої увійшли
квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти, у тому числі зачаті за життя
спадкодавця та народженні після його
смерті, той з подружжя, який пережив , та
батьки.

У встановлений законом строк 01.11.2013
року позивач ОСОБА_1 звернувся до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу із
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері.

Матеріали спадкової справи, заведеної
після смерті ОСОБА_3 свідчать ,що
будь-які інші особи із заявою про
прийняття спадщини не звертались.

Встановлено , що за життя ОСОБА_3
залишила заповіт згідно з яким
заповіла позивачу квартиру АДРЕСА_2.
Позивачем 10.04.2014 року отримано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на вказану квартиру.

З матеріалів справи вбачається, що
померлій ОСОБА_3 належала на праві
власності квартира АДРЕСА_1, про що
свідчить свідоцтво про право власності
від 07.12.2010 року видане Головним
управлінням житлового забезпечення
Виконавчого органу Київської міської
ради Київської міської державної
адміністрації.

Відповідно до постанови Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 від 10.04.2014
року йому відмовлено у видачі
свідоцтво про право на спадщину на
вищевказану квартиру за законом у
зв`язку із тим, що свідоцтво про право
власності на житло, видане Головним
управлінням житлового забезпечення
07.12.2010 року на ім`я померлої, не було
зареєстровано у КП Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об`єкти
нерухомості.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є рішення судів, що набрали
законної сили, оскільки визнання права
власності на нерухоме майно є
прерогативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», зазначено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування», якщо документи, що
засвідчують право власності на
нерухоме майно, існували, проте були
втрачені власником та не можуть бути
відновлені в передбаченому законом
порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК
України, відповідно до якої позов про
визнання права власності може бути
пред'явлений, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати власником документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків
встановлених, ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Таким чином, досліджуючи зазначені
обставини справи та оцінюючи зібрані
докази у їх сукупності, враховуючи те,
що здійснення державної реєстрації за
померлою особою суперечить чинному
законодавству, а відсутність такої
реєстрації перешкоджає оформленню
спадщини позивачем, суд приходить до
висновку, що порушене право позивача
підлягає захисту, та як наслідок за ним
підлягає визнанню право власності в
порядку спадкування за законом.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст.1268,1270, 1278,1261 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» ст.ст.10,60,209,212-215,294
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
треті особи: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом про
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя: