Номер провадження 2/487/490/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.09.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

при секретарі - Табунщик К.С.,

за участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що
15.12.2005 р. між Банком та відповідачем
було укладено кредитний договір № б/н,
згідно якого позичальнику ОСОБА_1 було
надано кредит в сумі 3400,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 в порушення умов
кредитного договору та діючого
законодавства не виконує належним
чином взяті на себе зобов'язання, що
призвело до виникнення заборгованості,
яку відповідача в добровільному
порядку не сплачує, в зв'язку з чим
позивач звернувся до суду та просить
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором в сумі 16434,45 грн.
та судові витрати.

До судового засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву, в
якій позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив розглянути
справу за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково. Факт
отримання нею кредиту підтвердила.
Зазначила, що прострочення по сплаті
заборгованості виникло у зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем,
викликаним хворобою батька. Крім того
просила застосувати строк позовної
давності до позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між Банком та
відповідачкою було укладено кредитний
договір № б/н від 15.12.2005 р.

Згідно вищезазначеного договору Банк
надав останній кредит в сумі 3400,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Згідно з умовами вищезазначеного
договору позичальник зобов'язується
точно в строки передбачені
вищевказаним кредитним договором
сплачувати проценти за користування
Кредитом та належним чином виконувати
взяті на себе інші зобов'язання за
кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтями 1054 - 1057 цього ж Кодексу
регулюються правила виконання
зобов'язань по кредитному договору.
Зокрема:

- за кредитним договором, укладеним у
письмовій формі, банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти;

- розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність"
банківський кредит - це будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем зазначене зобов'язання
виконано в повному обсязі, однак
відповідач кредитне зобов'язання не
виконала, внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка станом на 30.09.2013 р.
становить 16434,45 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 3828,44 грн.

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 11347,23 грн.

- штраф(фіксована частина)-500,00 грн.

- штраф(процентна складова) - 758,78 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 625 боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, на теперішній час кредитна
заборгованість не ліквідована,
невиконання відповідачкою
зобов'язання за кредитним договором по
своєчасній і належній сплаті
заборгованості по кредиту, процентів
за користування кредитом є порушенням
умов договору та норм ЦК України, а тому
дана заборгованість підлягає
стягненню в судовому порядку.

Суд критично ставиться до посилання
відповідача по пропуск позивачем
строку позовної давності виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
сплата неустойки.

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовленний сторонами
строк.

Законодавець визначає різні поняття як
"строк дії договору", так і "строк
(термін) виконання зобов'язання" (ст. ст.
530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язання встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частиною 5 статті 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання. За
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначено або визначено моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явлення вимоги про
виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
складовою укладеної між сторонами
угоди є заява клієнта, Умови та правила
надання банківських послуг, пам'ятка
клієнта та тарифи банку.

Згідно заяви клієнта, відповідач, яка
її підписала, засвідчила про
ознайомлення з умовами надання
банківських послуг, Правилами і
Тарифами надання указаного кредиту та
про свою відповідальність за
невиконання цього договору.

Пунктом 3.1.3 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що у разі
виявлення бажання припинити дію картки
держатель картки зобов'язаний
звернутися з заявою до Банку про
закриття рахунку та припинення дії
картки.

З Умов (п. п. 9.3; 9.12) вбачається, що
картковий рахунок відкрито на
невизначений строк і договір діє до
моменту належного виконання сторонами
зобов'язань.

Тобто, поряд зі встановленням строку
дії договору сторони встановили і
строки виконання боржницею окремих
зобов'язань (внесення обов'язкових
щомісячних платежів), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору.

Оскільки умовами договору між
сторонами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок відповідача
повернути весь борг частинами, то право
ПАТ КБ "Приватбанк" вважається
порушеним з моменту недотримання
позичальником строку погашення
кожного місячного платежу, а відтак і
початок перебігу позовної давності за
кожний черговий платіж починається з
моменту порушення строку його
погашення.

Відповідно до п.5.12 Правил користування
платіжною карткою, затверджених
наказом ПАТ КБ "ПриватБанк" від 20.07.2005 р.
№С-120 "Про зміни умов обслуговування
кредитних карт "Товари в розстрочку"
строк позовної давності за вимогами
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки-пені, штрафів за договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 25.11.2013 року та просив стягнути
заборгованість станом на 30.09.2013 р.

Згідно з ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

З наданого банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що відповідач ОСОБА_1 13.01.2009
р. сплатила на погашення кредиту 113 грн.,
що свідчить про визнання нею свого
боргу та переривання перебігу позовної
давності.

Таким чином, позов подано позивачем в
межах строку позовної давності після
переривання перебігу строку позовної
давності.

Таким чином, на теперішній час кредитна
заборгованість не ліквідована,
невиконання відповідачкою
зобов'язання за кредитним договором по
своєчасній і належній сплаті
заборгованості по кредиту, процентів
за користування кредитом є порушенням
умов договору та норм ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору розмірі 229,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 88, 209, 212-215 ЦПК України ,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 15.12.2005 р. в
сумі 16434,45 грн., що складається з:
заборгованості за кредитом 3828,44 грн.,
заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 11347,23 грн.,
штрафу - 1258,78 грн..

Стягнути з ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» 229,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
І.В. Боброва