Справа № 199/2326/14-ц
УХВАЛА

23.05.2014

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву представника
позивача про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в
розмірі 250 000,00 грн.

До суду надійшла заява
представника позивача про
забезпечення позову: про накладення
арешту на майно відповідача, яке
належить йому на праві власності,
зокрема, на автозаправочну станцію,
автозаправка, загальною площею 24,2 кв.м,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та на
земельну ділянку площею 0,125 га по
адресу: АДРЕСА_1.

.

Суд, розглянувши заяву про
забезпечення позову, дійшов до
наступного висновку.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На виконання ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову, та у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду; разом з тим, на
виконання ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити передбачені цим Кодексом заходи
забезпечення позову, та у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову тощо.

Розглядаючи заяву про
забезпечення позову та приймаючи за
нею рішення, суд враховує обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
та зазначені ним докази, що
підтверджують кожну обставину, та
погоджується із тим, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Утім, позивач не виконав обов'язок
надання доказів на підтвердження
співмірності виду забезпечення (ч. 3
ст. 152 ЦПК України) заявленим позивачем
вимогам, дані докази також відсутні у
матеріалах судової справи; разом з тим,
відсутнє обґрунтування необхідності
вжиття судом виду забезпечення позову
у виді арешту, оскільки за умови вжиття
даного забезпечувального заходу
можливе порушення прав власника
нерухомого майна у виді можливості
користування ним.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 208, ст.ст. 151-153
ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви забезпечення
позову відмовити.

Роз'яснити особі, яка подала заяву
про забезпечення позову, що за умови
усунення вказаних в цій ухвалі
недоліків, повторне звернення до суду
із заявою про забезпечення позову не
унеможливлено.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя