Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 квітня 2014 р. Приморський
районний суд м. Одеси

у складі: головуючого
судді - Науменко А.В.,

при секретарі - Шияновській Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном, посилаючись на
те, що квартира АДРЕСА_1, була
приватизована 16 вересня 1997 року на всіх
членів родини позивача.

Згідно свідоцтва про право власності
на 784/1000 цієї квартири, квартира була
приватизована у рівних долях на ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Частку ОСОБА_3 після її смерті
успадкувала ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом.

Після смерті ОСОБА_4 її частку разом із
часткою, успадкованою від ОСОБА_3,
успадкував позивач.

З моменту смерті ОСОБА_4 позивач не має
можливості користуватися своєю
власністю, яка складається з 1568/3000
частки від 784/1000 зазначеної квартири, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом та витягом про
державну реєстрацію прав.

Співвласником зазначеної квартири був
батько позивача ОСОБА_5, який згідно
свідоцтва про смерть помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, він володів часткою у
розмірі 784/3000 від 784/1000 частки цієї
квартири, як зазначено у техпаспорті на
цю квартиру.

Відповідно до даних технічного
паспорту, зазначена квартира
складається з чотирьох житлових
кімнат, три з яких входять до 784/1000
частки, приватизованої членами сім ї
ОСОБА_1 та приміщень загального
користування. Порядок користування
квартирою між позивачем та його
батьком не був визначений та батько
фактично займав всі три житлові
кімнати площею 21,5 кв.м., 14.2 кв.м. та 22.3
кв.м.

На сьогоднішній день позивач не може
заселитися в зазначену квартиру,
оскільки в ній проживає ОСОБА_2.

Дана особа не являється членом сім'ї
ОСОБА_1, не є власником або
співвласником даного житлового
приміщення, реєстрації на спірній
житловій площі немає, письмової або
усної згоди на її проживання у квартирі
позивач не надавав, отже відповідач без
будь-яких правових підстав та без згоди
позивача вселилася в дану квартиру,
змінила замки, не впускає ОСОБА_1 в
квартиру, добровільно звільнити
житлове приміщення відмовляється.

Таким чином відповідач перешкоджає
позивачу в здійсненні його права
власності, вільному користуванні
квартирою, через що останній вимушений
звертатися до суду за захистом
порушеного права шляхом виселення
відповідачки з квартири.

Представники позивача - в судове
засідання з'явилися, надали суду заяву
про згоду на заочний розгляд справи,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явися, про слухання справи була
повідомлена належним чином, відповідно
до положень ст. 74 ЦПК України.

Враховуючи, що відповідач належним
чином був завчасно сповіщений про час і
місце розгляду справи, і не з'явився в
судове засідання, суд вважає за
необхідне відповідно до ч.9 ст. 76 ЦПК
України розглянути справу у
відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи у їх
сукупності, дослідивши письмові докази
суд вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
квартира АДРЕСА_1, була приватизована 16
вересня 1997 року, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на 784/1000
цієї квартири, квартира була
приватизована у рівних долях на ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Частку ОСОБА_3 після її смерті
успадкувала ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 24.09.2002 року.

Після смерті ОСОБА_4 її частку разом із
часткою, успадкованою від ОСОБА_3,
успадкував позивач, що підтверджується
заповітом від 22.05.2008 року.

З моменту смерті ОСОБА_4 позивач не має
можливості користуватися своєю
власністю, яка складається з 1568/3000
частки від 784/1000 зазначеної квартири, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом та витягом про
державну реєстрацію прав.

Співвласником зазначеної квартири був
батько позивача ОСОБА_5, який згідно
свідоцтва про смерть помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, він володів часткою у
розмірі 784/3000 від 784/1000 частки цієї
квартири, як зазначено у техпаспорті на
цю квартиру.

Відповідно до даних технічного
паспорту, зазначена квартира
складається з чотирьох житлових
кімнат, три з яких входять до 784/1000
частки, приватизованої членами сім'ї
ОСОБА_1 та приміщень загального
користування. Порядок користування
квартирою між позивачем та його
батьком не був визначений, а останній
до часу смерті перешкоджав позивачу в
здійсненні права власності та займав
всі три житлові кімнати площею 21,5 кв.м.,
14.2 кв.м. та 22.3 кв.м.

Після Кільпік смерті батька позивач не
може заселитися в зазначену квартиру,
оскільки в ній проживає ОСОБА_2, яка не
являється членом сім'ї позивача ОСОБА_1,
не є власником або співвласником
даного житлового приміщення,
реєстрації на спірній житловій площі
немає, письмової або усної згоди на її
проживання у квартирі позивач не
надавав, отже відповідач без будь-яких
правових підстав та без згоди позивача
вселилася в дану квартиру, змінила
замки, не впускає ОСОБА_1 в квартиру,
добровільно звільнити житлове
приміщення відмовляється. Зазначені
обставини підтверджуються матеріалами
Портофранківського ВИ Приморського РВ
ОМУ ГУ МВС України в Одеській області
ЖЄО № 6973 від 05.07.2013 року.

Згідно довідки АБ ОСОБА_2 зареєстрована
в АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Відповідно до п.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права або обмежений в його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Позови, що виникають з приводу
нерухомого майна (до нерухомого майна,
нерухомості належать земельні ділянки,
а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення), пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що позивачем доведені
обставини для застосування положень 116
ЖК України та виселення відповідача з
житлового приміщення 1568/3000 часткою
квартири за адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 223-226 ЦПК
України, ч. 1 ст. 317, п.1 ст. 321, 391 ЦК
України, ст. 116 ЖК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном -
задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні власностю - 1568/3000 часткою
квартири за адресою АДРЕСА_1 шляхом
виселення з неї ОСОБА_2 та вселення
ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача протягом десяти
днів з дня його отримання.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Приморського
районного суду м. Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
оголошення ухвали про залишення заяви
без задоволення.

Суддя
А.В. Науменко

23.04.2014