Кіровський районний суд міста Макіївки
№
Справа № 268/396/14-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
Кіровський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
суддя           Запорожець Т.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка у порядку заочного
провадження цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та відшкодування
судових витрат,
11 лютого 2014 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» (далі – Банк),
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та відшкодування
судових витрат, мотивуючи свої вимоги
порушенням відповідачем взятих на себе
кредитних зобов’язань.
Представник позивача –ОСОБА_2, який діє
на підставі довіреності юридичної
особи, повідомлений у встановленому
порядку про час і місце судового
розгляду, в судове засідання не
з’явився, надавши письмову заяву про
підтримку позовних вимог та про
розгляд справи у його відсутності.
Зі змісту позовної заяви убачається, що
30 січня 2007 року відповідач отримав
кредит у розмірі 2399,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування грошима у розмірі 5,04 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. При укладені кредитного
договору від 30 січня 2007 року ОСОБА_1
ознайомився з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам та
Правилами користування платіжною
карткою. Між тим, відповідач належним
чином не виконав зобов’язання за
вказаним договором, тому станом на 23
січня 2014 року утворилась
заборгованість у загальній сумі 25 809,10
грн., яка складається з: 1 849,00 грн. –
заборгованості за кредитом; 8 421,03 грн. –
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом; 863,64 грн. –
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 12 970,23 грн. –
пені за несвоєчасне виконання
зобов’язань за договором; а також
штрафів відповідно до пункту 5.3. Умов
надання споживчого кредиту: 500 грн.
(фіксована частина) та 1 205,20 грн.
(процентна складова).
Виходячи з наведеного, посилаючись на
протиправність дій відповідача, якими
суттєво порушуються законні права
кредитора, Банк просить суд стягнути з
ОСОБА_1 зазначену у позові
заборгованість за кредитним договором
у сумі 25 809,10 грн. та судовий збір,
сплачений при зверненні до суду в сумі
Відповідач ОСОБА_1, який про час і місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, повторно в судове
засідання не з’явився, не повідомивши
про причини неявки, від нього не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності, тому суд за згодою
представника позивача вважає можливим
вирішити справу за правилами частини 1
статті 224 ЦПК України за відсутності
відповідача, на підставі наявних у ній
даних і доказів, з ухваленням заочного
рішення.

Вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

Відповідно до положень статті 509
Цивільного кодексу України
зобов’язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов’язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов’язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного
кодексу України цивільно-правовий
договір визначається як домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов’язків.

Приписами частини 1 статті 1054 цього
Кодексу визначено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов’язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов’язується повернути
кредит та сплатити проценти.

30 січня 2007 року закрите
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (30 квітня 2009 року
найменування банку було змінено на
публічне акціонерне товариство у
зв’язку зі зміною його типу) і ОСОБА_1
(позичальник) уклали споживчий
кредитний договір № DOXRFВ21123702, шляхом
підписання відповідачем заяви про
приєднання до Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка».
Відповідно до умов вказаного договору
Банк надав позичальнику кредит у сумі
– 2 399,00 грн. шляхом перерахування
кредитних коштів на поточний рахунок №
0000 в АБ «Икар Банк» на строк 12
місяців до 30 січня 2008 року включно зі
сплатою: за користування грошима
відсотків у розмірі 5,04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з норми статті 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Зазначений кредитний договір
укладений у письмовій формі,
підписаний уповноваженою на це
посадовою особою Банку та особисто
ОСОБА_1 Зміст правочину не суперечить
актам цивільного законодавства та
моральним засадам суспільства і на
підставі положень статті 629 ЦК України
є обов’язковим для виконання
сторонами.

Свої зобов’язання за кредитним
договором Банк виконав належним чином.
Позичальник ОСОБА_1 отримав вказану в
договорі суму грошових коштів у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на поточний рахунок № 0000 в
АБ «Икар Банк», що підтверджено
документально.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України
зобов’язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов’язаний
виконати свій обов’язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов’язання чи
звичаїв ділового обороту. Одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання).

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено, що
позичальником не здійснювались
платежі згідно умов кредитного
договору.

Тим самим, враховуючи викладене, судом
встановлено існування у публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» суб’єктивного
цивільного права щодо стягнення
заборгованості за спірним кредитним
договором у зв’язку з встановленим
фактом порушення відповідачем його
умов.

У розрахунку публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» зазначено, що розмір
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором від 30 січня 2007 р. становить:
849,00 грн. – заборгованість за кредитом; 8
421,03 грн. – заборгованість по відсоткам
за користування кредитом; 863,64 грн. –
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 12 970,23 грн. –
пеня за несвоєчасне виконання
зобов’язань за договором; а також
штраф: 500 грн. (фіксована частина) та 1
205,20 грн. (процентна складова).

Судом визнається правильним
представлений позивачем розрахунок
суми заборгованості за кредитом та
відсотками за його користування.

Правовим наслідком порушення
виконання зобов’язання та одним із
видів цивільно-правової
відповідальності у відповідності до
частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1
статті 610 ЦК України є встановлена
договором або законом неустойка.

Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК
України, згідно якої неустойкою
(штрафом, пенею) є

грошова сума чи інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов’язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов’язання за
кожен день прострочення виконання.

Зі змісту наведених норм закону
випливає, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов’язання за кожен день
прострочення виконання та залежить не
тільки від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов’язання, а й від часу
такого невиконання. Як вид
цивільно-правової відповідальності
пеня застосовується виключно у
грошових зобов’язаннях та стимулює
боржника до оперативності їх
виконання, оскільки її розмір
збільшується в залежності від
кількості днів прострочення виконання.

Штрафом же є неустойка, що має разовий
характер, обчислюється залежно від
суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов’язання та
визначається у часі настанням однієї з
подій: невиконання або неналежне
виконання зобов’язання.

Розділом 5 «Відповідальність сторін»
умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») передбачено: 5.1 – У випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту, позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від
суми простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше 1 гривні. 5.3 - При порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості.

Таким чином, умовами договору
передбачено застосування пені як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення відповідачем строку
погашення кредиту за кожен день
прострочення.

У той же час сторонами передбачена
сплата штрафу за інші правопорушення,
передбачені умовами кредитного
договору: порушення строків сплати
відсотків та користування кредитом та
винагороди більш ніж на 30 днів.

За таких обставин суд визнає, що
відповідно до умов спірного договору
кредиту штраф і пеня настають за різних
підстав та при різних обставинах
порушення зобов’язання зі сторони
боржника.

Частиною другою статті 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік, у тому числі і щодо
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені). Позовна давність, встановлена
законом, відповідно до вимог частини
першої статті 259 ЦК України, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Зі змісту пункту 5.5. кредитного
договору випливає, що сторони
реалізували своє право, передбачене ст.
259 ЦК України, домовившись про
встановлення позовної давності п’ять
років за спорами, які випливають з
цього договору, в тому числі і щодо
вимог про стягнення неустойки (пені,
штрафів). Вказане застереження у
правочині є договором про збільшення
позовної давності.

Також, враховуючи відсутність заяви
відповідача ОСОБА_1 про зменшення
розміру пені через її неспівмірність з
сумою основного боргу та роз’яснення
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, викладені у пункті
27 постанови від 30 березня 2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для застосування положень
частини третьої статті 551 ЦК України –
зменшення суми неустойки у зв’язку з
її неспівмірністю із розміром
основного боргу.

Судом визнається правильним та таким,
що відповідає умовам кредитного
договору представлений позивачем
розрахунок сум пені за несвоєчасне
виконання зобов’язань за договором –
12 970,23 грн. та штрафів відповідно до
пункту 5.3 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам – його
фіксованої частини в сумі 500 грн. та
процентної складової в сумі 1 205,20 грн.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини по справі, оцінивши
представлені сторонами в порядку
статті 60 ЦПК України докази в їх
сукупності та взаємозв’язку, суд
визнає, що ОСОБА_1 належним чином не
виконав обов’язки, передбачені
укладеним у встановленому законом
порядку кредитним договором. Такі дії
відповідача є неправомірними, тому
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про стягнення
заборгованості по кредитному договору
та неустойки підлягають задоволенню у
встановлених судом розмірах.

У частині 1 статі 88 ЦПК України
визначено, що стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Позивачем документально підтверджено
відповідним платіжним дорученням
сплата при зверненні з позовом до суду
судового збору в розмірі 258,09 грн., який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 11, 60, 88, 212-215, 224 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 3, 13, 204, 509, 525-527, 546, 549, 551, 610-611, 616,
627, 629, 1054 Цивільного кодексу України,
суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, 10 серпня 1982
народження (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість, що
утворилась за кредитним договором від
30 січня 2007 року на 23 січня 2013 року: 1 849,00
грн. – заборгованість за кредитом; 8 421,03
грн. – заборгованість по відсоткам за
користування кредитом; 863,64 грн. –
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 12 970,23 грн. –
пеня за несвоєчасне виконання
зобов’язань за договором; штраф: 500 грн.
(фіксована частина) та 1 205,20 грн.
(процентна складова)., а у загальному
розмірі 25 809 (двадцять п*ять тисяч
вісімсот дев*ять) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 258 (двісті п*ятдесят
вісім) грн. 09 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення відповідачем може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Кіровський районний суд м. Макіївки
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Т.А.Запорожець