Справа № 529/905/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року Диканський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика
А. Є.

при секретарі Кривенко Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Диканька цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права користування
житловим приміщенням та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що відповідно до
рішення радгоспу "Стасівський"
правонаступником якого є третя особа
по справі ВАТ "Агрофірма "Стасі"
відповідачу по справі ОСОБА_2, який є
батьком позивача, матері позивача
ОСОБА_3 та сестрі позивача ОСОБА_5 була
надана в користування 2-х кімнатна
квартира АДРЕСА_1 в якій після
народження проживав і позивач. Далі,
відповідно до рішень Диканського
районного суду мати позивача ОСОБА_3
Була позбавлена батьківських прав
відносно своїх дітей - позивача та
третьої особи ОСОБА_5 та визнана такою,
що втратила право на користування
вказаною квартирою, де зареєстрований
і позивач.

Потім, після закінчення в 2011 році
навчання в ГПТУ № 23 м. Полтави позивач
намагався проживати у вищевказаній
квартирі, але відповідач по справі не
дозволяв там проживати мотивуючи це
тим, що в цій квартирі робиться ремонт,
а далі в цю квартиру відповідач заселив
інших мешканців. Після неодноразових
звернень позивача до відповідача з
пропозицією вирішити питання
проживання в квартирі АДРЕСА_1 до
досудового порядку відповідач
ігнорував та надалі не дозволяв
проживати там, у зв'язку з чим позивач
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та
просить визнати за ним право
користування житловим приміщенням у
даній квартирі із подальшим його
вселення туди.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
вказані в позовній заяві підтримали та
просили їх задовольнити, виходячи з
обставин, викладених у позовній заяві
та у судовому засіданні, вказавши, що
позивач відповідно до реєстрації його
місця проживання, має право
користуватися спірним житлом на рівні
з відповідачем, як член його сім'ї.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги позивача не визнав та
пояснив, що дійсно в квартирі АДРЕСА_1
крім нього зареєстровані його діти, а
саме син позивач ОСОБА_1 та донька
ОСОБА_5 з її малолітньою дитиною. Разом
з тим вказані особи тривалий час в
квартирі не проживають гроші на її
утримання йому не дають, комунальні
послуги не сплачують. Всі витрати на
утримання спірної квартири несе лише
він, а тому вважає, що його діти не
мають права проживати у зазначеній
вище квартирі за якою догляд здійснює
лише він. В даний час в спірній
квартирі проживає він та його
співмешканка з двома його
неповнолітніми дітьми. Заборгованості
по оплаті комунальних послуг не має. За
вказаних обставин просив відмовити в
позові позивачу.

Третя особа по справі - ОСОБА_5 проти
задоволення позову позивача не
заперечувала та підтвердила той факт,
що вона є донькою відповідача ОСОБА_2
і тривалий час разом з ним та позивачем
по справі ОСОБА_1 проживала в спірній
квартирі АДРЕСА_1. Також суду пояснила,
що вона та її малолітній син ОСОБА_6 в
даний час є зареєстровані за вказаною
адресою, але проживає вона у
будинковолодінні свого чоловіка.
Раніше її батько відповідач ОСОБА_2
також перешкоджав їй проживати за
місцем реєстрації.

Представник третьої особи по справі -
ВАТ Агрофірми "Стасі" Диканського
району в судове засідання не з'явився, а
до суду подав письмову заяву, в якій не
заперечував проти позову позивача та
письмово пояснив, що дійсно згідно
рішення розширеного засідання
комітету профспілки та адміністрації
радгоспу "Стасівський" Диканського
району від 14 жовтня 1993 року заявнику,
відповідачу ОСОБА_2 для проживання
його сім'ї була виділена звільнена
квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира є не
приватизована і перебуває на балансі
вказаного сільськогосподарського
підприємства.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача,
відповідача, третьої особи - ОСОБА_5, та
свідка та оцінивши наявні по справі
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.64, ст. 65 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Особи, які вселились в жиле
приміщення як член сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

При розгляді справи щодо визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням члена сім'ї
власника житла, суди мають
встановлювати наступні факти: чи є
спірне приміщення житлом, чи є воно
власністю позивача, чи відсутній
відповідач у спірному приміщені понад
один рік, чи є причини відсутності
поважними та чи не було між власником
та відповідачем будь якої іншої
домовленості щодо користування житлом
або збереження права на користування
житлом на час відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно рішення розширеного засідання
комітету профспілки та адміністрації
радгоспу "Стасівський" Диканського
району від 14 жовтня 1993 року заявнику,
відповідачу ОСОБА_2 для проживання
його сім'ї була виділена звільнена
двохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 є сином наймача -
відповідача ОСОБА_2 і тривалий час
проживав разом з ним та іншими членами
сім'ї. Позивач є зареєстрованою особою
у спірній квартирі з 20.07.2007 року, що
свідчить, що він є членом сім'ї наймача,
бо відповідач ніяких дій, щодо
визнання позивача ОСОБА_1 як такого , що
втратив право проживання в спірній
квартирі не вчиняв.

В даний час спірна квартирі АДРЕСА_1
належить ВАТ Агрофірма "Стасі"
Диканського району, що підтверджується
довідкою вказаного
сільськогосподарського підприємства
та технічним паспортом.

Згідно паспортних даних зазначеній
квартирі крім відповідача та позивача
зареєстрована третя особа по справі
ОСОБА_5 з своєю неповнолітньою дитиною,
що вбачається з довідки Диканського РС
УДМС України в Полтавській області та
цей факт не заперечується учасниками
судового засідання.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів. їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем по справі ОСОБА_2 не було
надано суду доказів щодо відсутності
позивача у спірній квартирі без
поважних причин понад шість місяців,
як це вимагає ст. 71 ЖК України.

Проте з матеріалів справи, пояснень в
судовому засіданні сторін по справі та
свідка ОСОБА_7 вбачається, що між
позивачем та відповідачем виникли
неприязні стосунки, бо відповідач
постійно перешкоджає позивачу
проживати в спірній квартирі, а семе
як він змінив замки на вхідних дверях
квартири та вимагає гроші за
проведений ремонт та сплачені ним
комунальні послуги, таким чином
позбавив останнього права на
користування квартирою та проживати у
ній. Вказані обставини, на думку суду, є
поважною причиною не проживання
позивача у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло і ніхто не
може бути позбавлений житла інакше ніж
як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно до ст.9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного приміщення
або обмежений у праві користування ним
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

На підставі ст. 311 ЦК України, фізична
особа не може бути виселена або іншим
чином примусово позбавлена житла, крім
випадків, встановлених законом.

Ураховуючи наведені норми права, а
також те, що позивач, який є членом
сім'ї відповідача, не проживає за
місцем реєстрації не з власної
ініціативи (тобто причину непроживання
не можна визнати неповажною), тому він
не може бути визнаний таким, що втратив
право користування цим житлом.

Позивач власного житла не має, а тому
має рівні з відповідачем права на
проживання у двохкімнатній квартирі
АДРЕСА_1, за місцем своєї реєстрації, як
член сім'ї наймача та підлягає
вселенню у вказану квартиру.

З огляду на наведене, суд приймає
рішення про задоволення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права
користування житловим приміщенням та
вселення, у повному обсязі.

Відповідно ст. 88 ЦК України стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного й керуючись ст.
47 Конституції України, ст. 311, ч.2 ЦК
України, ст.64,65 ЖК України суд, ст. ст. 8,
10, 11, 60, 208,112-115 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
користування житловим приміщеннями у
квартирі АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем
його реєстрації в двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім ) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
на протязі десяти днів з дня його
проголошення. Особи. які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: