Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1257/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка
УХВАЛА

Іменем України

22.05.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при секретарі - Сегал О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 12 березня
2014 року і

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди. В обґрунтування вимог
посилалася на те, що 03.07.2012 року вона
разом із чоловіком випасали корів у
селі Дар'ївка Кіровоградського району
відповідно до встановленої черги.
Корова, яка належить ОСОБА_4, вдарила її
внаслідок чого вона впала з каменя, на
якому стояла, та отримала тілесні
ушкодження.

З 03.07 по 09.07.2012 року та з 09.07 по 16.07.2012
року вона перебувала на лікуванні у
відділенні реанімації Кіровоградської
обласної лікарні, в ОГХ
Кіровоградської обласної лікарні з
діагнозом: політравма, перелом 3-4-5-6-7
ребер праворуч, закритий перелом лівої
плечової кістки зі зміщенням.
Компресійний перелом Тн 11 зі
компресією спинного мозку,
лівосторонній посттравматичний
гемоторакс, двостороння
посттравматична пневмонія, хвороба
Бехтерева.

На лікування нею витрачено 23 702,32
грн. Крім того, їй завдано моральної
шкоди, розмір якої вона (позивачка)
визначила в сумі 100 000 грн.

Посилаючись на зазначені
обставини, ст.ст.9,12 Закону України «Про
захист тварин від жорстокого
поводження», ст. ст. 23, 1166 - 1168 ЦК України
позивачка просила задовольнити її
вимоги.

Рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 12 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення,
якими її позов задовольнити у повному
обсязі. Посилається на те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
не відповідає фактичним обставинам
справи.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені у встановленому ст.
76 ЦПК України порядку, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення їм
поштового відправлення із судовою
повісткою та копією апеляційної
скарги, причину неявки не повідомили.
Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності позивача та відповідачки.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3 за довіреністю,
ОСОБА_5, яка підтримувала доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.9 та ч.4ст.12 Закону
України «Про захист тварин від
жорстокого поводження» на які, зокрема,
як на підставу для задоволення своїх
вимог посилалася позивачка, особа, яка
супроводжує тварину, зобов'язана
забезпечити: безпеку оточуючих людей
і тварин, а також майна від
заподіяння шкоди супроводжуваною
домашньою твариною безпеку
супроводжуваної домашньої тварини;
безпеку дорожнього руху при
проходженні з домашньою твариною біля
транспортних шляхів і при їх переході
шляхом безпосереднього контролю за її
поведінкою. При супроводженні домашніх
тварин не допускається залишати їх без
нагляду.

Шкода, заподіяна особі або майну
фізичної особи, а також шкода,
заподіяна майну юридичної особи
твариною, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її утримує
(ч.4 ст.12 вказаного Закону).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив з того, що правовідносини між
сторонами виникли із зобов'язання, а не
делікту, тому до цих правовідносин не
можуть застосовуватися положення
вказаного Закону та ч.1 ст.1166 ЦК України.

Судом із пояснень сторін та показань
свідків з'ясовано, що між жителями села
Дар'ївка Кіровоградського району з
метою організованого випасу корів була
досягнута усна домовленість (договір)
про створення громадської череди корів
та обов'язок їх власників випасати
череду у дні, коли надійшла черга.

За таких обставин правильним є
висновок суду про те, що
правовідносини щодо випасу
громадської череди корів регулюються
нормами ЦК України про зобов'язання,
зокрема ст.ст.509,526,614 ЦК.

Встановлено, що договором між
громадянами щодо порядку та умов
випасання громадської череди, не
передбачено відповідності власників
корів за шкоду, завдану твариною особі,
яка її випасає. Не передбачено такої
відповідальності і нормами ЦК України
про зобов'язання.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
посилалася на те, що агресивну
поведінку корови щодо себе
спровокувала сама ОСОБА_3, вдаривши
корову палицею між роги. Ці доводи
позивачкою не спростовано.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову
суд правильно виходив з того, що під час
виконання обов'язку по випасанню корів
позивачка повинна була усвідомлювати
небезпеку, яка може походити від такої
діяльності, і вживати всіх заходів для
її уникнення. Дотримуватися розумних
правил безпеки поводження із
тваринами, забезпечити власну безпеку,
враховуючи свій стан здоров'я, вік та
інші конкретні обставини, що
позивачкою було проігноровано.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
за допомогою належних та допустимих
доказів. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення зазначених вимог
процесуального права позивачкою не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження розміру, завданої
матеріальної шкоди та факту заподіяння
моральної шкоди і її розмір.

Крім того, ОСОБА_3 не доведено наявність
причинного зв'язку між отриманими
тілесними ушкодженнями, необхідністю у
сторонній допомозі і ударом тварини,
оскільки із матеріалів справи
вбачається, що інвалідність за
загальним захворюванням позивачці
встановлено у 1994 році (а.с.39, 8-11). Вона
страждає на хворобу Бехтерева
(міжнародна назва - анкілозуючий
спондилоартрит) - це запальні зміни в
міжхребцевих суглобах викликають їх
зрощення (анкілоз). Внаслідок
захворювання обсяг рухів у суглобах
поступово обмежується, хребет стає
нерухомим.

Оскільки позивачкою позовні вимоги не
доведено, суд обґрунтовано відмови у їх
задоволенні.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах, висновків суду
не спростовують, тому колегія суддів не
вбачає підстав для її задоволення.

Суд ухвалив рішення відповідно до
наданих сторонами доказів по суті
правильне, що відповідно до ст.308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 12
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді