Єдиний унікальний номер 254/523/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4588/2014
Головуючий в 1 інстанції - Богун О.О.
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.,

суддів Гапонова А.В., Резникової Л.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 21 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 21
березня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
позивач подав апеляційну скаргу, та
просив заочне рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 21
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт зазначив, що житловий будинок
та господарські споруди були збудовані
ОСОБА_2 у 1976 та 1980 роках. Після смерті
ОСОБА_2, який був чоловіком позивача
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку. Державним
нотаріусом було посвідчено заповіт від
ОСОБА_2, на випадок його смерті де все
належне йому майно заповів ОСОБА_1
Після смерті чоловіка позивач,
звернулася до нотаріальної контори с
заявою про прийняття спадщини, де їй
було відмовлено в оформленні спадкових
прав в нотаріальній конторі на будинок.
Після чого вона була вимушена
звернутися до суду. Крім того вважає, що
при ухваленні рішення суд першої
інстанції неправильно застосував
норми законодавства та незаконно
обмежив права позивача.

На думку апелянта було доведено
письмовими доказами та поясненнями, що
будівництво житлового будинку не було
самочинним, як зазначено в судовому
рішенні. Іншим порядком аніж через суд
не можливо визнати право власності на
будинок з господарськими спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Звернення до суду за захистом своїх
прав апелянт вважає є винятковим та
єдиним способом захисту прав позивача.

В судовому засіданні Апеляційного суду
позивачка та її представник підтримали
доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове
засідання не зявився, надіслав листа
про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно рішення Ларінської селищної
ради депутатів трудящих
Пролетарського району м. Донецька (а.с.
5) ОСОБА_2 було передано земельну
ділянку для індивідуального
будівництва житлового будинку в
АДРЕСА_1. площею 600 кв.м.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з
28.12.1999р. відповідно до копії свідоцтва
про одруження (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про смерть
актовий запис № 20 (а.с. 15) ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та відповідно до
заповіту від 21.05.2003р. за реєстровим №
2-659 (а.с. 16), який померлий залишив після
себе, все майно належне йому, а також
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
він заповів ОСОБА_1, яка своєчасно
прийняла спадщину, шляхом подачі до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини.

Оскільки у позивачки не має
правовстановлюючих документів на
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
окрім рішення Ларінської селищної
ради, нотаріусом було винесено
постанову про відмову у вчинені
нотаріальної дії від 20.11.2013р. (а.с. 11). У
відповіді Виконкому Донецької міської
ради КП Бюро технічної інвентаризації
м. Донецька від 03.06.2013р. № 252333 (а.с.13)
правовстановлюючі документи до
реєстрації не надавались.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснення Постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних прав від 30 березня 2012 року
№ 6 « Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України (
про правовий режим самочинного
будівництва), у п.6 якої зазначено, що
право власності на самочинно збудовані
житлові будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили це будівництво, так і
їхні спадкоємці. Права спадкоємців
щодо самочинно збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень статті 1218 ЦК та з урахуванням
роз»яснень, наданих у пункті 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 « Про
судову практику у справах про
спадкування», у якому зазначено, якщо
спадкодавцем було здійснене самочинне
будівництво ( частина перша статті 376
ЦК), до спадкодавців переходить право
власності на будівельні
матеріали,обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва.

Відповідно до п.8 зазначеної Постанови,
якщо будівництво здійснюється згідно з
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкування є перехід прав і обов'язків
(спадщини ) від фізичної особи, яка
померла до інших осіб.

З матеріалів справи (а.с.5) вбачається,
що померлий ОСОБА_2 отримав дозвіл на
забудову. Але ні відповідного договору
про забудову, ні проектної
документації, ні акту прийому в
експлуатацію побудованого будинку в
матеріалах справи не має.

З огляду на те, що ОСОБА_2 за життя, в
розумінні положень ст.ст.317, 331 ЦК
України не набув права власності на
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 а в судовому порядку
визнати на ним право власності на це
домоволодіння у зв'язку із його смертю -
є неможливим, тому правові підстави для
визнання права власності у порядку
спадкування за позивачкою - відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, вирішуючи спір повно,
всебічно та об'єктивно перевірив
доводи сторін, їх поясненням та наданим
доказам дав належну оцінку, правильно
застосував норми матеріального права і
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що спадкоємиць, особа який за життя не
оформив право власності на житловий
будинок, спадкує лише права зазначеної
особи зокрема щодо володіння ним, що
надає йому право на вчинення подальших
дій з оформлення права власності на
самочинне будівництво, або спадкує
права забудовника, право власності на
будівельні матеріали, обладання тощо,
які були використані в процесі
будівництва.

Також суд першої інстанції виходив з
вимог ст. 1219 ЦК України, що право особи
на визнання за нею права власності на
самочинне будівництво не є таким, що
нерозривно пов'язане з особою. З такою
думкою погоджується колегія суддів.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку,
що рішення суду є законним та
обґрунтованим і тому підстав для його
скасування та задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 21
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: