ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________
Справа №2-756/4992/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року суддя Оболонського
районного суду м. Києва О.В. Диба,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк», третя особа:
ОСОБА_2 про захист прав споживача та
визнання договору поруки такою, що
припинена,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про захист
прав споживача та визнання договору
поруки такою, що припинена.

Вивчивши матеріали позовної заяви,
суддя вважає, що дана справа не
підсудна Оболонському районному суду
м. Києва і підлягає поверненню позивачу
для подачі до належного суду виходячи
із наступного.

З позовної заяви вбачається, що між ним
та відповідачем 21.03.2012 року було
укладено договір поруки, яким позивач
поручився перед відповідачем за
виконання третьою особою грошових
зобов'язань, які виникли на підставі
кредитного договору укладеного між
останнім та відповідачем. Вважаючи, що
він є споживачем в правовідносинах, які
виникли між ним та відповідачем
позивач стверджує про наявність в
нього права, звернутися до суду з
позовом до відповідача за своїм
місцезнаходженням, оскільки таке право
передбачено нормами чинного
законодавства України.

З такими висновками суд погодитися не
може виходячи із наступного.

З позовної заяви слідує, що позивач
вважає себе споживачем банківських
послуг оскільки договір поруки, який
було укладено між ним та відповідачем
виникає із кредитного договору, який
носить ознаки споживчого.

Згідно з положеннями п. 22, 23 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживачем вважається фізична особа,
яка придбаває, замовляє, використовує
або має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника. Споживчий кредит - це кошти,
що надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Договір поруки є окремим правочином,
яким поручитель бере на себе
зобов'язання відповідати перед
кредитором за невиконання
позичальником його фінансових
зобов'язань.

Таким чином, поручитель не придбаває,
не замовляє, не використовує та не має
намір придбати чи замовити продукцію
для особистих потреб у фінансової
установи, якою є відповідач. Також
відповідач не надає позивачу, в рамках
дії договору поруки жодної послуги та
не зобов'язується перед позивачем
взагалі вчиняти будь - які дії.

Отже, враховуючи характер
правовідносин, які виникли між
позивачем та відповідачем, суд вважає,
що позивач не є споживачем в розрізі
Закону України «Про захист прав
споживачів» на який посилається, як на
підставу для обрання підсудності.

З наведеного вище, суд приходить до
висновку про те, що до поданого
позивачем позову слід застосовувати
правила підсудності, що визначені ч.2
ст. 109 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України
позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

З позовної заяви вбачається, що
місцезнаходженням відповідача є: м.
Львів, вул. Валова, 11, що територіально
не відноситься до підсудності
Оболонського районного суду м. Києва.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
відкриття провадження у справі,
оскільки позов не підсудний
Оболонському районному суду м. Києва.

Пунктом 4 ч.3 ст. 121 ЦПК України
визначено, що заява повертається у
випадку, коли справа не підсудна цьому
суду.

За таких обставин, виходячи із
вищенаведеного та керуючись ст. 121 ЦПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк»,
третя особа: ОСОБА_2 про захист прав
споживача та визнання договору поруки
такою, що припинена - повернути
позивачу для подачі до належного суду;

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва протягом п'яти днів з моменту
отримання її копії через Оболонський
районний суд м. Києва;

Ухвала набирає законної сили після
спливу строку на її апеляційне
оскарження.

Суддя
О.В. Диба