Провадження №2/0202/304/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар
Л.П.

при секретарі Куріній
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2 про звернення стягнення,
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк», третя
особа Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» про захист
прав споживача та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2012 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення, мотивуючи
свої вимоги тим, що відповідно
кредитного договору № PLRLAK05601638 від
14.05.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав
кредит у сумі 118896,57 грн., зі сплатою за
користування ним 16,08% відсотків на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 14.05.2014р., проте в порушення
умов договору свої зобов'язання
належним чином не виконував, що стало
підставою для звернення до суду. Вимоги
до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі
згаданого кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем договір застави рухомого
майна від 14.05.2007р. Вимоги до відповідача
ОСОБА_2, що випливають зі згаданого
кредитного договору, були забезпечені
і шляхом укладання з відповідачем ПАТ
"А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010
року, у зв'язку з чим він є солідарним
відповідачем за пред'явленим до
стягнення боргом. З урахуванням
викладеного, просив суд: в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року у
розмірі 83796 грн. 92 коп., витребувати у
відповідача ОСОБА_2 ( 39800, АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1 та передати в заклад
(володіння) шляхом вилучення
Публічному Акціонерному Товариству
Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ), а саме :
автомобіль Shevrolet, модель: рік випуску
2007, тип ТЗ: легковий універсал, №
кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_3, що належить на праві
власності відповідачу ОСОБА_2;
комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) автомобіль Shevrolet,
модель: рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий
універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_3, що
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_2; звернути
стягнення на предмет застави
автомобіль: Shevrolet, модель: , рік випуску
2007, тип ТЗ: легковий універсал, №
кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_3, що належить на праві
власності відповідачу ОСОБА_2 шляхом
продажу вказаного автомобіля
ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з
замість втраченого, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України по свідоцтву про
реєстрацію т/з або його дублікату для
його подальшої реалізації, а також
наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Також просив стягнути
солідарно з Публічного акціонерного
товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 на свою
користь заборгованість у розмірі 10 000,00
грн. та стягнути з ОСОБА_2 судовий збір
за подання позовної заяви.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
25 жовтня 2012 року позовна заява
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2 про звернення
стягнення була задоволена частково: в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором №
PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року у розмірі 83796
грн. 92 коп. звернуто стягнення на
предмет застави на автомобіля: Shevrolet,
модель:рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий
універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_3, що
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_2 (39800, АДРЕСА_2, ІПН:
НОМЕР_1) шляхом опису та передачі
зазначеного автомобіля позивачу з
правом продажу вказаного автомобіля
ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2
солідарно на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" заборгованість у
розмірі 10000, 00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" 837,97грн. судовий збір; в
інший частині позову відмовлено.

Ухвалою суду від 31 травня 2013 року
заочне рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
25.10.2012 року за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2 про звернення
стягнення скасовано.

При новому розгляді справи відповідач
ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву
до ПАТ КБ « ПриватБанк», третя особа
ПАТ « Акцент-Банк» про захист прав
споживача та відшкодування моральної
шкоди. В обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що між
позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був
укладений кредитний договір № PLRLAK05601638
від 14.05.2007 року про надання кредитних
коштів у вигляді не відновлювальної
кредитної лінії в розмірі 118896,57 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1,34% на місяць ( 16,08%
річних ) на суму залишку
заборгованості за кредитом і
винагороди на надання фінансового
інструменту щомісяця в період сплати
у розмірі 0,14% від суми виданого
кредиту на строк до 14 травня 2014 року.
При підписанні зазначеного Кредитного
договору відповідачем не був наданий
йому графік щомісячних платежів,
сукупність вартості кредиту було
зазначено лише в процентному виразі,
та вказаний загальний розмір
щомісячного платежу, в зв'язку з чим
Банком були порушені не лише його
права, як споживача а й вимоги «Правил
надання банками інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту». З метою отримання
графіка погашення кредитної
заборгованості, в якому зазначений
графік щомісячних платежів у розрізі
сум погашення основного боргу, сплати
процентів за користування кредитом,
вартості всіх супутніх послуг, а також
інших фінансових зобов'язань за кожним
платіжним періодом він звертався до
ПАТ КБ Приватбанк за місцем отримання
кредиту, але відповіді отримано не
було. Однак він продовжував вносити
щомісячний платіж, сума якого
дорівнювала або перевищувала
зазначену в кредитному договорі.

30 січня 2009 року він отримав від
Відповідача лист-повідомлення від
06.01.2009 року в якому зазначав, що в
зв'язку із зміною кон'юктури ринку
грошових ресурсів в Україні та з метою
виконання зобов'язання перед своїми
вкладниками Банк змушений вимагати
зміни умови Кредитного договору та
підвищити з 01 лютого 2009 року
відсоткову ставку за користування
кредитом. Того ж числа, 30.01.2009 року, він
надіслав заяву на адресу ПАТ КБ
Приватбанк, в якій виразив свою
незгоду з підвищенням відсоткової
ставки за кредитом.

До грудня місяця 2011 року він
щомісяця вносив чергові платежі, сума
яких

дорівнювала або перевищувала
зазначену в Кредитному договорі,
але сума заборгованості не
зменшувалася. В зв'язку з
неодноразовим ігноруванням
відповідачем його законних вимог, він
припинив сплачувати щомісячні платежі
передбачені Кредитним договором,
оскільки станом на 01.01.2011 року ним вже
було сплачено 120980,78 грн., тобто більше
ніж отримана сума кредиту.

В серпні 2012 року від Банку він отримав
повідомлення №30.1.0.0/2 від 30.07.2012р.

про те, що в нього виникла прострочена
заборгованість по кредиту, яка
складається з: суми

основного боргу в розмірі - 59281,72 грн.,
відсотків - 19152,27 грн., пені - 4405,65грн.,
комісії-957,28грн., а всього на суму
83796,92грн. (а в повідомленні - 88486,77грн.), що
не відповідає дійсності, оскільки, як
вбачається з розрахунку, наданого
Відповідачем до первісного позову, при
розрахунку суми заборгованості Банк з
01.02.2009 року зазначив відсоткову ставку
за користування кредитом в розмірі 27,48%
річних, замість 16,08% річних,
передбачених п.7.1. Кредитного договору,
та 52,8% річних за прострочення погашення
кредиту замість 30% річних (2,5% на місяць),
зазначених в п.7.4. Кредитного договору.

Але, між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» не
було укладено жодної додаткової угоди
до Кредитного договору щодо збільшення
відсоткової ставки за кредитом.

Отже, Відповідачем в
односторонньому порядку було
збільшено відсоткову ставку за
користування кредитом з 16,08% річних до
27,48% річних, чим порушив вимоги ч.2 п.3.5
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12.12.2008 року за №661-VІ, який
набрав чинності 09.01.2009 року, ч.3 ст. 1056-1
Цивільного кодексу України.

Пунктом 2.2.7. Кредитного договору
передбачено, що саме Позичальник надає
Банку належним чином оформлені, згідно
п.7.3. цього Договору, договори застави,
поруки й інші для забезпечення
виконання зобов'язань за даним
Договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором №
PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року між ним та
Відповідачем (ПАТ «ПриватБанк») -
14.05.2007р. додатково було укладено
договір застави рухомого майна -
автомобіля Shevrolet, модель: рік випуску
2007, тип ТЗ: легковий універсал, №
кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_3.

Будь-які інші договори застави чи
поруки в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним Договором ним
ні з ким не укладалися і Відповідачу
надані не були.

Договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року,
укладений Відповідачем з ПАТ
Акцент-Банк» з метою забезпечення
виконання зобов'язань за Кредитним
договором PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року
після спливу 3 (трьох) років після
укладання Кредитного договору, містить
вимоги, які суперечать одна одній.

Вимога Відповідача щодо звернення
стягнення на предмет застави є

необґрунтованою і незаконною, оскільки
Заставодержатель (ПАТ «ПриватБанк»)
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, коли
зобов'язання не буде виконано у
встановлений строк (термін), якщо інше
не встановлено договором або законом
(ст.590 ЦК України).

Таким чином, враховуючи умови
Кредитного договору, договору застави
рухомого майна від 14.05.2007р. ст.590 ЦК
України та ст.20 Закону України «Про
заставу» стягнення на заставлене майно
- (автомобіль Shevrolet 2007 р.в.,
реєстраційний номер НОМЕР_3), що
знаходилося в користуванні та
розпорядженні Позивача, має бути
звернено не раніше ніж наступить строк
виконання зобов'язання, тобто - 14.05.2014
року.

19.03.2013 року, в ході виконання заочного
рішення Індустріального районного

суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року
автомобіль разом із ключами від нього
був у

нього вилучений та переданий на
відповідальне зберігання представнику
ПАТ КБ

«ПРИВАТБАНК» менеджеру Філії
«Полтавське головне регіональне
управління» Пироговій

Жанні Олегівні, яка діяла на підставі
довіреності №4051-0 від 05.11.2012 року, що

підтверджується Актом державного
виконавця від 19.03.2013 року, Актом опису й
арешту

майна від 19.03.2013 року та Постановою ВДВС
Комсомольського МУЮ від 28.03.2013 року

яро закінчення виконавчого
провадження в зв'язку з повним
фактичним виконанням

рішення згідно виконавчого документа.
31.05.2013 року Індустріальним районним
судом м. Дніпропетровська заочне
рішення від 25.10.2012 року було скасовано,
про що Відповідачу було також відомо,
але, автомобіль, який був вилучений та
переданий йому на відповідальне
зберігання, йому останнім не
повернуто. Діями відповідача йому була
спричинена моральна шкода, яка
виражається в неодноразовому
порушенні його прав як споживача так і
громадянина. Моральна шкода оцінена
позивачем в розмірі 100000 грн. Просив
суд: визнати збільшення з 01 лютого 2009
року Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» відсоткової ставки за
користування коштами за Кредитним
договором № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року до
27,48% річних - незаконним; зобов'язати
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
здійснити Коригуючи операції по
нарахуванню відсотків за користування
кредитом в розмірі 16,08 % річних,
починаючи з 01 лютого 2009 року, та
зарахувати кошти, сплачені ОСОБА_2 в
погашення пені, нарахованої після
підвищення відсоткової ставки, в
рахунок погашення кредиту; звільнити
ОСОБА_2 від сплати неустойки (пені),
нарахованої Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» по Кредитному договору №
PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року, з 01 лютого 2009
року за прострочення виконання
грошового зобов'язання; визнати
договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року
укладений Публічним акціонерним
товариством комерційний Банк «
ПриватБанк» з Публічним акціонерним
товариством « Акцент-Банк», з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором № PLRLAK05601638 від
14.05.2007 року - недійсним; зобов'язати
Публічне акціонерне товариство
комерційний Банк « ПриватБанк»
повернути ОСОБА_2 легковий автомобіль
«Chevrolet», тип ТЗ: легковий універсал, 2007
року випуску державний реєстраційний
номер НОМЕР_3, № кузова/шасі НОМЕР_4,
разом з ключами від нього, який був
вилучений на переданий на
відповідальне зберігання ПАТ КБ «
ПриватБанк»; стягнути з Публічного
акціонерного товариства комерційний
Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 100000грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
задоволені зустрічної позовної заяви
просив суд відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги за
основним позовом не визнав, позовні
вимоги за зустрічним позовом підтримав
та просив суд зустрічний позов
задовольнити.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
в судове засідання не з'явився. Про час
і місце слухання справи повідомлялись
належним чином. Про причину неявки суд
не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позовні вимоги за основним позовом
такими що не підлягають задоволенню,
позовні вимоги за зустрічним позовом
такими, що підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2007 року
між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк»,
було укладено кредитний договір №
PLRLAK05601638, згідно до якого ОСОБА_2
отримав кредит у сумі 118896,57 грн. зі
сплатою за користування ним 16,08
відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 14.05.2014р. ( а.с. 9-11).

Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору
банк має право в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за користування кредитом при
зміні кон'юнктури ринку грошових
ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу
долара США до гривні більше ніж на 10 % у
порівнянні з курсом долара до гривні
встановленого НБУ на момент укладення
Договору; зміні облікової ставки НБУ;
зміні розміру відрахувань у страховий
(резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті (по
ставці НБУ). При цьому надсилає
Позичальникові письмове повідомлення
про зміну процентної ставки протягом 7
календарних днів з дати вступу в
чинність змін процентної ставки.
Збільшення процентної ставки банком у
даному порядку можливо лише в границях
кількості пунктів, на яке збільшилася
ставка НБУ розмір відрахувань у
страховий фонд, середньозважена ставка
по кредитах або пропорційно збільшенню
курсу долара США.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору
у випадку порушення позичальником
будь-якого зобов'язання, передбачених
п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного договору, Банк має
право нараховувати, а позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки.

Встановлено, що Банком , що у зв'язку із
значним подорожчанням грошових
ресурсів на світовому та українському
фінансових ринках та підвищенням рівня
облікової ставки Національного Банку
України збільшено розмір процентної
ставки за користування кредитом 16,08 до
27,48 відсотків річних, з метою виконання
зобов'язань перед своїми вкладниками,
«ПриватБанк» змушений вимагати зміни
умов Кредитного договору, підвищення
відсоткової ставки ОСОБА_2 не
оскаржувалося.

Позивач за зустрічним позовом вказує
на те, що він не погодився з
підвищенням відсоткової ставки тому
збільшення відсоткової ставки є
незаконним.

В судовому засіданні встановлено, про
що не заперечували сторони і
підтверджується матеріалами справи
ОСОБА_2 отримав кредит 14.05.2007 року в
розмірі 118896,57 грн. на придбання
автомобіля, здійснював погашення
кредиту і після збільшення
відсоткової ставки за кредитом з 16,08 %
до 27,48 в більшому розмірі до грудня 2011
року.

Виходячи із вищевикладеного та
оцінюючи докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача за зустрічним позовом
ОСОБА_2 в частині визнання збільшення
з 01 лютого 2009 року Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» відсоткової ставки
за користування коштами за Кредитним
договором № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року до
27,48% річних - незаконним; зобов'язання
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
здійснити Коригуючи операції по
нарахуванню відсотків за користування
кредитом в розмірі 16,08 % річних,
починаючи з 01 лютого 2009 року, та
зарахувати кошти, сплачені ОСОБА_2 в
погашення пені, нарахованої після
підвищення відсоткової ставки, в
рахунок погашення кредиту та
звільнення ОСОБА_2 від сплати
неустойки (пені), нарахованої Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» по Кредитному
договору № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року, з 01
лютого 2009 року за прострочення
виконання грошового зобов'язання
задоволенню не підлягають, оскільки
підвищення процентної ставки
здійснено позивачем правомірно, про що
своєчасно направлено повідомлення
відповідачу.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором, 14.05.2007 року між
позивачем та ОСОБА_2 був укладений
Договір застави рухомого майна -
автомобіля «Chevrolet», тип ТЗ: легковий
універсал,2007 року випуску державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, №
кузова/шасі НОМЕР_4 ( а.с.12-14) .

Відповідно до договору застави
Заставодержатель має право звернути
стягнення на предмет застави у випадку,
якщо в момент настання термінів
виконавця будь якого із зобов'язань,
передбачених Кредитним договором, вони
не будуть виконані.

Крім того зобов'язання за вказаним
договором № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року
забезпечено порукою в розмірі 10000 грн.
на підставі договору поруки №167 від
20.10.2010 року, укладеного з поручителем
ПАТ « А-Банк». Предметом вказаного
договору є надання поруки поручителем
перед кредитором за виконання
боржником ОСОБА_2 всіх своїх обов'язків
за кредитним договором (а.с.7,8).

Позивач за зустрічним позовом
просив суд визнати договір поруки №167
від 20 жовтня 2010 року недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно до ч. 1 ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Положення
ст.627 ЦК України встановлюють, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору. Частиною 1
ст.628 ЦК України визначено, що зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Відповідно до змісту ч. 1
ст.638 ЦК України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови визначені
законом як істотні або є необхідними
для даного виду, а також всі ті умови,
щодо яких за заявою хоча б однієї
сторони має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку (ч.1
ст.553 ЦК України). Частинами 2 ст.554 ЦК
України встановлено, що поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст.632 ЦК України
встановлено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства та має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків.

Таким чином що при укладенні договору
поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк»
було дотримано всі передбачені законом
істотні умови договору, котрі були
обумовлені згодою сторін, як узгоджені
сторонами, так і прийняті ними. На
момент укладення вказаного договору
обидві сторони мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності, волевиявлення
учасників було вільним та відповідало
їхній внутрішній волі, що підтверджено
власноручними підписами та печатками
сторін. Від виконання зобов'язань за
цим договором відповідач ПАТ
«Акцент-банк» не відмовляється.

Виходячи із вищевикладеного суд
не вбачає законних підстав щодо
задоволення позовних вимог за
зустрічним позовом в цій частині.

Судом встановлено, що з грудня 2011 року
погашення заборгованості за кредитом
ОСОБА_5 не здійснювалося, і
заборгованість за кредитним договором
станом на 19.07.2012 року склала - 83796,92 грн.
яка складається із наступного: 59281,72
грн. - заборгованість за кредитом; 19152,27
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 957,28 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 4405,65 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ст.572 ЦК України кредитор (
заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником ( заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставного майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (
право застави).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

Частинами 1 та 7 ст.20 Закону України «
Про заставу», передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо на момент настання
терміну виконання зобов'язання
забезпеченого заставою, воно не було
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Реалізація заставленого майна, на яке
звернено стягнення, проводиться
державним виконавцем на підставі
виконавчого листа суду або наказу
господарського суду, або виконавчого
напису нотаріусів у встановленому
порядку, якщо інше не передбачено цим
законом або договором.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно до ст.25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
застосування однієї із процедур,
передбачених ст.26 цього закону,
положення якої передбачено такий
спосіб звернення стягнення на предмет
застави, як продаж обтяжувачем
предмета забезпечувального обтяження
шляхом укладання договору
купівлі-продажу з іншою особою -
покупцем.

В судовому засіданні встановлено, що
заочне рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
25.10.2012 року по цивільній справі за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»,
ОСОБА_2 про звернення стягнення
скасовано Ухвалою Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
31.05.2013 року.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Відповідно до Постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Комсомольського
міського управління юстиції від 28.03.2013
року виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа 2/0417/7469/7469 виданого 09.11.2012 року
закінчено у зв'язку з повним фактичним
виконанням рішення.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «
Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжував, який
ініціює звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Оскільки позивачем порушено процедуру
звернення стягнення на заставне майно,
яка передбачена Законом України « Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» та не надано до
суду відомостей щодо реєстрації в
Державному реєстрі відомостей про
звернення стягнення на предмет
обтяження, а відповідно до Витягу із
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна від 16.08.2012 року звернення
стягнення не зареєстровано ( а.с.96-98)
виходячи із вищевикладеного позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо
звернення на предмет застави не
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні та не підлягають
задоволенню та підлягає задоволенню
зустрічна позовна заява в частині
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства комерційний Банк «
ПриватБанк» повернути ОСОБА_2
легковий автомобіль «Chevrolet», тип ТЗ:
легковий універсал,2007 року випуску
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
№ кузова/шасі НОМЕР_4 , разом з ключами
від нього, який був вилучений на
переданий на відповідальне зберігання
ПАТ КБ « ПриватБанк» .

Позовні вимоги за основним позовом в
частині стягнення солідарно із
відповідачів 10 000 грн. також
задоволенню не підлягають, оскільки
регулюються іншими нормами права та не
можуть розглядатись з даним предметом
позову.

Позивачем за зустрічним позовом
ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги про
стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
завдану моральну шкоду в розмірі 100000
грн.

Згідно п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Оскільки, ані умовами договору, ані
законом не передбачено відшкодування
моральної шкоди за правовідносинами,
що виникли між сторонами, то у
задоволені позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
необхідно відмовити.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях,
враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК
України про належність та допустимість
доказів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн.60 коп.

Керуючись: Законом України « Про
заставу», Законом України « Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», ст. ст.16, 526,527,
530,554,625, 590,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7
11,15,27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПриватБанк» до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про
звернення стягнення - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк», третя
особа Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» про захист
прав споживача та відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Зобов'язати Публічне
акціонерне товариство комерційний
Банк « ПриватБанк» повернути ОСОБА_2
легковий автомобіль «Chevrolet», тип ТЗ:
легковий універсал,2007 року випуску
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
№ кузова/шасі НОМЕР_4 , разом з ключами
від нього, який був вилучений на
переданий на відповідальне зберігання
ПАТ КБ « ПриватБанк» .

В іншій частині позову ОСОБА_2
відмовити.

Стягнути із Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» (49094 м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд.50, , МФО 305299 рах. № 0001) на
користь держави судовий збір в
розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Л.П. Слюсар