Справа № 645/3927/14-ц
Провадження №
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

01 вересня 2014 року
м.
Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого судді Федорової О.В.,

розглянувши заяву представника
позивача про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення матеріальних збитків,
завданих у наслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

В провадження Фрунзенського районного
суду м. Харкова знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальних збитків,
завданих у наслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача надав до суду
заяву про забезпечення позову, в якій
просить суд накласти арешт на грошові
кошти, розміщені на рахунках у всіх
банківських установах та належать
відповідачу в межах суми позову та до
розгляду справи по суті; накласти арешт
на рухоме та нерухоме майно, що
належить відповідачу в межах суми
позову, шляхом заборони будь-яким
способом укладати угоди стосовно цього
майна, проводити його реєстрацію та
переєстрацію, здійснювати його
відчуження до розгляду справи по суті
та встановити тимчасове обмеження
відповідачу у праві виїзду за межі
України до розгляду справи по суті до
виконання ним в повному обсязі всіх
грошових зобов'язань перед позивачем. В
обгрунтування заяви, вказав, що 10.09.2013
року сталося дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобілю марки "Ford
Focus" під керуванням ОСОБА_3 та
автомобілем з напівпричепом, державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
невідомої особи, який належить
відповідачу на праві власності. Водій,
винний у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди з місця
скоєня ДТП втік, до адмінстративної
відповідальності не притягувався,
шкода заподіяна внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди не
відшкодована. На цей час, сума майнової
шкоди, завданої позивачу в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
підлягає стягненню становить 39 607,72 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить
суд задовольнити заяву про
забезпечення позову, оскільки невжиття
заходів забезпечення позову вірогідно
призведе до неможливості виконання
рішення суду.

У відповідності з ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
вирішується судом, який розглядає
справу, в день її надходження без
повідомлення відповідача й інших осіб,
які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов
до наступного висновку.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, суд може вжити заходи
забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється
вжиття судом передбачених законом
заходів, які створюють реальну
гарантовану можливість для виконання в
майбутньому рішення по справі в разі
задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову
спрямоване, перш за все, проти
несумлінних дій відповідача, який може
сховати майно, продати, знищити або
знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає
як форму і порядок звернення до суду із
клопотанням про вжиття заходів
забезпечення позову, так і підстави для
його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів
забезпечення позову є наявність
обставин, які свідчать або дозволяють
достовірно припустити, що невжиття цих
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнього
рішення суду.

При цьому відповідно до принципу
змагальності сторін і загальних правил
розподілу тягаря доказування обов'язок
доведення підстав для застосування
заходів забезпечення позову
покладається на особу, яка заявляє
відповідне клопотання.

Як роз'яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 9 від
22.12.2006р. "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до частини 2 статті 151 ЦПК
України у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Позивач, звертаючись до суду з заявою
про забезпечення позову, в цілому
виконав вимоги ч. 2 ст. 151 ЦПК України,
зазначивши в своїй заяві відповідні
причини для забезпечення позову та вид
забезпечення, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності. Проте позивачем не
надані суду докази наміру відповідача
здійснити відчудження майна та
достатніх підстав для тимчасового
обмеження відповідача у виїзді за межі
України, оскільки вони грунтуються на
припущеннях.

З огляду на викладене, суд відмовляє у
задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 Цивільного
процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику позивача у
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 5
денний строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя
Федорова О.В.