АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів:
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі
Меєчко Д.П.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 08 липня 2014 року в цивільній
справі за клопотанням ОСОБА_2 та
мирового судді судової дільниці №71 м.
Лабинська Краснодарського краю
Російської Федерації про визнання та
надання дозволу на виконання на
території України рішення іноземного
суду про стягнення аліментів та
судових витрат, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 08 липня 2014 рокуклопотання
ОСОБА_2 та мирового судді судової
дільниці №71 м. Лабинська
Краснодарського краю Російської
Федерації про визнання та надання
дозволу на виконання на території
України рішення іноземного суду про
стягнення аліментів та судових витрат
задоволено.

Надано дозвіл на примусове виконання
на території України рішення в.о.
мирового судді Подситник О.П. судової
дільниці №71 м. Лабинська
Краснодарського краю від 28.11.2012 р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, Україна,
аліментів на утримання батька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 рублів (за курсом
Національного банку України на день
розгляду клопотання 338 гривень 81
копійка) , щомісяця, починаючи з 12.04.2012
р., і до зміни обставин.

Надано дозвіл на примусове виконання
на території України рішення в.о.
мирового судді Подситник О.П. судової
дільниці №71 м. Лабинська
Краснодарського краю від 28.11.2012 р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів в частині
стягнення з ОСОБА_1 держмита у дохід
держави в розмірі 100 рублів (за курсом
Національного банку України на день
розгляду клопотання 33 гривні 88
копійок).

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/10839/2014Унікальний номер справи:
752/6656/13-цГоловуючий у суді першої
інстанції: Новак А.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В.Видано виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, Україна,
аліментів на утримання батька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 рублів (за курсом
Національного банку України на день
розгляду клопотання 338 гривень 81
копійка) , щомісяця, починаючи з 12.04.2012
р., і до зміни обставин.

Видано виконавчий лист про стягнення з
ОСОБА_1 держмита у дохід держави
(Російської Федерації) в розмірі 100
рублів (за курсом Національного банку
України на день розгляду клопотання 33
гривні 88 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм процесуального
права, просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нову
ухвалу, якою відмовити ОСОБА_2 та
мировому судді судової дільниці №71 м.
Лабинська Краснодарського краю
Російської Федерації про визнання та
надання дозволу на виконання на
території України рішення іноземного
суду про стягнення аліментів та
судових витрат.

Апелянт посилається на порушення
судом норм процесуального права,
оскільки він не був належним чином
повідомленим про день та час розгляду
клопотання, а також йому не було
направлено саме клопотання та додані
до нього документи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 395 ЦПК
України про надходження клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду суд у
п'ятиденний строк письмово повідомляє
боржника і пропонує йому у місячний
строк подати можливі заперечення проти
цього клопотання.

Частина 2 даної норми визначає,
що після подання боржником заперечень
у письмовій формі або у разі його
відмови від подання заперечень, а так
само коли у місячний строк з часу
повідомлення боржника про одержане
судом клопотання заперечення не
подано, суддя постановляє ухвалу, в
якій визначає час і місце судового
розгляду клопотання, про що сторони
повідомляються письмово не пізніше ніж
за десять днів до його розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 395 ЦПК України
неявка без поважних причин у судове
засідання будь-якої із сторін або їх
представників, стосовно яких суду
відомо про своєчасне вручення їм
повістки про виклик до суду, не є
перешкодою для розгляду клопотання,
якщо будь-якою з сторін не було
порушено питання про перенесення його
розгляду.

З матеріалів справи вбачається,
що копія ухвали від 12 травня 2014р. було
направлено ОСОБА_1, однак, судове
засідання 19 травня 2014р. було відкладено
в зв'язку з неявкою осіб (а.с.131).

Повідомлення про судовий
розгляд, призначений Голосіївським
районним судом м. Києва на 28 травня 2014 р.
було направлено на адресу ОСОБА_1, та
отримано ним 24 травня 2014 року, згідно з
наявного в матеріалах справи
зворотного повідомлення (а.с.133).

Як вбачається з журналу судового
засідання 28 травня 2014 року, суд
задовольнив клопотання ОСОБА_1 про
надання строку для подачі письмових
заперечень (а.с. 134-135) та призначив
наступне судове засідання у справі на 07
липня 2014 року, про що апелянт
повідомлений належним чином (а.с. 136).

Колегія суду за таких обставин
вважає, що посилання апелянта відносно
того, що суд першої інстанції не
повідомив боржника належним чином про
судове засідання та не надав часу для
подачі заперечень на клопотання
стягувача, є помилковими.

Частиною 1 ст. 74 ЦПК України визначено,
що судові виклики здійснюються
судовими повістками про виклик.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України
передбачено, що судові повістки,
адресовані фізичним особам, вручаються
їм під розписку.

Таким чином, матеріали справи
містять розписку ОСОБА_1 про отримання
судової повістки про виклик у судове
засідання 28 травня 2014 року та 07 липня 2014
р., крім того містять підтвердження
надання боржнику обумовленого чинним
процесуальним законом часу для подання
заперечень на клопотання про визнання
та надання дозволу на виконання на
території України рішення іноземного
суду про стягнення аліментів та
судових витрат.

Крім того, посилання апелянта, що
районним судом не направлено на його
адресу копії вищевказаного клопотання,
суд вважає необґрунтованими, оскільки
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
09 квітня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 вересня 2013р. скасовано, матеріали
справи за клопотанням ОСОБА_2 та
мирового судді судової дільниці № 71 м.
Лабинська Краснодарського краю
Російської Федерації про визнання та
надання дозволу на примусове виконання
на території України рішення мирового
судді судової дільниці № 71 м. Лабинська
Краснодарського краю Російської
Федерації від 28 листопада 2012р. про
стягнення аліментів та судових витрат
з ОСОБА_1 повернуто до Голосіївського
районного суду м. Києва на новий
розгляд.

Колегія суддів вважає, що під час
нового судового розгляду апелянт був
повідомлений про наявність
зазначеного клопотання, був присутній
у судових засіданнях, відтак мав
достатньо часу та можливостей для
ознайомлення з матеріалами справи, які
містили документ, посиланням про
неотримання якого апелянт обґрунтовує
вимоги апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що доводи апелянта про
розгляд клопотання з порушенням норм
процесуального права, якими
встановлений порядок такого розгляду,
не знайшли своє підтвердження, тому
відсутні підстави для скасування
оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для задоволення клопотання про
визнання та надання дозволу на
виконання на території України рішення
іноземного суду про стягнення
аліментів та судових витрат.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 08 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: