Справа № 351/186/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1782/2014
Головуючий у 1 інстанції Бородовський
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Горблянського Я.Д.,
Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника апелянта Ємчука
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" на рішення Снятинського
районного суду від 12 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
(далі - ТзОВ "Кредитні ініціативи")
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посилаючись на те, що між ПАТ
«Сведбанк», який є правонаступником
АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою
компанією «Вектор плюс» укладено
договір факторингу, відповідно до
якого банк відступив фактору право
вимоги сплати заборгованості по
кредитних договорах. 28.11.2012 року між ТОВ
«Вектор Плюс» та ТзОВ « Кредитні
ініціативи» було укладено договір
факторингу, відповідно до якого банк
ТОВ "Вектор плюс" відступив фактору
право вимоги сплати заборгованості по
кредитних договорах. Внаслідок
укладення вказаних договорів
відбулась зміна кредитора і ТзОВ
"Кредитні ініціативи" отримало право
вимоги сплати заборгованості
відповідачами за кредитним договором
№ 35/12-В від 23.11.2006 року, укладеним між
ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», який є
правонаступником ПАТ «Сведбанк», та
відповідачами, відповідно до умов
якого відповідачі отримали позику в
сумі 28600 доларів США. Оскільки
відповідачі не виконали свої обов'язки
за кредитним договором, то позивач
просив стягнути з них заборгованість
за кредитним договором в розмірі 454018,39
грн., що складається із: заборгованості
за кредитом - 209128,85 грн., заборгованості
по відсотках - 185431,05 грн, пені - 54099,66 грн.,
комісії - 5358,83 грн.

Рішенням Снятинського районного суду
від 12 червня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено за їх
безпідставністю.

Не погоджуючись із даним рішенням, ТзОВ
"Кредитні ініціативи" подало
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
рішення прийняте без врахування всіх
обставин. Зокрема, апелянт вказує, що
суд помилково поставив під сумнів
обставину правонаступництва ПАТ
"Сведбанк" замість ЗАТ "ТАС-Інвестбанк",
оскільки про цю обставину могло б бути
відомо у випадку дослідження статутних
документів банку, яких ніхто не
витребовував, а відповідачі надали
суду голослівні заперечення. Також, на
думку апелянта, суд помилково
мотивував відмову в позові відсутністю
печатки на договорі на його останній
сторінці, що спростовується фактичним
виконанням сторін договору факторингу.
Апелянт також вважає, що строк позовної
давності ним не пропущено, оскільки
відповідачами було визнано
заборгованість після закінчення
строку дії договору в процесі
виконавчого провадження,
ініційованого ще ПАТ "Сведбанк". З цих
підстав просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник ТзОВ
"Кредитні ініціативи" - Ємчук А.В.
апеляційну скаргу підтримав з
наведених у ній мотивів та просив її
задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду
справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що позовні вимоги є
необґрунтованими, оскільки позивач не
надав належних та допустимих доказів
переходу до нього права вимоги за
кредитним договором № 35/12-В від 23.11.2006
року, укладеним між ЗАТ
«ТАС-ІНВЕСТБАНК» та відповідачами.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки такого
висновку суд дійшов без повного
з'ясування обставин справи, з
порушенням норм процесуального права.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до змісту ст.214 ЦПК України
суд під час ухвалення рішення вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення сторін, та якими доказами
вони підтверджуються, чи є інші
фактичні дані(пропуск строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи та докази на їх
підтвердження, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду зазначеним вимогам не
відповідає.

Судом правильно встановлено, що 23.11.2006
року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_4
і ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір № 35/12-Ф (далі - кредитний
договір), відповідно до умов якого
позикодавець відкрив відповідачам
відновлювальну кредитну лінію з
лімітом користування 28600 доларів США
під 15% річних на строк з 23.11.2006 року до
22.11.2009 року включно, на споживчі потреби
(а.с.40-42).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України
позовна заява повинна містити
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину.

У позові ТзОВ "Кредитні ініціативи"
зазначало, що доказами переходу до
нього права вимоги за вказаним
кредитом є договір факторингу,
укладений 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк",
який є правонаступником Акціонерного
комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та
Факторинговою компанією "Вектор Плюс"
(далі - ФК "Вектор Плюс"), та договір,
укладений 28.11.2012 року між ФК "Вектор
Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи".
Проте до позовної заяви долучено
договір відступлення прав вимоги,
укладений 17.12.2012 року між ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" та ТзОВ
"Кредитні ініціативи".

У порушення ч.4 ст.10 ЦПК України, якою
закріплено обов'язок суду сприяти
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи, та в порушення вимог
ст.214 ЦПК України, під час розгляду
справи суд першої інстанції не
з'ясував, якими доказами
підтверджується факт
правонаступництва ПАТ "Сведбанк"
замість ЗАТ "ТАС-Інвестбанк" та факт
переходу до позивача права вимоги за
Кредитним договором, не з'ясував
причини ненадання позивачем договору,
укладеного 28.11.2012 року між ФК "Вектор
Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи", на
який останній посилався у позовній
заяві, а тому дійшов помилкового
висновку про те, що до позивача не
перейшло право вимоги за Кредитним
договором.

Вказані порушення судом норм
процесуального права призвели до
необґрунтованої відмови в задоволенні
позову.

В ході апеляційного розгляду на
пропозицію апеляційного суду
представником апелянта на
підтвердження позовних вимог надано
такі документи: копію статуту ПАТ
"Омега банк", копію договору факторингу
від 28 листопада 2012 року, укладеного між
ТзОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні
ініціативи", копії реєстрів
заборгованостей боржників. Вказані
документи судом першої інстанції не
були досліджені у зв'язку з порушенням
судом норм процесуального права, а тому
колегія суддів вважає, що зазначені
докази підлягають дослідженню
апеляційним судом.

Апеляційним судом встановлено
наступні обставини.

Із копії статуту ПАТ "Омега банк" (п.1.1.,
1.2. статуту) вбачається, що ПАТ
"Сведбанк" є правонаступником ЗАТ
"ТАС-ІНВЕСТБАНК» по всіх правах та
зобов'язаннях (а.с.127-130).

Згідно договору факторингу №15 від
28.11.2012 року (а.с.19-32), укладеного між ПАТ
"Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова
компанія "Вектор плюс", ПАТ "Сведбанк"
відступив ТзОВ "Факторингова компанія
"Вектор плюс" права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з Боржниками, зазначеними у
Реєстрі заборгованості боржників (п.2.1
договору факторингу). Відповідно до
Реєстру заборгованостей боржників №1-Б
від 28.11.2012 року, який є невід'ємним
додатком до договору факторингу, до
ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор
плюс" перейшло також право вимоги за
кредитним договором №35/12-Ф, укладеним
23.11.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та
ОСОБА_4 і ОСОБА_4 (позиція №2499 Реєстру).

Згідно ж договору факторингу,
укладеного 28.11.2012 року між ТзОВ
"Факторингова компанія "Вектор плюс" та
ТзОВ "Кредитні ініціативи", ТзОВ
"Факторингова компанія "Вектор плюс"
відступила ТзОВ "Кредитні ініціативи"
права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
Боржниками, зазначеними у Реєстрі
заборгованості боржників. Як слідує із
Реєстру заборгованостей боржників та
додатку № 1Б від 28.11.2012 року, який є
невід'ємним додатком до договору
факторингу, до ТзОВ "Кредитні
ініціативи" перейшло, в тому числі,
право вимоги за Кредитним договором
№35/12-Ф, укладеним 23.11.2006 року з
відповідачами (позиція №1261 Реєстру).

Відповідно до п.п.1, 2 ст.512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
правонаступництва.

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Таким чином, у встановленому
законодавством порядку, на підставі
вищевказаних договорів факторингу, до
ТзОВ "Кредитні ініціативи" перейшло
право вимоги за Кредитним договором
№35/12-Ф, укладеним 23.11.2006 року з
відповідачами.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору(в
даному випадку - Кредитного договору)
та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідачі належним чином не
виконували свої зобов'язання згідно
кредитного договору, що призвело до
виникнення заборгованості, розмір якої
відповідно до розрахунку
заборгованості (а.с.55), наданого
позивачем, становить 454018,39 грн., в тому
числі: за кредитом - 209128,85 грн., по
відсотках - 185431,05 грн, пені - 54099,66 грн., по
комісії - 5358,83 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували
проведений позивачем розрахунок
заборгованості відповідачами не
надано. Доводи представника
відповідачів, що стосуються
незаконного нарахування позивачем -
новим кредитором відсотків та пені за
кредитним договором, спростовуються
положенням ст.514 ЦК України та п.2.1
договорів факторингу.

Так, відповідно до ст.514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом. У
пункті ж 2.1 договорів факторингу
передбачено право нового кредитора
нараховувати проценти, комісії,
штрафні санкції по відношенню до
боржників у разі невиконання ними
вимог кредитних договорів.

При цьому позивачем правильно
розраховано розмір пені, яку
розраховано за останній календарний
рік, що відповідає п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що з відповідачів на
користь позивача в солідарному порядку
слід стягнути заборгованість за
Кредитним договором в розмірі 454018,39
грн.

При цьому колегія суддів вважає, що
позивач звернувся в суд поза межами
строку позовної давності, однак
підстави для відмови в позові на цій
підставі відсутні, оскільки
відповідачами, всупереч ч.3 ст.267 ЦК
України, не подано письмової заяви про
застосування позовної давності.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, що призвело до
неповного з'ясування обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, та необґрунтованої
відмови у позові, що відповідно до ст.309
ЦПК України є підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення та, з
урахуванням вищевикладеного, дає
підстави колегії суддів для ухвалення
нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду
від 12 червня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання
АДРЕСА_1, НОМЕР_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
місце проживання АДРЕСА_1, НОМЕР_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні
ініціативи", , п/р 2001 в
ПАТ "Альфа-Банк", МФО: 300346, юридична
адреса: 07400, Київська область, м.Бровари,
вул.Незалежності, 14, заборгованість за
Кредитним договором №35/12-Ф від 23.11.2006
року в розмірі 454018 грн. 39 коп., з яких: за
кредитом - 209128 грн. 85 коп.; по відсотках -
185431 грн. 05 коп.; пеня - 54099 грн. 66 коп.; по
комісії - 5358 грн. 83 коп. та понесені
судові витрати на користь позивача з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1827 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук