У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області у складі :

головуючого судді - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Оніпко О.В.,
Максимчук З.М.,

при секретарі - Демчук Ю.Ю.,

з участю - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Радивилівського районного суду
від 17 липня 2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії державної виконавчої
служби Радивилівського районного
управління юстиції Рівненської
області щодо невиконання судового
рішення,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Радивилівського районного
суду від 17 липня 2014 року відмовлено у
задоволенні скарги.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному
порядку. В поданій апеляційній скарзі
вказує, що судом першої інстанції не
взято до уваги того факту, що на дружину
боржника - ОСОБА_2 зареєстровано певне
майно, яке, у відповідності до ст. 371 ЦК
України підлягає виділенню і
відчуженню в разі неможливості
виконання боржником своїх зобов'язань.
Доводить про бездіяльність та
халатність державного виконавця,
оскільки той не перевірив наявність
майна у боржника за його місцем
проживання та не провів його опис.
Покликаючись на незаконність ухвали
суду першої інстанції, просить її
скасувати та постановити нову ухвалу
про задоволення його скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив із того, що
державним виконавцем були здійснені
всі дії, передбачені Законом України
«Про виконавче провадження» для
виконання рішення суду.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів апеляційного суду.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчиненні відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 05
грудня 2013 року головним державним
виконавцем Радивилівського районного
управління юстиції Рівненської
області Бречко І.К. була винесена
постанова ВП №41048432 про відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому листу №568/688/13-ц від 29.11.2013
року Радивилівського районного суду
про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 37232 грн. боргу за договором
позики та 372,32 грн. сплаченого судового
збору на підставі рішення суду від
04.11.2013 року (а.с. 4).

В процесі здійснення
виконавчих дій державним виконавцем 27
січня 2014 року направлено запити до
реєструючих органів щодо виявлення
майна, яке належить ОСОБА_4 (а.с. 23-25) та 12
лютого 2014 року винесено постанову про
арешт майна боржника і оголошення
заборони на його відчуження (а.с. 30).

________________________________________________________________________
___________________________________

Справа № 568/767/14-ц

Головуючий у І інстанції: Бірук В.О.

Провадження № 22-ц 787/1831/2014

Доповідач: Ковальчук Н.М.

На виконання судового рішення
боржником було добровільно сплачено 500
грн., з яких стягувачу перераховано 424,92
грн. згідно платіжного доручення №594
від 15.04.2014

року (а.с. 42) за виключенням сум на
сплату виконавчого збору та витрат
виконавчого провадження.

Матеріалами виконавчого
провадження встановлено, що у боржника
відсутнє майно, на яке можна звернути
стягнення (акт від 03.04.2014 року), він не
працює, коштів на банківських рахунках
не має. Крім того, 03 квітня 2014 року
головним державним виконавцем Бречко
І.К. була винесена постанова про арешт
коштів боржника, а 27 червня 2014 року -
постанова про повернення виконавчого
документу стягувачеві на підставі п.2
ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче
провадження».

Постанова про повернення
виконавчого документу стягувачеві
може бути оскаржена до суду в
десятиденний строк. Судом встановлено,
що постанова державного виконавця від
27 червня 2014 року ніким не оскаржена, є
чинною.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Однак, будь-яких доказів,
які б заслуговували на увагу і
спростовували висновки суду, ОСОБА_1
суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК апеляційний
суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо ухвала
постановлена судом з додержанням вимог
закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Радивилівського районного суду
від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис
Максимчук З.М.

підпис
Оніпко О.В.

Головуючий: Суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.