Провадження №2/761/1740/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Томіна О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес» про
стягнення страхового відшкодування,
суд, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес» про
стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 29.05.2012 року було укладено договір
добровільного страхування водного
транспорту № 022-000189/001 МТ. 28.10.2012 року
близько 24:00 годин внаслідок погіршення
погодних умов затонув застрахований
катер позивача ЧИБИС д.р.н. НОМЕР_1.
після настання вказаної події позивач
звернувся до відповідача з заявою про
виплату страхового відшкодування та
додав необхідні матеріали для
здійснення відшкодування. Листом № 2247
від 13.12.2012 року відповідач повідомив, що
страхова компанія відмовила позивачу у
виплаті страхового відшкодування,
мотивуючи це тим, що позивачем не було
дотримано умов необхідних для
здійснення такого відшкодування. Однак
позивач зазначає про виконання всіх
необхідних умов, що передують сплаті
страхового відшкодування.

На підставі вищевикладеного
представник позивача просить суд позов
задовольнити в повному обсязі та
стягнути кошти у розмірі 98000,00 грн., а
також судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, та
просив їх задовольнити на підставі
наведених доводів.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти задоволення
вказаних вимог подавши при цьому
письмові заперечення в яких зазначив,
що позивачем не було дотримано умов
виходу в плавання та процедури
звернення про страховий випадок.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, дослідивши та
оцінивши письмові докази по справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 29.05.2012 р. між
Позивачем та Відповідачем було
укладено договір добровільного
страхування водного транспорту №
022-000189/001МТ, франшиза за Договором
складає 2000,00 грн. Згідно Договору, було
застраховано туристичне самохідне
судно «Чибіс» д. н. зн. НОМЕР_1 (а.с.4-5).

28.10.2012 р. згідно заяви Позивача,
внаслідок удару хвилі в борт
застрахованого судна, судно затонуло.

30.10.2012 р. за вх. № 10-30/01 Відповідачем було
отримано від Позивача заяву про подію,
що має ознаки страхового випадку
(а.с.8-14).

Відповідно до п. 12 Договору чітко
передбачено перелік документів, що
підтверджують настання страхового
випадку та розмір збитків, який
страхувальник подає страховику для
отримання страхового відшкодування.

20.11.2012 р. за вх. 2011/02 Відповідачем було
отримано від Позивача лист від 16.11.2012 р.
вих. № 1106 МВС України в Черкаській
області. Даний лист жодним чином не
підтверджує факт затоплення
застрахованого судна.

Позивач не виконав умови п. 12 Договору
та не подав Відповідачу документи, що
підтверджують факт настання
страхового випадку (акт про
транспортний випадок або документи
компетентних органів, що підтверджують
факт настання події, обставин, причини
її виникнення, її наслідки), затоплення
застрахованого судна та інші
документи, передбачені п. 12 Договору.
Тому, 03.12.2012 р. за вих. № 2247 Відповідачем
на адресу Позивача було направлено
лист з вимогою надіслати на адресу
Відповідача документи, що
підтверджують факт настання
транспортного випадку та повідомлення
про перевірку Відповідачем
достовірності наданих Позивачем
відомостей про подію та збирання
додаткових документів, що мають
значення для прийняття рішення про
виплату або відмову у виплаті
страхового відшкодування.

Керуючись п. 10.4.1, 10.4.4, 14.4 Договору та ст.
25 ЗУ «Про страхування», Відповідачем
було направлено запит до Державної
інспекції України з безпеки на
морському та річковому транспорті з
проханням повідомити: чи звертався
Позивач до Укрморрічінспекції з
повідомленням про аварійну подію, чи
складався відповідний акт про подію, чи
мав право Позивач виходити у плавання
при погодних умовах, які мали місце на
дату настання транспортної пригоди.

17.12.2012 відповідачем було отримано
відповідь від Державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті, де останнім
повідомлялось, що: станом на 17.12.2012 р.
повідомлення про аварійну подію з
катером «Чибіс» (реєстраційний номер
НОМЕР_1) до Укрморрічінспекції не
надходило; судно не проходило
обов'язковий щорічний технічний огляд;
згідно журналу реєстрації прогнозу
погоди Черкаської дільниці водних
шляхів ДП «Укрводшлях» 28.10.2012 р. на
Кременчуцькому водосховищі мали місце
такі метеоумови: вітер північний,
північно-західний 12-15 м/сек (3 бали за
шкалою Бофорта), хвиля 120-140 см.; 28.10.2012 р.
відповідно до свідоцтва про
придатність малого судна до плавання,
туристичний катер типу «Чибіс»
розрахований для плавання при вітрі до
3 балів та висоті хвилі до 0,5 м. Таким
чином, ОСОБА_1 не мав права при даних
умовах виходити у плавання.

Згідно п. 10.3.7, 10.3.10 Договору,
страхувальник зобов'язаний
використовувати застраховане судно за
прямим призначенням, забезпечувати
його охорону, зберігання, експлуатацію
та обслугування згідно з діючими
нормативними актами; дотримуватись
правил та норм техніки безпеки,
пожежної та вибухобезпеки, умов
утримання та експлуатації судна,
забезпечувати його надійне зберігання.

Відповідно до п. 13 Договору, причинами
для відмови страховика у виплаті
страхового відшкодування є
невиконання страхувальником
будь-якого із зобов'язань, що вказані у
цьому Договорі і Правилах; ненадання
страхувальником документів,
зазначених у п. 12 Договору.

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
страхування» договори страхування
укладаються відповідно до Правил
страхування. Законодавство України
чітко зазначає вимоги до договорів та
правил страхування. Правила
страхування розробляються Страховиком
та проходять експертизу в
уповноваженому органі на предмет
відповідності чинному законодавству
про страхування.

Відповідно до положень ст.28 Закону
України «Про страхування» дію договору
страхування може бути достроково
припинено за вимогою страхувальника
або страховика, якщо це передбачено
умовами договору страхування. Дія
договору особистого страхування не
може бути припинена страховиком
достроково, якщо на це немає згоди
страхувальника, який виконує всі
умови договору страхування, та якщо
інше не передбачено умовами договору
та законодавством України. Про намір
достроково припинити дію договору
страхування будь-яка сторона
зобов'язана повідомити іншу не
пізніш як за 30 календарних днів до
дати припинення дії договору
страхування, якщо інше ним не
передбачено.

Відповідно до положень ст.3 Закону
України «Про страхування»
Страхувальниками признаються юридичні
особи та дієздатні фізичні особи, які
уклали із страховиками договори
страхування або є страхувальниками
відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 1192 ЦК розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, та, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

Судові витрати позивачу не
відшкодовуються оскільки в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст.979, 988, 989, 990, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3,
16, 28 Закону України «Про страхування»,
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес» про
стягнення страхового відшкодування -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :