Дата документу 15.09.2014
Справа № 334/6135/14-ц
Провадження № 2/334/2389/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Франчук Н.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Запорізької міської Ради,
Сектор громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб Ленінського
РВ ЗМУ ГУМВС України, третя особа:
Міське комунальне підприємство
„Основаніє" про визнання права
користування житловим приміщенням із
зобов'язанням провести реєстрацію

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
з позовом про визнання за нею права
користування житловим приміщенням, а
саме: квартирою АДРЕСА_1. із
зобов'язанням провести реєстрацію
позивача за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивачка зазначила, що з серпня 2009
року за бажанням ОСОБА_2, рідного дядька
позивача, вона вселилася та стала
постійно проживати у квартирі АДРЕСА_1,
як член сім'ї наймача. Дядько ОСОБА_2
мав намір зареєструвати позивача як
члена сім'ї у спірному житловому
приміщенні, та неодноразово вмовляв її
зареєструватися у квартирі, але за
браком часу вони не встигли цього
зробити. ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2 помер та
не встиг здійснити своїх намірів, щодо
реєстрації позивача у спірній
квартирі.

Здійснивши поховання свого дядька
ОСОБА_2, позивачка залишилася проживати
в спірному житловому приміщенні до
теперішнього часу, на правах члена сім"
ї наймача та виконую усі обов'язки
члена сім'ї наймача, передбачені
договором найму житлового
приміщення (ст.ст. 66,67,177 ЖК України):
сплачую квартирну платню. комунальні
послуги, роблю ремонт спірного
житлового приміщення. Після смерті,
ОСОБА_2 фактично втратив право
користування спірною квартирою, яка не
була приватизована та до теперішнього
часу залишається власністю
територіальної громади.

Спірна квартира є єдиним та постійним
місцем проживання позивача, яка
продовжує користуватися спірною
квартирою та несе усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

Звернувшись до КП МКП «Основаніє»
Ленінського району, для укладення
договору найму вказаної квартири,
позивачу було відмовлено, через що
вона вимушена звернутися до суду за
захистом своїх прав.

У судовому засіданні представник
позивачка наполягаючи на фактах,
викладених у позовній заяві та з
посиланням на норми закону та
Конвенцію про захист прав і основних
свобод людини, просив суд задовольнити
позов ОСОБА_1 у повному обсязі,
визнавши за нею право користування
квартирою АДРЕСА_1 з подальшою
реєстрацію.

Відповідач в особі Запорізької міської
ради у судове засідання не з'явився. Про
день та час розгляду справи був
повідомлений належним чином. Своїх
заперечень на позов не надав.

Відповідач в особі сектора
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС
України у судове засідання не з'явився
за невідомими суду обставинами. Про
день та час розгляду справи бав
повідомлений своєчасно.

Представник третьої особи просив
постановити рішення на розсуд суду.

Враховуючи, що відповідачі у судове
засідання не з»явилися, суд за згодою
представника позивача, у порядку ст.
224-226 ЦПК України ухвалює у справі
заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та
дослідивши усі надані сторонами докази
у їх сукупності суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню з
огляду на таке:

Законом припускається можливість
застосування судової форми захисту
цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

По встановленим ЦПК України нормам
(ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставі
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени
сім'ї, які проживають разом з наймачем,
мають рівне з ним право користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч.2 ст.64 цього Кодексу.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України №2 від 12.04.85
року, вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи приписані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача,
виникають усі права й обов'язки за
договором найму жилого приміщення,
якщо особи постійно проживали разом із
наймачем і вели з ним спільне
господарство та були визнанні членами
сім'ї наймача (ч.ч.1, 2 ст.64 ЖК УРСР). Крім
того, особи, які вселилися до власника
жилого приміщення, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (ст. 156
ЖК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви
та було встановлено в судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 з серпня
2009 року проживає в квартирі АДРЕСА_1,
тобто її проживання є тривалим.

Крім того, в ході судового розгляду
були оглянуті письмові покази свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які за об'єктивними
обставинами не були присутні в суді,
але письмово підтвердили, що ОСОБА_1
зі своїм дядьком ОСОБА_2 проживали
однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1, вели
спільне господарство, разом готували
та вживали їжу, спільно утримували,
прибирали і піклувалися про квартиру.
Позивачка дбайливо відносилася до
квартири, брала участь у витратах за
змістом квартири. За власні кошти і
власними силами вона здійснювала
ремонт цієї квартири.

Таким чином, добуті в суді факти були
підтверджені відповідними
поясненнями позивача та належними
письмовими доказами по справі, тому
підстав для незадоволення позову у
суду відсутні.

Отже висновки суду узгоджуються із
зібраними у справі доказами і не
суперечать вимогам законодавства.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213 ЦПК
України, ст.ст. 64, ст..156 ЖК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської
Ради, третя особа: Міське комунальне
підприємство „Основаніє" про визнання
права користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт
серії НОМЕР_1, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1 право користування житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Сектор громадянства,
імміграції і реєстрації фізичних осіб
Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України
зареєструвати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 за
адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
Н.Ю.Козлова