Провадження №22-ц/784/2060/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
Рішення

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання
- Романенко Ю.О.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі, належно повідомлених про час і
місце судового засідання,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року
ухвалене

за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк») до
ОСОБА_3 та Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - Центральний ДВС) про
звільнення майна з-під арешту,
скасування постанови про розшук майна
боржника та зобов'язання вчинити певні
дії,

встановила:

15 листопада 2013 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_3 та Центрального ДВС
про звільнення майна з під арешту,
скасування постанови про розшук майна
боржника та зобов'язання вчинити певні
дії.

Позивач зазначав, що 10 квітня 2007
року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір № NKH3AW0022244А,
відповідно до умов якого останній
отримав 8 210, 66 доларів США кредиту.

В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором того ж числа між тими ж
сторонами укладено договір застави
автомобіля ЗАЗ - DAEWOO Т13110, 2006 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, який
належав ОСОБА_3 на праві
власності.

15 травня 2012 року державним
виконавцем Центрального ДВС під час
проведення виконавчих дій з
примусового виконання виконавчого
документу за виконавчим провадженням,
на все майно ОСОБА_3 накладено арешт та
заборону його відчуження. На підставі
цього, постановою державного виконавця
у той же день винесена постанова про
розшук вказаного транспортного засобу.

Центральним ДВС на письмову
вимогу банку відмовлено зняти арешт із
спірного автомобіля.

Посилаючись на вищезазначене, та
те що вказані дії ДВС порушують
інтереси ПАТ КБ «Приватбанк», який є
заставодержателем, позивач просив
звільнити з-під арештів належний
ОСОБА_3 автомобіль ЗАЗ - DAEWOO Т13110, 2006 року
випуску, кузов НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_1, які накладені
Центральним ДВС, скасувати постанову
про розшук майна боржника щодо
автомобіля та зобов'язати Центральний
ДВС вчинити дії, направлені на
виключення автомобіля з бази обліку
арештів та розшуку автомобілів ДАІ.

-2-

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі. На думку позивача, рішення суду
є незаконним, необґрунтованим,
ухваленим без з'ясування всіх обставин
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи позивачу у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що банк не є
власником заставного майна та не набув
право володіння ним, а тому відсутні
підстави для захисту прав банку шляхом
зняття обмеження в порядку
ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження».

Між тим, колегія суддів з таким
висновком не погоджується.

Згідно зі ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з-під арешту.

Нормою статті 25 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» передбачено, що
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предметі
забезпечувального обтяження.

Відповідно до ст. 19 Закону України
«Про заставу» за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаться на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

Згідно Інструкції «Про
проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15
грудня 1999 року та ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернено у
разі виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Із матеріалів справи вбачається,
що 10 квітня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3
укладений кредитний договір №
NKH3AW0022244А, відповідно до умов якого
останній отримав кредит в розмірі 8 210,
66 доларів США.

В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором того
ж числа між тим ж сторонами укладено в
простій письмовій формі договір
застави автомобіля ЗАЗ - DAEWOO Т13110, 2006
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
який належав ОСОБА_3 на праві власності.
Заставна вартість 38 980 грн. (а.с.3-8).
Матеріали справи не містять доказів
реєстрації застави вказаного рухомого
майна.

Постановою державного виконавця
Центрального ДВС від 15 травня 2012 року,
при примусовому виконанні постанови
ВДАІ м. Миколаєва УДАІ УМВС України в
Миколаївській області № 170111 від 14
липня 2010 року, накладено арешт на все
майно ОСОБА_3 (а.с. 73).

Постановою державного виконавця
від 15 травня 2012 року оголошено розшук
спірного автомобіля (а.с.72).

-3-

Згідно ст. 16 Закону України «Про
заставу» право застави виникає з
моменту укладання договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Таким чином, право застави у ПАТ
КБ «Приватбанк» виникло в момент
укладення договору застави, а саме - 10
квітня 2007 року.

До того ж, рішенням Октябрьського
районного суду м. Полтави від 24 вересня
2012 року, яке набрало законної сили
11 грудня 2012 року, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 4 733 , 94 дол. США звернуто
стягнення на предмет застави - спірний
автомобіль, що належав боржнику ОСОБА_3,
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від
його імені договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України, а також наданням банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу (а.с.55-56).

З вказаного можна зробити
висновок, що позивач мав право на
захист своїх інтересів шляхом
звільнення заставного майна з під
арешту, оскільки набув повноваження
щодо володіння та розпорядження ним, а
державна виконавча служба не має
правових підстав для звернення
стягнення на заставлене майно на
користь стягувача, який не є
заставодержателем. Тому позовні вимоги
ПАТ КБ «Приватбанк» про звільнення
майна з-під арешту, колегія судів
вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо вимог про скасування судом
постанови про розшук майна боржника та
зобов'язання Центрального ДВС вчинити
певні дії, то такі вимоги не підлягають
задоволенню та є передчасними.

Так, положеннями ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що у разі прийняття судом
рішення про зняття арешту з майна,
арешт з майна знімається за постановою
державного виконавця не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини.

До того ж, згідно положення ст.ст.
60, 83 Закону України «Про виконавче
провадження», вирішення вказаних
питань можливе за постановою
начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець.

Оскільки суд першої інстанції був
іншої думки, то відповідно до
п.п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягає стягненню по 60 грн. 90 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги, з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 та Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту, скасування постанови про
розшук майна боржника та зобов'язання
вчинити певні дії задовольнити
частково.

Звільнити з-під арешту майно
належне на праві власності ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: автомобіль ЗАЗ -
DAEWOO Т13110, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1.

-4-

Відмовити у задоволенні позовних
вимог публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» про скасування постанови
про розшук майна боржника та
зобов'язання вчинити дії, направленні
на виключення автомобіля з бази обліку
арештів та розшуку автомобілів ДАІ.

Стягнути з ОСОБА_3 та Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» по 60 грн. 90 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги, з кожного.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Судді: