печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Л.І. Цокол ,

при секретарі - Насурлаєва К.
Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
"Спецжитлофонд" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
квартирній платі та за надані
комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва
надійшла позовна заява Комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
"Спецжитлофонд" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
квартирній платі та за надані
комунальні послуги. Свої позовні
вимоги позивач обгрунтовує, тим, що
відповідачі проживаючи у квартирі
АДРЕСА_3 у період з 1998 року по 2004 р.
отримували комунальні послуги, які не
оплачували внаслідок чого виникла
заборгованість за цей період у сумі 13
566,37 грн., чим завдали позивачу шкоду.

У судове засідання з'явився
представник позивача Рясков Д.О., який
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити
посилаючись на те, що відповідачі у
період з 01.05.1998 року по 01.11.2004 р.
проживали за адресою АДРЕСА_3. Дана
квартира була надана відповідачам на
час реконструкції будинку по вул.
Інститутській 13/4 що в м. Києві. За весь
час проживання за вказаною адресою у
відповідачів перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 13 566,37 грн., яку
відповідачі не погасили.

У судове засідання з'явилися
відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3,
представник відповідачів ОСОБА_5, яка
одночасно є представником ОСОБА_2, які
проти пред'явлених позовних вимог
заперечували, посилаючись на те, що
відповідачі з 06.06.2000 року припинили
своє користування квартирою АДРЕСА_3 у
зв'язку з отриманням ордеру та
вселенням у квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку
з виселенням з квартири по АДРЕСА_3 у
травні 2000 р. відповідачі припинили
сплачувати за комунальні послуги, а
тому нарахована заборгованість за
житлово-комунальні послуги є
безпідставною. Крім того, представник
відповідачів ОСОБА_5 зазначила, що
позивачем пропущено строк позовної
давності та просила у зв'язку з цим
відмовити позивачу у задоволенні його
позовних вимог.

Згідно ст. 68 Житлового кодексу
Української РСР наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 101 Житлового кодексу
Української РСР при проведенні
капітального ремонту жилого будинку
державного або громадського
житлового фонду, коли ремонт не може
бути проведено без виселення наймача,
наймодавець зобов'язаний надати
наймачеві та членам його сім'ї на час
проведення капітального ремонту інше
жиле приміщення, не розриваючи при
цьому договору найму на ремонтоване
приміщення.

Під час судового розгляду встановлено
наступне.

10.04.1989 р. Печерським райвиконкомом м.
Києва було прийнято рішення № 371 про
реконструкцію будинку № 13/4 по вул.
Інститутській в м. Києві.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 14.05.1996 р. було вирішено
висилити родину ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2
з квартири АДРЕСА_2 на час проведення
капітального ремонту у квартиру
АДРЕСА_3.

Будинок АДРЕСА_3 перебував на балансі
КП "Київжитлоспецексплуатація".

На підставі рішення КМР народних
депутатів від 01.03.2001 р. № 217/1194 "Про
стоворення комунального підприємства
з утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
"Спецжитлофонд", шляхом реорганізації
Дирекції по утриманню та експлуатації
житлових будинків маневреного фонду КП
"Київжитлоспецексплуатація" було
створено КП "Спецжитлофонд".

Згідно розпорядження Київської
міської ради народних депутатів від
01.03.2001 р. № 777 "Про комунальне
підприємтсво з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
"Спецжитлофонд" будинок по АДРЕСА_2
було закріплено за КП "Спецжитлофонд"
на праві повного господарювання та
передані функції з утримання будинку і
прибудинкової території, надання.

Таким чином, родина ОСОБА_7 з другої
половини 1996 року тимчасово проживала
за адресою АДРЕСА_3. За цей період часу
родина ОСОБА_7 отримувала житлово
комунальні послуги.

16 грудня 1999 р. родині ОСОБА_7 у складі
чотирьох осіб було видано ордер № 9802
на житлове приміщення АДРЕСА_1
виробничим житловим ремонтно
-експлуатаційним управлінням.

Згідно свідоцтва про смерть виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Згідно довідки ГУ ДМС України
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
зареєстровані з 06.06.2000 р. за адресою
АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує наданим розрахунком
заборгованості за період з 05.1998 р. по
01.2008 рік за житлово-комунальні послуги
по квартирі АДРЕСА_3, який складає 13566,37
грн. та довідкою виданою бухгалтерією
КП "Спецжитлофонд" по житловому
булинку АДРЕСА_3 .

До вказаних доказів позивача суд
ставиться критично, враховуючи те, що
позивачем невірно визначено у
розрахунку період проживання
відповідачів за адресою АДРЕСА_3,
оскільки з 06.06.2000р. відповідачі
зареєстровані за адресою АДРЕСА_1

Посилання позивача на довідку
бухгалтерії КП "Спецжитлофонд" , що
складена 15 листопада 2004 року щодо
відомостей по житловому будинку
АДРЕСА_3 є безпідставним, оскільки у
вказаній довідці відсутні відомості по
квартирі АДРЕСА_3 та прізвище родини
ОСОБА_7.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
представника позивача, відповідачів та
представника відповідачів суд
приходить до висновку, що позивачем не
надано доказів в обгрунтування свої
позовних вимог.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідачі в письмовій заявіта у
судовому засіданні наполягають на
застосуванні наслідків пропущення
строку позовної давності.

Про порушення свого права позивач мав
можливість дізнатись 01 листопала 2004
року, проте до суду звернувся лише в
червні 2014 року, тобто після спливу
строку позовної давності.

Проте суд вирішуючи даний спір вважає
недоцільним застосування строку
позовної давності, оскільки під час
судового розгляду не було встановлено
порушень з боку відповідачів прав
позивача.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. 68, 101 ЖК Української РСР,
ст.ст. 15,16 ЦК України,
ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
"Спецжитлофонд" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
квартирній платі та за надані
комунальні послуги, залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Цокол Л.І.