Справа №666/3822/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.09.2014 року Дніпровський районний суд м.
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м.
Херсоні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про поділ спільного
Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом посилаючись на те, що вона
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 15.09.1976 року. В період
шлюбу сторони нажили спільне майно , а
саме житловий будинок АДРЕСА_1. На
підставі викладеного просить суд
поділити майно, а саме визнати за нею ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1, та
визнати за ОСОБА_4, право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1.
Позивач та його представник у судовому
засіданні зменшили позовні вимоги, а
саме просили суд визнати за позивачкою
? частину житлового будинку АДРЕСА_1.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлено належним чином,
причину неявки суду не повідомлено.
Суд з дозволу позивача ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
Вислухавши позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає заявлені вимоги
законними та обґрунтованими, у зв'язку
з чим вони підлягають задоволенню з
Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому
15.09.1976 року органом РАГС м. Кемерова,
актовий запис №3352.
Крім того, судом встановлено, що
сторони не проживають однією сім'єю,
між ними втрачені почуття любові та
взаємоповаги, що привело до фактичного
Відповідно до пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України» №16
від 12.06.1998 року «Вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час придбання
зазначеного майна. При цьому належить
виходити з того, що відповідно до
статей 22, 25, 27-1 КпШС України ( від 20
червня 1969 року N 2006-VII) спільною сумісною
власністю подружжя є нажите ними в
період шлюбу рухоме і нерухоме майно,
яке може бути об'єктом права приватної
власності (крім майна, нажитого кожним
із подружжя під час їх роздільного
проживання при фактичному припиненні
Згідно ст.22 КпШС України ( від 20 червня
1969 року N 2006-VII) майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.
В судовому засіданні достовірно
встановлено, що під час перебування
сторін в шлюбі, було придбано житловий
будинок АДРЕСА_1, що підтверджується
інвентарною справою №2362 (а.інв.с.60-61.)
При оформленні договору купівлі
продажу від 16.10.1989 року покупцем даного
спірного будинку було вказано
відповідача по справі.
Згідно ст. 16 ЗУ РСР «Про власність» (
від 7 лютого 1991 року N 697-XII) майно, нажите
подружжям за час шлюбу, належить їм на
праві спільної сумісної власності.
Здійснення ними цього права
регулюється цим Законом і Кодексом
про шлюб та сім'ю України.
Враховуючи те, що дане майно було
придбано сторонами по справі та
оформлене на відповідача у 1989 році під
час перебування сторін в
зареєстрованому шлюбі за спільні
кошти, все це в сукупності дають
підстави для визнання спірного будинку
статусу спільного майна подружжя, не
зважаючи на те, що право власності на
будинок оформлено на відповідача по
справі .
Згідно ч.1 ст. 28 КпШС України ( від 20
червня 1969 року N 2006-VII) в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу.
За наведеного вище судом встановлено,
що у відповідності до вимог КпШС
України ( від 20 червня 1969 року N 2006-VII),
спірний житловий будинок належить на
праві спільної сумісної власності як
позивачу так і відповідачу, а
відповідно і за позивачем має бути
визнано право власності на 1/2 частину
спірного житлового будинку.
З наведеного вище вимоги позивача
обґрунтовані і такі що ґрунтуються на
вимогах закону, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі, оскільки
спірний будинок було придбано під час
перебування сторін в шлюбі, за спільні
кошти, а тому є об'єктом спільного майна
Керуючись ст.ст. 22, 25, 27-1, 28 КпШС України (
від 20 червня 1969 року N 2006-VII), ст.ст.10,11,
60,224-226 209, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про поділ
спільного майна подружжя -
Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.
Суддя