Справа № 367/2988/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

при секретарі Проценко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Ірпінської міської державної
нотаріальної контори, Реєстраційної
служби Ірпінського міського
управління юстиції в Київській області
про встановлення факту відсутності
накладення заборони на відчуження
будинку та зняття заборони на
відчуження будинку, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду із позовом,
в якому просили встановити факт
відсутності заборони на відчуження
будинку АДРЕСА_1, який їм належить на
праві власності, яка була внесена до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 06.07.2004 року за
№ 52588 реєстратором Ірпінською
державною нотаріальною конторою на
підставі архівного запису -
повідомлення №11 від 19.10.1956 року
Ірпінського заводоуправління
кирпично-череп. виробів; зобов'язати
реєстраційну службу Ірпінського
міського управління юстиції Київської
області виключити з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна відомості про заборону на
відчуження будинку АДРЕСА_1, власником
якого вказаний ОСОБА_3, які були
внесенні до Єдиного реєстру 06.07.2004року
за №52588 реєстратором Ірпінською
державною нотаріальною конторою на
підставі архівного запису -
повідомлення №11 від 19.10.1956 року
Ірпінського заводоуправління
кирпично-череп. виробів.

Свої вимоги позивачі обґрунтували тим,
що вони є співвласниками житлового
будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки
площею 0,1253 га біля даного будинку,
ОСОБА_4 належить 59/100 частин вказаного
житлового будинку на підставі договору
купівлі-продажу від 04.06.1963 року та
ухвали Києво-Святошинського районного
суду від 15.05.1963 року, ОСОБА_5 належить
41/100 частина цього будинку на підставі
договору дарування від 30.10.1981 року, їх
право власності було зареєстроване в
Ірпінському БТІ, а тепер зареєстроване
в Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно. У 2014 році в них виникла
необхідність в розпорядженні вказаним
майном для чого звернулися до
реєстраційної служби Ірпінського
міського управління юстиції із заявою
про проведення державної реєстрації
прав та обтяжень на будинок, однак при
розгляді їх заяви державним
реєстратором було виявлено в Єдиному
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна відомості про
заборону на відчуження вказаного
будинку, власником якого вказаний
ОСОБА_3, які були внесенні до Єдиного
реєстру 06.07.2004року за № 52588
реєстратором Ірпінською міською
державною нотаріальною конторою на
підставі архівного запису -
повідомлення №11 від 19.10.1956 року
Ірпінського заводоуправління
кирпично-череп. виробів, в зв'язку з чим
державним реєстратором винесено
рішення від 16.01.2014 року про зупинення
розгляду їх заяви про реєстрацію прав
та обтяжень. Позивачі вважають, що
заборона накладена не на їх будинок, а
інший, оскільки вказаний будинок
раніше мав номер 16, був придбаний
ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу
від 20.08.1958 року, в 1962 році за рішенням
суду поділений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
ухвалою Києво-Святошинського
районного суду від 15.05.1963 року
визначено їх частки, потім за договором
купівлі продажу від 04.06.1963 року ОСОБА_4
купила ОСОБА_6 1/2 частину вказаного
будинку, її право власності на вказану
частину будинку було зареєстровано в
Ірпінському БТІ 11.06.1963 року. Реєстрацію
права власності на іншу частину цього
будинку, що належав їй на підставі
ухвали Києво-Святошинського районного
суду від 15.05.1963 року, ОСОБА_4 проводила
08.07.1980 року, в реєстраційному
посвідченні вже номер вказаного
будинку був вказаний 18, а в дужках
зазначено №16, в договорі дарування від
30.10.1981 року, за яким ОСОБА_4 подарувала
ОСОБА_7 41/100 частину належного на той час
їй будинку номер вже був зазначений 18.

Позивачі вказують, що зміна номеру
будинку з №16 на №18 відбулась в 70-их
роках, а тому заборона відчуження
встановлена 19.10.1956 року не стосується
належного їм будинку, особа ОСОБА_3,
який зазначений власником будинку, їм
невідомий і власником належного їм на
праві спільної часткової власності
будинку ніколи не був, вказаний будинок
ОСОБА_6 у 1958 році придбав у іншої особи.

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, представник позивачів
ОСОБА_8 надала суду письмову заяву про
розгляд справи у її відсутність, позов
підтримує.

Представник відповідача -
Реєстраційної служби Ірпінського
міського управління юстиції в
Київській області в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача - Ірпінської
міської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
до суду надійшла зава Ірпінської
міської державної нотаріальної
контори про розгляд справи у
відсутності представника .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
заявлений позов таким, що підлягає до
задоволення, виходячи із наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею
0,1253 га, на якій розташований цей
будинок, ОСОБА_4 належить 59/100 частин
вказаного житлового будинку на
підставі договору купівлі-продажу від
04.06.1963 року та Ухвали
Києво-Святошинського районного суду
від 15.05.1963 року, ОСОБА_5 належить 41/100
частина цього будинку на підставі
договору дарування від 30.10.1981 року, їх
право власності було зареєстроване в
Ірпінському БТІ, а тепер зареєстроване
в Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно. У 2014 році з метою
реалізації свого права на вказану
нерухомість вони звернулися до
реєстраційної служби Ірпінського МУЮ
із заявою про проведення державної
реєстрації прав та обтяжень на будинок,
однак при розгляді їх заяви державним
реєстратором було виявлено в Єдиному
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна відомості про
заборону на відчуження вказаного
будинку, власником якого вказаний
ОСОБА_3, які були внесенні до Єдиного
реєстру 06.07.2004року за №52588 реєстратором
Ірпінською міською державною
нотаріальною конторою на підставі
архівного запису - повідомлення №11 від
19.10.1956 року Ірпінського
заводоуправління кирпично-череп.
виробів, в зв'язку з чим державним
реєстратором винесено рішення від
16.01.2014 року про зупинення розгляду їх
заяви про реєстрацію прав та обтяжень.

Судом також встановлено, що будинок
АДРЕСА_1 раніше мав номер 16, був
придбаний ОСОБА_6 за договором
купівлі-продажу від 20.08.1958 року у
ОСОБА_9, в 1962 році за рішенням суду
поділений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ухвалою
Києво-Святошинського районного суду
від 15.05.1963 року визначено їх частки,
потім за договором купівлі-продажу від
04.06.1963 року ОСОБА_4 купила ОСОБА_6 1/2
частину вказаного будинку, її право
власності на вказану частину будинку
було зареєстровано в Ірпінському БТІ
11.06.1963 року, реєстрацію права власності
на іншу частину цього будинку, що
належав ОСОБА_4 на підставі ухвали
Києво-Святошинського районного суду
від 15.05.1963 року, позивач ОСОБА_4
проводила 08.07.1980 року, в реєстраційному
посвідченні вже номер цього будинку
був вказаний №18, а в дужках зазначено
№16, в договорі дарування від 30.10.1981
року, за яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5
41/100 частину належного на той час їй
будинку номер вже був зазначений 18.

Також встановлено, що зміна номеру
будинку з №16 на №18 відбулась на
підставі рішення виконавчого комітету
Ірпінської міської ради депутатів
трудящих від 31.08.1965 року, а тому
заборона відчуження встановлена 19.10.1956
року не стосується належного позивачам
будинку, а лише належного будинку особі
ОСОБА_3, який власником належного
позивачам на праві спільної часткової
власності будинку ніколи не був.

Наведені обставини підтверджуються
копією договору купівлі-продажу від у
від 20.08.1958 року, копією ухвали
Києво-Святошинського районного суду
від 15.05.1963 року; копією договору
купівлі-продажу від 04.06.1963 року; копією
державного акта на право власності на
земельну ділянку; інформацією з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, реєстру прав власності
на нерухоме майно, державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна;
копією рішення державного реєстратора
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 16.01.2014 року; копією
архівної довідки від 07.02.2014 року №01-17-409;
копією будинкової книги; довідкою
архівного відділу виконавчого
комітету Ірпінської міської ради від
08.02.2014 року; довідкою архівного відділу
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради від 21.03.2014 року; копією
свідоцтва про право на спадщину; копією
свідоцтва про право на спадщину; копією
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя від
09.06.1958 року; копією свідоцтва про
переміну прізвища; іншими матеріалами
справи.

Дані правовідносини регулюються:

- ст. 386 ЦК України, відповідно до якої,
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності;
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню;

- ст. 391 ЦК України, за змістом якої,
власник може вимагати усунення
будь-яких перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном;

- ч. 9 ст. 16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», за якою
державна реєстрація припинення
обтяження проводиться на підставі
заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний
подати протягом п'яти робочих днів з
дня припинення обтяження самостійно
або на письмову вимогу боржника чи
іншої особи, права якої порушено через
наявність таких реєстраційних записів;

- ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно якої у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення..

Оскільки позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
можуть в повній мірі розпоряджатися
належною їм на праві власності
нерухомістю через наявність
встановленої заборони на відчуження
належного їм нерухомого майна, то за
відсутності спору щодо належності
нерухомого майна та іншого порядку
встановлення факту відсутності
заборони на відчуження належного їм на
праві власності майна, а також за для
захисту права позивачів вільно
розпоряджатися своїм правом власності,
суд вважає , що позов слід задовольнити.

На підставі ст.ст.386, 391 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 61, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт відсутності заборони
на відчуження будинку АДРЕСА_1, який
належить на праві власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яка була внесена до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 06.07.2004року за №52588
реєстратором Ірпінською державною
нотаріальною конторою на підставі
архівного запису - повідомлення №11 від
19.10.1956 року Ірпінського
заводоуправління кирпично-череп.
виробів.

Зобов'язати реєстраційну службу
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області виключити з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомості
про заборону на відчуження будинку
АДРЕСА_1, власником якого вказаний
ОСОБА_3, які були внесенні до Єдиного
реєстру 06.07.2004року за №52588 реєстратором
Ірпінською державною нотаріальною
конторою на підставі архівного запису -
повідомлення №11 від 19.10.1956 року
Ірпінського заводоуправління
кирпично-череп. виробів.

Копію рішення направити сторонам для
відома.

Повне рішення буде виготовлене
протягом п'яти днів з дня закінчення
розгляду справи 10.09.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Пархоменко