Справа № 307/2827/14-ц
Провадження № 2/307/1256/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Бобрушко В.І., при
секретарі Баник А.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Тернівської
сільської ради, третьої особи -
реєстраційної служби Тячівського
районного управління юстиції про
визнання права власності на нерухоме
майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до Тернівської сільської ради, третьої
особи - реєстраційної служби
Тячівського районного управління
юстиції про визнання права власності
на нерухоме майно. В позовній заяві
зазначила, що протягом літа 2005 року на
орендованій земельній ділянці вона
самочинно збудувала будівлю магазину,
загальною площею 24,6 квадратних метрів,
що розташована в АДРЕСА_1. Вона
зверталася до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області про прийняття в
експлуатацію вказаної будівлі
магазину, збудованої нею без отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт, однак Інспекцією їй було
відмовлено в реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації про
причині відсутності документів на
будівництво та на земельну ділянку, на
якій вона розташована. Зазначила, що
згідно рішення 11 сесії 6 скликання
Тернівської сільської ради №281 від
07.03.2012 року було вирішено питання щодо
надання їй в оренду земельної ділянки
площею 46 квадратних метрів в АДРЕСА_1
для комерційної діяльності
(обслуговування магазину). Також, нею
виготовлено технічний паспорт на
будівлю кафе та зроблено її оцінку.
Висновком відділу містобудування та
архітектури Тячівської РДА стверджено,
що будівництво кафе закінчене,
містобудівних або інших порушень не
виявлено.

Просить визнати за нею право власності
на самочинно збудовану будівлю
магазину, загальною площею 24,6
квадратних метрів, що розташована в
АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримав, посилаючись
на викладені в позовній заяві
обставини, просить позов задовольнити.

Представник Тернівської сільської
ради в судове засідання не з'явився, так
як надіслав суду письмову заяву, за
якою просить суд розглянути справу у
його відсутності, проти задоволення
позову не заперечує, а тому суд в
порядку ст.169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Представник третьої особи
реєстраційної служби Тячівського
районного управління юстиції в судове
засідання не з'явився повторно, хоч про
час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений, а тому суд
в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи,
суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 у 2005 році самочинно
збудувала будівлю магазину, загальною
площею 24,6 квадратних метрів, що
розташована в АДРЕСА_1.

Також встановлено, що на засіданні 11
сесії 6 скликання Тернівської
сільської ради рішенням №281 від 07.03.2012
року було вирішено питання щодо
надання позивачці ОСОБА_1 в оренду
земельної ділянки площею 46 квадратних
метрів в АДРЕСА_1 , для комерційної
діяльності (обслуговування магазину).

Відповідно до висновку про вартість
об'єкта оцінки від 25.10.2013 року,
складеного ТОВ «Ріалті-О», вартість
приміщення магазину в АДРЕСА_1,
загальною площею 24,6 квадратних метрів,
становить 19663 гривень.

Висновком відділу містобудування та
архітектури Тячівської РДА від 23.09.2014
року за №01-20/8 стверджено, що
будівництво магазину в АДРЕСА_1,
побудованого ОСОБА_1, закінчене,
містобудівні умови та обмеження в
історично-сформованій забудові не
порушені. Також у висновку зазначено,
що обстеженням встановлено, що
земельна ділянка, на якій розміщений
магазин, знаходиться в
житлово-громадській забудові.

Встановлено, що на даний час на будівлю
магазину позивачкою виготовлено
технічний паспорт.

Згідно ст.41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності, право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Частиною 1 статті 15 ЦК України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого індивідуального
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання

Стаття 16 цього ж Кодексу гарантує
кожному право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.317 власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст.319 Цивільного кодексу,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 321 передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ у п. 12 Постанови від 30 березня 2012
року №6 «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» роз'яснив, що
у справах, пов'язаних із самочинним
будівництвом нерухомого майна, суди
мають враховувати, що за загальним
правилом особа, яка здійснила або
здійснює таке будівництво, не набуває
права власності на нього (частина друга
статті 376 ЦК). Разом із цим власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно (частина
друга статті 375 ЦК), тому на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудовано на ній, якщо це не
порушує права інших осіб (частина п'ята
статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за
позовом власника (користувача)
земельної ділянки про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, суди зобов'язані
встановлювати усі обставини справи,
зокрема: чи є позивач власником
(користувачем) земельної ділянки; чи
звертався він до компетентного
державного органу про прийняття
забудови до експлуатації; чи є законною
відмова у такому прийнятті; чи є
порушені будівельні норми та правила
істотними.

З листа Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області від 06.10.2014 року
за №08-11/1694 Б вбачається, що Інспекцією
розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо
самочинного будівництва в АДРЕСА_1. 30
вересня 2014 року з виїздом на місце
Інспекцією було проведено позапланову
перевірку фактів, викладених у
зверненні. За результатами перевірки
встановлено, що будівлю збудовано без
правовстановлюючих документів на
будівництво - проекту та дозволу на
право виконання будівельних робіт. За
результатами перевірки складено
відповідний акт та за вказане
правопорушення виписано припис про
усунення порушень. Також винесено
постанову про адміністративне
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності. Зазначено, що враховуючи
те, що у ОСОБА_1 відсутні
правовстановлюючі документи на
будівництво, дозвіл на виконання
будівельних робіт, повідомлення або
декларація на виконання будівельних
робіт зареєстровані в інспекції ДАБК,
документ, що посвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою, їй
відмовлено в реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

За змістом ст.376 ч.1 ЦК України нерухоме
майно вважається самочинним
будівництвом, якщо збудоване на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. А згідно до
ч.3 та ч.5 цієї статті право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки під
уже збудоване нерухоме майно. На вимогу
користувача земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачка самочинно, без відповідних
дозвільних документів, побудувала
будівлю магазину, загальною площею 24,6
квадратних метрів, що розташована в
АДРЕСА_1, на земельній ділянці, площею 46
квадратних метрів, яка знаходиться в її
користуванні та надається їй в оренду
для комерційної діяльності
(обслуговування магазину).

Враховуючи наведене, а також
відсутність у Тернівської сільської
ради заперечень щодо визнання за
позивачкою ОСОБА_1 права власності на
будівлю магазину, відсутність порушень
містобудівних умов, відсутність даних
про те, що самочинно споруджена будівля
магазину порушує права інших осіб,
позивачка на даний час позбавлена
права оформлення за нею права
власності на споруджене нею нерухоме
майно, суд вважає, що до правовідносин
сторін слід застосувати правила ст.376
ЦК України і позов задовольнити.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивачку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 328, 376 ЦК
України,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
самочинно збудовану будівлю магазину,
загальною площею 24,6 квадратних метрів,
що розташована в АДРЕСА_1, в цілій
частині.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
В.І.Бобрушко