Справа №467/480/14-ц 06.08.2014 06.08.2014 06.08.2014
Провадження №22-ц/784/2135/14
Головуючий першої інстанції Кологрива
Доповідач апеляційної інстанції
Ухвала

Іменем України

06 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої Локтіонової О.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Романенко Ю.О.,

за участю:

- представника відділу ДВС -
Квашенко С.С.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області

на ухвалу Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 20 червня 2014
року, постановлену за скаргою ОСОБА_3
про визнання протиправною
бездіяльності начальника відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Миколаївській області та зобов'язання
вчинення певних дій,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_3
звернувся до суду із скаргою на дії та
бездіяльність посадових осіб відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Миколаївській області (далі - Відділу
ДВС).

Заявник вказував, що з 21 серпня 2009
року на виконанні у відділі ДВС
перебуває виконавчий лист № 2 -567/2005,
виданий Арбузинським районним судом
Миколаївської області 04 травня 2006 року,
про стягнення з державної виконавчої
служби в Арбузинському районі
Миколаївської області на його користь
120 690 грн. 01 коп. матеріальних збитків та
12 000 грн. моральної (немайнової) шкоди
шляхом примусового списання вказаних
коштів з субрахунку Єдиного
казначейського рахунку Державного
бюджету України, призначеного для
відшкодування шкоди, заподіяної
незаконними діями органів Державної
виконавчої служби України.

Посилаючись на неодноразові
безпідставні зупинення виконавчого
провадження, тривале невиконання
судового рішення та те, що державним
виконавцем не були вжиті заходи
примусового виконання рішення,
уточнюючи вимоги, ОСОБА_3 просив
визнати протиправною бездіяльність
начальника відділу ДВС Довгань Г.Г.
щодо не направлення виконавчого листа
до Державної казначейської служби,
згідно вимог ст. 4 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та
зобов'язати начальника відділу ДВС
направити документи виконавчого
провадження до Державної
казначейської служби України.

Ухвалою Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 20
червня 2014 року залишені без
розгляду вимоги скарги ОСОБА_3 щодо
визнання неправомірними дій та
протиправною бездіяльності головного
державного виконавця Корінної В.А.,
старшого державного виконавця
Куліченко Д.О., старшого державного
виконавця Квашенко С.С., про
неправомірність дій начальника
відділу ДВС Довгань Г.Г., скасування
постанови від 28 квітня 2012 року та
покладання обов'язку на старшого
державного виконавця Квашенко С.СМ.
поновити виконавче провадження.

-2-

Ухвалою Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 20
червня 2014 року скаргу ОСОБА_3
задоволено частково. Постановлено
визнати протиправною бездіяльність
начальника відділу ДВС Довганя Г.Г.
щодо не направлення виконавчого листа
разом з копіями матеріалів виконавчого
провадження відповідно до Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» до Головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївської
області.

В іншій частині скарги
відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ ДВС,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просив скасувати ухвалу суду та
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні скарги.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_3 посилався на її
необґрунтованість. При цьому вказував,
що суд першої інстанції невірно
(помилково) вказав у судовому рішенні
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Миколаївській області замість
Державної казначейської служби
України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2009
року постановою відділу ДВС було
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом, виданим 04 травня 2006
року на підставі рішення Арбузинського
районного суду Миколаївської області
від 13 грудня 2005 року, зміненого
рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 07 квітня 2006
року, про стягнення на користь ОСОБА_3 з
Державної виконавчої служби
120 690 грн. 01 коп. матеріальних збитків
та 12 000 моральної (немайнової) шкоди. На
управління Державного казначейства
України у Миколаївській області
покладено обов'язок списати 120 690 грн. 01
коп. матеріальних збитків та 12000 грн.
моральної (немайнової) шкоди з Єдиного
казначейського рахунку Державного
бюджету України.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 19 січня 2011
року роз'яснено, що зазначене вище
судове рішення підлягає виконанню
шляхом примусового списання Головним
управлінням Державного казначейства
України у Миколаївській області з
субрахунку Єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України,
призначеного для відшкодування шкоди,
заподіяної незаконними діями органів
Державної виконавчої служби України, 120
690 грн. 01 коп. матеріальних збитків та 12
000 моральної (немайнової) шкоди на
користь ОСОБА_3.(т.2 ас.114).

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 22 квітня 2014
року замінено сторону виконавчого
провадження з Головного управління
Державного казначейства України у
Миколаївській області на Головне
управління Державної казначейської
служби України у Миколаївській області
(т.2 а.с.221).

04 червня 2014 року головним
державним виконавцем відділу ДВС
Квашенко С.С., відповідно до положень п.9
ч.1 статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження", винесено
постанову про повернення виконавчого
листа (дублікат) № 2-567 про стягнення на
користь ОСОБА_3 визначених сум
матеріальних збитків та моральної
(немайнової) стягувачу (т.3 а.с.82).
Заявником зазначена постанова
державного виконавця не оспорювалася,
а тому вона є чинною і апеляційною
інстанцією не перевіряється.

Відповідно до ст. 2 Закону України
"Про виконавче провадження" (у редакції,
чинній на час відкриття виконавчого
провадження) примусове виконання
рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Згідно ч. 2 ст. 3, ст.6, ч. 1 ст. 11 цього
ж Закону рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

-3-

Державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Як встановлено, на час відкриття
виконавчого провадження був чинним
Порядок виконання рішень про стягнення
коштів з рахунків, на яких
обліковуються кошти державного та
місцевих бюджетів, або бюджетних
установ, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 09 липня
2008 року № 609, яким передбачений
механізм виконання рішень про
стягнення коштів з державного бюджету
за участю державного виконавця.

Отже, затверджений 03 серпня 2011
року Порядок виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 2011 року
№ 845, не може застосовуватися до
виконання виконавчих документів, які
пред'явлені до виконання відповідно до
діючих положень законодавства на
момент відкриття виконавчого
провадження.

Те, що суд першої інстанції
послався на застосування вказаного
вище Порядку від 03 серпня 2011 року № 845
до спірних правовідносин щодо
виконання виконавчого документа не
вплинуло на правильність остаточного
висновку суду.

Враховуючи встановлені обставини
в даній справі та вимоги закону,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що дії керівника відділу ДВС під час
примусового виконання виконавчого
документа щодо не направлення
виконавчого документу з копіями
матеріалів виконавчого провадження до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Миколаївській області є
неправомірними та обґрунтовано
задовольнив скаргу в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду.

В інший частині ухвала суду не
оскаржувалася, тому в апеляційному
порядку не перевірялася.

Таким чином, підстав для
скасування оскаржуваної ухвали суду
першої інстанції колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315,ЦПК
України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області відхилити, а

-4-ухвалу
Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 20 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: