Справа №2-1788/10 08.09.2014 08.09.2014 08.09.2014
Провадження №22-ц/784/2415/14
Провадження№22-ц/784/2415/14
Суддя суду першої інстанції Тихонова
Доповідач апеляційного суду
Рішення

Іменем України

08 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Свіщук О.В.,

за участі представника позивача
Кузьменко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне
рішення Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 29 березня 2010 року,
ухваленого за позовом Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_6 і ОСОБА_4, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автомир», про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП
Банк») пред'явило позов до ОСОБА_6 і
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, який
обґрунтовувало наступним.

24 квітня 2008 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»
(далі - ЗАТ «ОТП Банк»),
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», і ТОВ «Автомир» було укладено
договір про надання кредиту за №СR
08-212/400, за умовами якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит в розмірі, що не перевищує ліміт
фінансування, який складає 5 000 000 грн.,
або еквівалент цієї суми в доларах
США, зі сплатою процентної ставки,
розмір якої визначений умовами
договору, з кінцевим терміном
повернення кредиту до 15 травня 2013 року,
в обмін на зобов'язання позичальника
використовувати кредит за цільовим
призначенням, повернути його банку, а
також сплатити проценти та виконати
інші зобов'язання згідно договору.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_6
24 квітня 2008 року укладені два окремі
договори поруки №SR 08-189/400 і №SR 08-190/400,
відповідно до яких поручителі взяли на
себе зобов'язання відповідати перед
банком за невиконання позичальником
умов кредитного договору в повному
обсязі, включаючи сплату товариством
основного боргу, відсотків і неустойки.

Посилаючись на те, що банк належним
чином виконав свої зобов'язання, а ТОВ
«Автомир» своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконало,
внаслідок чого станом на 10 серпня 2009
року утворилася заборгованість на
загальну суму 1 071 756 доларів США 77
центів, що еквівалентно 8 324 656 грн. 36
коп., а також штрафні санкції в розмірі
89 666 грн. 54 коп., позивач просив стягнути
з відповідачів у солідарному порядку
вказану заборгованість за кредитним
договором, а також вирішити питання
щодо стягнення з відповідачів судових
витрат, до складу яких увійшли судовий
збір в розмірі 1 700 грн. 00 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в сумі 120 грн.
00 коп.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду міста Миколаєва від
29 березня 2010 року позов
ПАТ «ОТП Банк» задоволено в повному
обсязі. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в
солідарному порядку на корить банку 8 414
322 грн. 90 коп. заборгованості за
кредитним договором та судові витрати
в загальному розмірі 1 820 грн. 00 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 24
липня 2014 року в задоволенні заяви
ОСОБА_4 про перегляд вищевказаного
заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити банку у
задоволенні позовних вимог. На його
думку, рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та ухваленим з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

В силу ст.ст.509,525,526,598,610,611 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання (не
виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не звільняється від
виконання зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Статтями 1054 - 1061 ЦК України регулюються
правила виконання зобов'язань по
кредитному договору, зокрема:

- за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти;

- розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Згідно ст.553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

За правилами ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Порушення зобов'язань, які виникають з
договорів, тягне за собою наслідки
передбачені ст.611 ЦК України, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що 24
квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ТОВ «Автомир» укладено у
простій письмовій формі кредитний
договір №СR 08-212/400, за умовами якого
банк зобов'язався надати позичальнику
кредит в розмірі, що не перевищує ліміт
фінансування, який складає 5 000 000 грн.,
строком до 15 травня 2013
року, а позичальник зобов'язався
належним чином використати та
повернути банку суму отриманого
кредиту, а також сплатити відповідну
плату за користування кредитом,
комісію та виконати всі інші
зобов'язання за вказаним договором
(а.с.32-49).

В той же день між банком та ОСОБА_4 і
ОСОБА_6, в якості виконання зобов'язання
ТОВ «Автомир» кредитного договору,
були укладені окремі договори поруки
за №SR 08-189/400 і №SR 08-190/400 (а.с.57-72).

Позивач належним чином виконав свої
обов'язки за кредитним договором, але
позичальник своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконав, у
зв'язку із чим станом на 10 серпня 2009
року утворилася заборгованість, яка
складає:

- 1 004 952 доларів США 04 центів, що
еквівалентно 7 805 763 грн. 98 коп. -
заборгованість за основною сумою
кредиту;

- 66 804 доларів США 73 центів, що
еквівалентно 518 892 грн. 38 коп. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом за період з
23 лютого 2009 року по 10 серпня
2009 року;

- 64 666 грн. 54 коп. - пеня за порушення
виконання зобов'язання за період 23
лютого 2009 року по 10 серпня 2009 року;

- 25 000 грн. 00 коп. -комісія, всього - 8 414 322
грн. 90 коп. (1 071 756 доларів
США 77 центів, що еквівалентно 8 324 656 грн.
36 коп. +89 666 грн. 54 коп.).

17 березня 2009 року банк направив
відповідачам досудові вимоги про
погашення протягом трьох банківських
днів з дати отримання вимоги суму
заборгованості позичальника за
вказаним кредитним договором, яка
утворилась станом на 17 березня 2009 року
(а.с.74 - 77).

На час пред'явлення позову в суд
вказаний борг не був погашений
відповідачами.

За такого, відповідно до ст.ст.525,549-552, 553
-555,1048,1049,1054 ЦК України, умов кредитного
договору та договорів поруки
відповідачі повинні відповідати за
неналежне виконання позичальником
кредитного зобов`язання і нести
негативні наслідки таких її дій, а саме,
сплатити заборговану та неповернуту
частину кредиту, заборговані проценти
за користування кредитом та штрафні
санкції.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги, стягнувши заборгованість за
кредитним договором з відповідачів, як
поручителів ТОВ «Автомир» за кредитним
договором, укладеним між вищезгаданими
юридичними особами. Ці висновки суду
відповідають умовам двох вказаних
договорів поруки та вимогам ст.ст.553,554
ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції,
стягуючи кредитну заборгованість
солідарно з двох відповідачів разом, не
звернув увагу на те, що з поручителями
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були укладені
самостійні договори поруки і вони між
собою солідарно не поручались за
боржника.

За такого, сума заборгованості за
кредитним договором підлягає
стягненню з кожного поручителя окремо
на користь ПАТ «ОТБ Банк».

З огляду на викладене, рішення суду в
частині способу стягнення кредитної
заборгованості підлягає зміні.

Твердження представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про те, що дія договорів
поруки припинена, оскільки банк не
повідомив про збільшення розміру плати
за надання кредитних коштів та
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності поручителів, то воно,
на думку колегії суддів, є помилковим,
оскільки ґрунтується на невірному
усвідомленні саме названою особою,
норм про поруку. При цьому, колегія
суддів виходить з огляду на наступне.

Згідно ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до змісту ст.ст.559,598 ЦК
України припинення зобов'язання поруки
означає такий стан сторін
правовідношення, при якому в силу
передбачених законом обставин
суб'єктивне право і кореспондуючий
йому обов'язок перестають існувати.

Термін "порука", застосований
законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК України,
використовується в розумінні
зобов'язальних правовідносин поруки, з
припиненням яких втрачає чинність
договір поруки.

Згідно п.1.2 указаних договорів поруки
відповідачі, кожний окремо,
зобов'язалися відповідати солідарно з
позичальником перед банком не тільки
за повернення суми основного кредиту, а
й за сплату процентів за користування
кредитними коштами та штрафних
санкцій.

В застереженнях до пунктів договорів
зазначено, що поручителі зобов'язалися
забезпечити належне виконання
боржником боргових зобов'язань по
вказаному кредитному договору і у
випадку збільшення процентної ставки.
Зокрема вказано, що за обставин
укладення змін та доповнень до
договорів про зобов'язання (договір
про надання кредиту), сторони
виражатимуть свою згоду на
забезпечення цією порукою виконання
зобов'язання з врахуванням таких змін
та доповнень.

Відповідно до п.2.3 вищевказаних
договір поруки, передбачено, що у разі
зміни розміру зобов'язання після
укладення договір поруки, в тому числі
збільшення, таке зобов'язання
забезпечується в повному розмірі.

За таких обставин, підстав для
припинення обов'язку поручителів за
вказаних підстав на час розгляду
вказаної справи не було, що вірно
констатував і суд першої інстанції.

До того ж, відповідно до умов
вищевказаного кредитного договору
сторони визначили порядок
застосування банком процентної ставки
по кредиту, яка підлягає постійному та
самостійному корегуванню банком
протягом дії цього договору. При цьому
сторони письмово висловили цілковиту
згоду з тим, що порядок плати за кредит,
встановлений п.1.4 (з підпунктами)
кредитного договору, повністю
відповідає волевиявленню сторін.

При цьому, 23 липня 2008 року між банком і
позичальником був укладений договір №1
про зміну договору про надання кредиту,
яким сторони узгодили розмір процентів
за кредит в доларах США та проценти за
кредит в гривнях та вказаний договір
не торкався решти положень указаного
кредитного договору.

Отже, доводи апеляційної скарги про те
що банк безпідставно в односторонньому
порядку підвищив відсоткову ставку є
необґрунтованими, оскільки наведені
вище обставини свідчать про наявність
у банка права на збільшення
відсоткової ставки за користування
кредитними коштами в порядку,
передбаченому кредитними договором.

Окрім того, вирішуючи питання стосовно
розподілу судових витрат, районний суд
не звернув належної уваги на положення
ст.88 ЦПК України, якою не передбачено
розподіл судових витрат у солідарному
порядку.

За такого, з кожного з відповідачів в
рівних частках на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 1 820 грн. 00 коп., тобто по 910 грн. 00
коп. з кожного.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять посилань на такі порушення
норм процесуального права, щоб могли
бути підставою для скасування рішення
суду.

З врахуванням викладеного, на підставі
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного
суду міста Миколаєва від 29
березня 2010 року змінити та викласти у
наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» заборгованість в загальному
розмірі 8 414 322 (вісім мільйонів
чотириста чотирнадцять тисяч триста
двадцять два) грн. 90 коп., яка утворились
станом на 10 серпня 2009 року і
складається із: заборгованості за
основною сумою кредиту в сумі 7 805 763 (сім
мільйонів вісімсот п'ять тисяч сімсот
шістдесят три) грн. 98 коп.,
заборгованості за процентами в сумі 518
892 (п'ятсот вісімнадцять тисяч вісімсот
дев'яносто дві ) грн. 38 коп., пені в сумі
64 666 (шістдесят чотири тисячі шістсот
шістдесят шість) грн. 54 коп., комісії в
сумі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. 00
коп., на виконання солідарного
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомир», що виникло
за кредитним договором про надання
кредиту за №CR 08-212/400 від 24 квітня 2008
року, укладеним між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автомир».

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» заборгованість в загальному
розмірі 8 414 322 (вісім мільйонів
чотириста чотирнадцять тисяч триста
двадцять два) грн. 90 коп., яка утворились
станом на 10 серпня 2009 року і
складається із: заборгованості за
основною сумою кредиту в сумі 7 805 763 (сім
мільйонів вісімсот п'ять тисяч сімсот
шістдесят три) грн. 98 коп.,
заборгованості за процентами в сумі 518
892 (п'ятсот вісімнадцять тисяч вісімсот
дев'яносто дві) грн. 38 коп., пені в сумі
64 666 (шістдесят чотири тисячі шістсот
шістдесят шість) грн. 54 коп., комісії в
сумі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. 00
коп., на виконання солідарного
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомир», що виникло
за кредитним договором про надання
кредиту за №CR 08-212/400 від 24 квітня
2008 року, укладеним між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автомир».

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_4 та з
ОСОБА_6 на користь Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
судові витрати в розмірі 1 820 (одна
тисяча вісімсот двадцять) грн. 00 коп.,
тобто з кожного по 910 (дев'ятсот десять)
грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий Судді: