АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції:
Доповідач: Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м.
Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на
ухвалу Подільського районного суду
міста Києва від 22 липня 2014 року про
повернення позивачеві позовної заяви в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання інвестиційного договору
недійсним, -

в с т а н о в и л
а:

Ухвалою Подільського районного суду
міста Києва від 22 липня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
інвестиційного договору недійсним
повернуто позивачу для подання до
належного суду .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
позивач ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просила
ухвалу Подільського районного суду
міста Києва від 22 липня 2014 року
скасувати.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду є необґрунтованою,
постановлена з порушенням норм
процесуального права. Зазначає, що
повертаючи позовну заяву позивачу для
подання до належного суду, суд 1-ї
інстанції не звернув уваги на те, що
об'єктом інвестиційного договору, який
позивач просить визнати недійсним, є
нерухоме майно яке знаходиться у
Подільському районі міста Києва, а тому
підсудність даного позову
визначається за правилами ст.114 ЦПК
України. Крім того, позивачем була
подана аналогічна позовна заява до
Дарницького районного суду міста
Києва, яка ухвалою суду від 29.05.2014 року
була повернута позивачу для подання до
належного суду, а саме: Подільського
районного суду міста Києва.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_9 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не
з'явились, про день та час слухання
справи судом повідомлялись у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомили, а тому,
колегія суддів вважає можливим
слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника позивача,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
звернулась до Подільського районного
суду м.Києва з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання недійсним інвестиційного
договору.

Ухвалою Подільського районного суду
міста Києва від 22 липня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
інвестиційного договору недійсним
було повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву позивачу для
подання до належного суду, суд 1-ї
інстанції посилався на те, що спірні
правовідносини між сторонами виникли
з приводу того, що ОСОБА_5, перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, без її
згоди уклав спірний договір, а тому
підсудність даного позову має
визначається за правилами ст.109 ЦПК
України.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Так, стаття 114 ЦПК України визначає
правила виключної підсудності.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Згідно роз'яснень п.42 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», виключну підсудність
встановлено для позовів, що виникають
із приводу нерухомого майна (частина
перша статті 114 ЦПК). Згідно з
положеннями статті 181 ЦК до нерухомого
майна належать: земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на них,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови, зокрема, про
визнання правочину з нерухомістю
недійсним.

Зі позовної заяви ОСОБА_3 та долучених
до неї доказів вбачається, що вона
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання інвестиційного договору
недійсним. Відповідно до умов
укладеного 12 серпня 2011 року між ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
інвестиційного договору, сторони
домовилися про взаємодію між собою та
участь у будівництві готельного
комплексу, розміщеного за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом інвестування власних
коштів, інтелектуальних надбань,
виробничого досвіду з отриманням у
спільну часткову власність сторін
відповідних часток у комплексі на
умовах і в порядку встановленому даним
договором. На виконання умов даного
договору ОСОБА_5 зобов'язався внести в
якості інвестиції право власності на
земельну ділянку 0,0618 га, кадастровий
номер 8 000 000 000:91:442:001 та грошові кошти в
розмірі 80 000 грн.

Підставою для звернення позивача до
суду з позовом стало те, що, всупереч
вимогам норм матеріального права,
укладаючи спірний договір, ОСОБА_5 не
отримав письмової згоди дружини ОСОБА_3
на укладення інвестиційного договору
та внесення в якості інвестиції
земельної ділянки і грошових коштів,
які є спільною сумісною власністю
подружжя.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що спір між сторонами
виник з приводу нерухомого майна, а
тому підсудність даного позову
визначається за правилами виключної
підсудності, встановленої ст.114 ЦПК
України, а тому суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку, що
підсудність даного позову
визначається за правилами ст.109 ЦПК
України.

Оскільки нерухоме майно знаходиться в
АДРЕСА_1, що територіально відноситься
до Подільського району м.Києва,
колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги обґрунтованими, а
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
інвестиційного договору недійсним
територіально підсудний Подільському
районному суду м.Києва, за місцем
знаходження нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала Подільського
районного суду міста Києва від 22 липня
2014 року про повернення позивачу
позовної заяви постановлена з
порушенням норм процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Подільського районного
суду міста Києва від 22 липня 2014 року
скасувати та передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: