АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/616/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Іваницький О.Р. Провадження
№ 22-ц/789/850/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю апелянта: ОСОБА_1,

представника апелянта: ОСОБА_2,

представника ТзОВ «Діверсіті Сервіс
Центр» -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Зборівського
районного суду від 17 червня 2014 року по
справі за позовом ТзОВ «Діверсіті
Сервіс Центр» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
про надання консультаційних послуг та
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
ТзОВ «Діверсіті Сервіс Центр» про
визнання договору недійсним, колегія
суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ТзОВ «Діверсіті Сервіс
Центр» звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 20 травня 2013 року із
ОСОБА_1 укладено договір про надання
консультаційних послуг (далі - Договір),
згідно якого позивач зобов'язався за
винагороду надати відповідачу послуги
по оформленню документів, необхідних
для одержання імміграційної візи до
США. Згідно Договору ОСОБА_1
зобов'язався оплатити 14344 грн. не
пізніше 01 вересня 2013 року та 28688 грн. не
пізніше 10 квітня 2014 року. Товариство
свої зобов»язання за договором
виконало в повному обсязі. Однак,
відповідач коштів не оплатив, в зв'язку
із чим він зобов'язаний сплатити штраф
у розмірі 50% від загальної суми боргу, а
саме 35860 грн.

20 травня 2013 року в якості гарантії
виконання зобов'язання укладено
договір поруки, згідно якого ОСОБА_4
виступила як поручитель та
зобов'язалась перед кредитором
відповідати за виконання ОСОБА_1 всіх
зобов'язань, що виникли з Договору.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду із
зустрічним позовом до ТзОВ «Діверсіті
Сервіс Центр» про визнання недійсним
договору про надання консультаційних
послуг та договору поруки від 20 травня
2013 року, посилаючись на те, що вказані
договора укладені під впливом обману
зі сторони Товариства.

Рішенням Зборівського районного суду
від 17 червня 2014 року позов ТзОВ
«Діверсіті Сервіс Центр» - задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 в
користь ТзОВ «Діверсіті Сервіс Центр»
43032 грн. заборгованості за договором
про надання консультаційних послуг та
430.32 грн. судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ТзОВ «Діверсіті
Сервіс Центр» про визнання договору
недійсним - відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали на вказане
рішення апеляційну скаргу, посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Вказують, що судом неповно
встановлено фактичні обставини справи
та дано невірну оцінку доказам. Просять
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову ТзОВ «Діверсіті Сервіс Центр» у
повному обсязі, їх зустрічний позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно п.п.1 п.2 ст11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до п.1 ст.14 ЦК України,
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Частина 5 ст.203 ЦК України вказує, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним і такі наслідки після
цього укладення настали.

Судом встановлено, що 20 травня 2013 року
між ТзОВ «Діверсіті Сервіс Центр» та
ОСОБА_1 укладено договір про надання
консультаційних послуг, згідно якого
Товариство зобов'язується за
винагороду надати ОСОБА_1 послуги по
оформленню документів, необхідних для
одержання імміграційної візи до США.

Згідно п.1.1 Договору Товариство на
договірній основі зобов'язується
сприяти отриманню ОСОБА_1
імміграційної візи від посольства США,
шляхом здійснення консультування.

Розділом 6 Договору «Порядок і терміни
проведення розрахунків» передбачено
наступне:

п.6.1- розрахунки по даному Договору
здійснюється у національній валюті
України - гривні. ОСОБА_1 зобов'язується
сплатити повну вартість Договору в
сумі 71720 грн. поетапно наступним чином:

п.6.2.1. Оплатити суму у розмірі 14344 грн. не
пізніше 01 вересня 2013 року;

п.6.2.2. Оплатити суму у розмірі 28688 грн. не
пізніше 10 квітня 2014 року;

п.6.2.3. Оплатити суму у розмірі 28688 грн. не
пізніше 10 жовтня 2014 року;

п.6.3. За несвоєчасну оплату за надані
консультаційні послуги, згідно з даним
Договором, сплачує штрафні санкції у
вигляді штрафу в розмірі 50% від
загальної суми визначеної в п.6.2 п.6
Договору.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що між сторонами було
досягнуто згоди за всіма істотними
умовами Договору, наслідком чого було
його підписання. Відповідач жодного
разу не звертався до позивача з питань
недосягнення згоди з істотними умовами
договору чи його розірвання, а також
жодним чином не реагував на надіслані
йому в досудовому порядку Позивачем
лист-претензію (а.с.22) та лист-вимогу
(а.с.24).

Окрім цього, згідно п.6.4. Договору, сума
даного договору сторонами узгоджена,
«не вважається завищеною чи такою, що
не влаштовує Клієнта та сплачується у
повному розмірі на умовах даного
договору».

Товариством свої зобов»язання за
договором було виконано в повному
обсязі та надано допомогу по
оформленню документів для одержання
ОСОБА_1 імміграційної візи до США, що
підтверджується даними, які містяться
в Актах виконаних робіт №1 від 21
травня 2013 року та №2 від 20 червня 2013
року.

Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, в установлений строк
відповідно до вказівок договору і не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання та одностороння
зміна умов договору, за винятком
випадків, передбачених законом,.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

В забезпечення виконання зобов'язання
за Договором, 20 травня 2013 року було
укладено договір поруки, згідно якого
ОСОБА_4 зобов'язалася перед кредитором
відповідати за виконання ОСОБА_1 всіх
зобов'язань, що виникли з договору.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Договору поруки
Поручитель та Боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором за
неналежне виконання Боржником свого
зобов'язання за основним Договором.
Поручитель цією порукою забезпечує
виконання зобов'язання за основним
Договором в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно ст.546 ЦК України порука є одним
із видів забезпечення виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст.553 ЦК України порука є
угодою щодо прийняття особою на себе
обов'язку поручителя перед кредитором
за виконання боржником свого
зобов'язання та нести відповідальність
за невиконання або неналежне виконання
зобов'язання боржником шляхом
відшкодування в грошовій формі або у
повному обсязі того, що не було
виконане боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно п.7.1. Договору поруки від 20
травня 2013 року - договір набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до моменту припинення дії
Основного договору.

А відповідно до Договору про надання
консультаційних послуг №023 від 20
травня 2013 року (п.7.1.) «Основний
договір», він діє до повного виконання
взятих на себе сторонами зобов'язань.

Відповідно до ст.559 ЦК України як в
договорі поруки, так і в Основному
договорі строк їхньої дії встановлено.
Тобто, договір поруки діє до повного
виконання сторонами: ТзОВ «Діверсіті
Сервіс Центр» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 взятих
на себе зобов'язань.

ОСОБА_1, ОСОБА_4 взятих на себе
зобов'язань по оплаті консультаційних
послуг не виконали та сума основної
заборгованості становить 43032 грн.

Як вбачається із копії закордонного
паспорта ОСОБА_1 отримав імміграційну
візу, тобто Товариство виконало свої
обов'язки.

Посилання апелянтів на те, що договір
про надання консультаційних послуг та
договір поруки укладено під впливом
обману з боку Товариства не
заслуговують на увагу колегії суддів,
оскільки належних та допустимих
доказів в обґрунтування вказаних
тверджень суду представлено не було.

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання апелянта на те, що позивачем
не надано достатніх доказів на
підтвердження факту виконання взятих
на себе зобов'язань, а підписані акти
виконаних робіт не можуть бути єдиною
підставою для оплати послуг, оскільки
згідно п.7.2. Договору часом завершення
надання консультаційних послуг
вважається момент підписання Клієнтом
та Консультантом актів виконаних робіт
та отримання Клієнтом імміграційної
візи, копії яких були долучені
позивачем до матеріалів справи.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта щодо ніби-то
фальсифікації договору поруки від 20
травня 2013 року, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що поручитель
ОСОБА_4 була ознайомлена із змістом та
умовами цього Договору, особисто
заповнила свої анкетні дані у графі
«Поручитель» та внизу кожної сторінки
цього Договору поставила свій
власноручний підпис.

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Тому, враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалене
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Зборівського районного суду
від 17 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів