Справа № 598/1361/14-ц
провадження № 2/598/382/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"09" вересня 2014 р. Збаразький районний
суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді

Левків А.І.

при секретарі
Дудак Н.А.

з участю представника
позивача адвоката
ОСОБА_1

представника служби у
справах дітей Збаразької РДА
Назаренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Збаражі
справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи на стороні відповідача, що
не заявляють самостійних вимог
приватний нотаріус Збаразького
районного нотаріального округу
Тернопільської області ОСОБА_7, служба
у справах дітей Збаразької районної
державної адміністрації
Тернопільської області, про визнання
недійсним договору дарування,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_4 з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи на стороні
відповідача, що не заявляють
самостійних вимог приватний нотаріус
ОСОБА_7, служба у справах дітей
Збаразької РДА, про визнання недійсним
договору дарування.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25
вересня 2009р. приватним нотаріусом
ОСОБА_7 був посвідчений договір
дарування 49/200 частин житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1,
по реєстру № 3578, згідно якого ОСОБА_5
подарувала належну їй частку
будинковолодіння ОСОБА_6. Позивач
вважає, що при укладенні даного
договору були істотно порушені права
малолітнього ОСОБА_4, а саме, в
порушення ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005р.
вказаний договір дарування був
укладений без попереднього дозволу
органу опіки та піклування, незважаючи
на те, що дитина ОСОБА_4 мала право на
користування даним житловим
приміщенням в зв`язку з її реєстрацією.
Вказані дії призвели до зменшення та
обмеження прав та інтересів дитини на
користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене позивач вважає,
що договір дарування слід визнати
недійсним з підстав недотримання вимог
ст.71, ч.1, ч.6 ст. 203 ЦК України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
пославшись на обставини викладені в
позовній заяві, а також додатково
пояснив, що вказаний договір дарування
також є недійсним, оскільки приватним
нотаріусом ОСОБА_7 при посвідченні
оскаржуваного договору не було
встановлено особу підписанта договору
по довіреності від імені
обдаровуваного, оскільки відомості про
документ на підставі якого було
встановлено особу, яка підписала
договір дарування від імені
обдаровуваного відсутні.

Відповідачі в судове засідання не
з`явились по невідомим суду причинах,
хоча про день, час та місце розгляду
справи їм було повідомлено належним
чином.

Представник позивача не заперечує щодо
можливості ухвалення заочного рішення
на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд
вважає за можливе прийняти заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Представник третьої особи на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних
вимог - служби у справах дітей
Збаразької РДА в судовому засіданні
позов підтримала та просила суд
визнати недійсним вищевказаний
договір дарування, оскільки ними не
було надано дозвіл на укладення
вказаного договору, чим було порушено
інтереси малолітнього ОСОБА_4.

Третя особа на стороні відповідача, що
не заявляє самостійних вимог приватний
нотаріус ОСОБА_7 в судове засідання не
з`явилась, однак від неї на адресу суду
надійшли заперечення проти позову, де
вона зазначає, що при посвідченні
оспорюваного договору дарування
представником від ОСОБА_6 була ОСОБА_8
по довіреності. В справі наявна
фотокопія паспорта представника та
переклад довіреності і апостиля із
португальської мови на українську
зроблено нотаріусом і закріплено
печаткою, а тому вона не потребує
перекладу на Україні, а також просить
розгляд справи здійснювати без її
участі.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Його
батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_9. Дані
обставини підтверджуються свідоцтвом
про народження дитини (а.с.2).

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 06 березня
2008р. виділено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
спільну сумісну власність 49/100
ідеальних долей будинковолодіння, що
розташоване по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3, 51/100
ідеальних долей вказаного
будинковолодіння (а.с.30-33).

Згідно витягу № 23942585 про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
24.09.2009р. ОСОБА_5 на праві спільної
часткової власності належить 49/200
частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за АДРЕСА_1, ОСОБА_6 - 49/200 частин та
ОСОБА_3 - 51/100 частини (а.с.35).

Відповідно до договору дарування від 25
вересня 2009р. ОСОБА_5 подарувала, а
ОСОБА_8, діючи на підставі довіреності,
в інтересах ОСОБА_6 прийняла в дарунок
49/200 частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно ст.12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» від 02.06.2005р.
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей під час вчинення
правочинів щодо нерухомого майна.
Неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень. Органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
відповідно до закону. Для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або
право користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Посадові особи
органів опіки та піклування несуть
персональну відповідальність за
захист прав та інтересів дітей при
наданні дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, яке належить
дітям.

На момент укладення договору дарування
малолітній ОСОБА_4 мав право
користування вищевказаним житловим
будинком, оскільки проживав у даному
будинку з народження, тобто з
ІНФОРМАЦІЯ_1 і був в ньому
зареєстрований з 13 жовтня 2007р., що
підтверджується довідкою виданою
виконкомом Старовишнівецької
сільської ради Збаразького району
Тернопільської області 13 серпня 2014р. №
876 (а.с.59) та копією будинкової книги для
реєстрації громадян за адресою АДРЕСА_1
(а.с.7-10).

Згідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних і юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ним вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Як вбачається із ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із
сторін зобов`язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи в межах позовних
вимог, суд, приходить до висновку, що
оскільки договір дарування 49/200 частин
житлового будинку, що розташований в
АДРЕСА_1 від 25 вересня 2009р. було
укладено без попереднього дозволу
органу опіки та піклування на вчинення
вказаного правочину, чим було порушено
право малолітнього ОСОБА_4 на
користування вказаним житловим
будинком, оскільки на час вчинення
правочину він в ньому проживав і був
зареєстрований, вказаний договір
дарування слід визнати недійсним.

Суд не бере до уваги тверджень позивача
про те, що вказаний договір дарування
також є недійсним, оскільки нотаріусом
при посвідченні оскаржуваного
договору було порушено порядок його
укладення, зокрема, щодо перевірки
повноважень представника ОСОБА_4,
оскільки вважає, що приватний нотаріус
ОСОБА_7 на момент посвідчення спірного
правочину діяла в межах наданих їй
повноважень і в порядку визначеному
законом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 213-215, 218, 224
ЦПК України, ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей» від 02.06.2005р. суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
49/200 частин житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований в АДРЕСА_1, посвідчений
25 вересня 2009р. приватним нотаріусом
Збаразького районного нотаріального
округу ОСОБА_7 по реєстру № 3578.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, жительки
с.Старий Вишнівець Збаразького району
Тернопільської області, ід.ном.НОМЕР_2
та ОСОБА_6, жителя с.Старий Вишнівець
Збаразького району Тернопільської
області, ід.ном. НОМЕР_1 в користь
держави 121,80 грн. (сто двадцять одну
гривню вісімдесят копійок) судового
збору.

Вказане заочне рішення суду може бути
переглянуте Збаразьким районним судом
за письмовою заявою відповідача, яку
слід подати до суду протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення
суду.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Збаразький районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
А.І.Левків