АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Вовк С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М.,
Кабанченко О.А.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 13 серпня 2014
року в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
та бездіяльність державного виконавця
під час виконання рішення Печерського
районного суду м. Києва від 29.12.2011 року в
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
про визнання дій неправомірними і
незаконними, скасування наказу і
вимоги, зобов'язання вчинити дії та
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Скаржник ОСОБА_2 02 серпня 2014 року
(передано скаргу на пошту), не
погоджуючись з діями та бездіяльністю,
які допущені в ході виконавчого
провадження №32775509, звернулася до
Печерського районного суду м. Києва з
вищезазначеною скаргою, яка була
зареєстрована в суді 04 серпня 2014 року.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва 13 серпня 2014 року скаргу залишено
без задоволення.

Не погодившись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали
апеляційну скаргу, в якій просили її
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити скаргу в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилались на те,
що суд першої інстанції порушив ст.ст.
10 - 11-1, 20, 27, 62, 159, 168, 169, 171, 176, 184- 186, 192, 210, 212,
213, 386 ЦПК України. Зазначили, що судом
порушено порядок , передбачений для
розгляду скарги , не було встановлено
процесуальних прав та обов'язків
учасників процесу, суддя не доповідав
зміст скарги ОСОБА_2 і не зазначив його
в описовій частині ухвали. Судом не
досліджено доказів в справі не надано
їм належної правової оцінки, не
розглянуто клопотання про
витребування доказів та безпідставно
розглянуто справу за відсутності
суб'єктів оскарження чи їх
представників.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення скаржника, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України,України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У силу статті 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів влади,
посадових чи службових осіб і
підлягають виконанню на всій території
України, а їх невиконання є підставою
для відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частина 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначає, що
Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час відкладення
провадження виконавчих дій або
зупинення виконавчого провадження на
період проведення експертизи чи оцінки
майна, виготовлення технічної
документації на майно, реалізації
майна боржника, час перебування
виконавчого документа на виконанні в
адміністрації підприємства, установи
чи організації, фізичної особи,
фізичної особи - підприємця, які
здійснюють відрахування із заробітної
плати (заробітку), пенсії та інших
доходів боржника.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
29.12.2011 року зобов'язано ПАТ
«Київенерго» поновити
електропостачання у квартирі АДРЕСА_1,
стягнуто із ПАТ «Київенерго» на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 по 1000 грн. моральної шкоди,
стягнуто із ПАТ «Київенерго» на
користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 39
грн., стягнуто із ПАТ «Київенерго» на
користь держави судовий збір в сумі 376,40
грн., в решті задоволення вимог позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
28.03.2012 року скасовано рішення
Печерського районного суду м. Києва від
29.12.2011 року в частині стягнення
моральної шкоди та в цій частині
ухвалено нове рішення яким в
задоволенні позову відмовлено, в іншій
частині рішення суду залишено без змін.

За рішенням суду видано виконавчий
лист про стягнення на користь ОСОБА_2 39
грн..

Залишаючи скаргу без задоволення, суд
першої інстанції виходив з того, що
26.06.2014 року виконавче провадження
№32775509 закінчено, а чинний
Цивільно-процесуальний кодекс України
та положення Закону України «Про
виконавче провадження» допускають
оскарження дій та бездіяльності
державного виконавця за наявності
виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він не в повній мірі відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ч. 3. ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження», рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження», рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Будь-яких обмежень, щодо оскарження дій
та бездіяльності державного виконавця
лише за наявності відкритого
виконавчого провадження ні
Цивільно-процесуальний кодекс України
ні ЗУ «Про виконавче провадження» не
містить, а тому висновок суду про
неможливість оскарження дій чи
бездіяльності державного виконавця
після закінчення виконавчого
провадження є безпідставним.

Також колегія суддів враховує і те, що
суд в порушення вимог ст. 168 ЦПК України
не розглянув клопотань заявлених
скаржником.

Крім того, суд не дотримався вимог ст.
210 ЦПК України, в ухвалі не зазначив
зміст вимог скарги . Фактично суд не
розглянув заявлені в скарзі вимоги,
щодо бездіяльності посадових осіб під
час виконання судового рішення, не
з`ясував чи обґрунтованою була скарга,
щодо бездіяльності державних
виконавців під час виконання судового
рішення в частині строків виконання та
не перевірив інші вимоги скарги.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, ухвала суду
скасуванню, а розгляд скарги по суті
передається на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України
передбачено, що розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 13 серпня 2014 року скасувати, а
скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність
державного виконавця передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: