Справа № 473/3995/14-ц
"15" вересня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій
за участю: позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог позивачка
зазначала, що 08 травня 2014 року на
підставі договору купівлі-продажу вона
придбала у відповідача житловий
будинок АДРЕСА_1, з моменту придбання
проживає за цією адресою.
В зв'язку з продажем ОСОБА_2, який не
проживає в будинку з 01 лютого 2014 року,
зобов'язався знятися з реєстраційного
обліку за вказаною адресою, проте
зобов'язання не виконав, місце його
знаходження ОСОБА_1 не відоме.
Водночас реєстрація відповідача в
будинку створює позивачці незручності
та перешкоди в користуванні власністю,
оскільки ОСОБА_2, будучи
зареєстрованим, фактично втратив
будь-які права (в тому числі житлові)
щодо цього майна, за місцем його
реєстрації надходить вся поштова
кореспонденція для відповідача, в тому
числі вимоги про сплату кредитних
боргів, штрафів, що щоразу потребує
відповідного реагування з боку
ОСОБА_1 сплачує за ОСОБА_2, як
зареєстровану особу, комунальні
послуги, крім цього така реєстрація в
подальшому може призвести до
ускладення продажу будинку.
В зв'язку з цим позивачка просила
визнати відповідача таким, що втратив
право користування належним їй
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
свої вимоги підтримала в повному
обсязі, надала пояснення, аналогічні
викладеним в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК
України про час та місце розгляду
справи повідомлений через оголошення в
пресі, причину неявки суду не
Суд вважав можливим провести розгляд
справи в заочному порядку з винесенням
заочного рішення, оскільки позивачка
проти цього не заперечула.
Заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наявних у ній доказів,
оглянувши розрахункову книжку по
оплаті послуг з вивезення твердих
побутових відходів, суд прийшов до
В судовому засіданні встановлено, що 08
травня 2014 року на підставі нотраіально
посвідченого договору купівлі-продажу,
реєстр. №337 позивачка придбала у
відповідача житловий будинок АДРЕСА_1,
з моменту придбання проживає за цією
В зв'язку з продажем ОСОБА_2, який не
проживає в будинку з 01 лютого 2014 року,
зобов'язався знятися з реєстраційного
обліку за вказаною адресою до 08 травня
Тобто строк виконання вказаного
зобов'язання на час розгляду справи не
Проте реєстрація відповідача в будинку
створює позивачці незручності,
оскільки за місцем його реєстрації
надходить поштова кореспонденція для
відповідача, в тому числі вимоги про
сплату кредитних боргів.
Доводи ОСОБА_1 щодо наявності інших
незручностей, перешкод, не знайшли
свого належного підтвердження,
- ОСОБА_2 не претендує на будь-які
права (в тому числі житлові) щодо
належного позивачці будинку, а тому сам
по собі факт його реєстрації без
наслідків не може створити позивачці
- доводи про безпідставну оплату
за відповідача вартості комунальних
послуг спростовуються оглянутою в
судовому засіданні розрахунковою
книжкою по оплаті послуг з вивезення
твердих побутових відходів з якої
вбачається нарахування вартості цих
послуг на одного споживача, тобто
позивачку, інших доказів в цій частині
- в матеріалах справи відсутні
докази про те, що реєстрація
відповідача в належному позивачці
будинку в подальшому може призвести до
ускладення продажу будинку, вказані
доводи є лише припущенням.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 231 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права або обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
Згідно роз'яснень, які надав Пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 34 постанови №5 від 07 лютого 2014
року "Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав" оскільки право власності
є абсолютним правом, яке включає право
володіння, користування та
розпорядження майном, якого ніхто не
може бути позбавлений, крім випадків,
передбачених законом (стаття 41
Конституції України, статті 316- 319 ЦК), то
власник на підставі статті 391 ЦК не може
бути визнаний таким, що втратив право
користування своїм майном, зокрема
жилим приміщенням або виселений із
нього, оскільки це не відповідає
характеру спірних правовідносин, й
такі вимоги регулюються, зокрема,
статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу
У зв'язку із цим під час розгляду
позовів про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, судам необхідно чітко
розмежовувати правовідносини, які
виникають між власником та попереднім
власником житла, і правовідносини, які
виникають між власником житла та
членами його сім'ї, попередніми членами
його сім'ї, а також членами сім'ї
попереднього власника житла. Так,
власник житла має право вимагати
визнання попереднього власника таким,
що втратив право користування житлом,
що є наслідком припинення права
власності на житлове приміщення (пункт
3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям
останнього з реєстрації.
З вищевказаного вбачається, що
попередній власник житла втрачає право
на користування ним з моменту
припинення права власності на майно
незалежно від узгодження між
попереднім та наступним власниками
строку (терміну) його зняття з
реєстраційного обліку (за винятком
випадків, передбачених законом або
Оскільки поняття "визнання втрати
права користування житлом" та "зняття
особи з реєстраційного обліку" не є
тотожними, а є причиною та наслідком у
встановлених законом випадках,
позивачкою не заявлено вимог до ОСОБА_2
про його зняття з реєстраційного
обліку, а тому вказане питання, як і
оцінка узгодженого сторонами терміну
зняття відповідача з обліку, зокрема
дотримання цього терміну не є
предметом судового розгляду, а
підлягає оцінці компетентним органом
під час вирішення вказаного питання.
З врахуванням цих обставин позов в
межах вимог ОСОБА_1 є обгрунтованим та
підлягає задоволенню.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивачки слід також
стягнути 663,60 грн. судових
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233
ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 663
(шістсот шістдесят три) гривні 60
копійок судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте
за письмовою заявою відповідача, яка
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання ним копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В. Вуїв