У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П., Касьяна О.П., Журавель
В.І., Ситнік О.М.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
Сватівського районного суду
Луганської області, третя особа -
Державна казначейська служба України,
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу
Кремінського районного суду
Луганської області від 17 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 18 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
зі Сватівського районного суду
Луганської області 16 282 грн 94
коп. на відшкодування майнової шкоди та
22 938 грн на відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою Кремінського районного суду
Луганської області від 17
січня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 18 лютого 2014 року,
провадження у справі закрито на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права,
просить скасувати ухвали судів першої
та апеляційної інстанцій та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, керувався тим, що
справа не підлягає розгляду у порядку
цивільного судочинства.

Із такими висновками судів повністю
погодитися не можна.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
порушено норми процесуального права.

Встановлено, що у травні 2013 року ОСОБА_6
звернувся до Кремінського районного
суду Луганської області з позовом до
Сватівського районного суду
Луганської області про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

При цьому ОСОБА_6 заявлено дві підстави
для відшкодування шкоди:

1) порушення кримінальної справи
суддею, який у наступному заявив
самовідвід;

2) незаконне порушення кримінальної
справи за ст. 125 КК України та ухвалення
виправдального вироку.

Вказані підстави є різними і тягнуть
різні наслідки щодо руху справи.

Щодо першої підстави, то з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_6
звернувся з цивільним позовом до
Кремінського районного суду
Луганської області про стягнення
майнової та моральної шкоди, завданої у
результаті протиправних дій судді
Сватівського районного суду
Луганської області ОСОБА_10, який на
порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 54 КПК України
виніс постанову про порушення
кримінальної справи від 24 січня 2008 року
і призначив справу у відкритому
судовому засіданні на 11 лютого 2008 року,
не заважаючи на те, що адвокатом
потерпілої у кримінальній справі
ОСОБА_8 був син судді ОСОБА_10 - ОСОБА_9

У п. 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 13 червня 2007
року № 8 «Про незалежність судової
влади» зазначено, що виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

Положеннями статей 62, 126 і 129
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено.

Таке законодавче врегулювання
відповідає вимогам статей 6, 41
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний суд,
закрив провадження у справі у цій
частині відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.
205 ЦПК України.

Щодо відшкодування шкоди, завданої
незаконним порушення кримінальної
справи за ст. 125 КК України, та
ухвалення, у наступному,
виправдального вироку, то такі вимоги
розглядаються у порядку цивільного
судочинства відповідно до вимог ст. 1176
ЦК України та Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» (далі - Закон).

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону право на
відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадку постановлення
виправдувального вироку суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону
відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод кожна людина має
право при визначенні її громадянських
прав і обов'язків або будь-якого
кримінального обвинувачення проти неї
на справедливий і відкритий розгляд
впродовж розумного терміну незалежним
і безстороннім судом, створеним
відповідно до закону.

Порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, допущені судами
першої та апеляційної інстанцій,
унеможливлюють їх виправлення на
стадії касаційного перегляду справи,
за таких обставин ухвали судів у
частині закриття провадження у справі
щодо позовних вимог про відшкодування
шкоди, завданої незаконним порушення
кримінальної справи за ст. 125 КК України
та ухвалення виправдального вироку не
можуть вважатись законним й
обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338
ЦПК України підлягають у цій частині
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині судові рішення є
законними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 340, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Кремінського районного суду
Луганської області від 17 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 18 лютого 2014 року у частині
закриття провадження у справі щодо
позовних вимог про відшкодування
шкоди, завданої незаконним порушення
кримінальної справи за ст. 125 КК
України, та ухвалення виправдального
вироку скасувати, справу у цій частині
передати для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

У іншій частині ухвалу Кремінського
районного суду Луганської області від
17 січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 18 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель О.П. Касьян О.М.
Ситнік