Номер справи 623/2409/14-ц
Номер провадження 2/623/840/2014
РІШЕННЯ

іменем України

16 вересня 2014 року
Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області

в складі: головуючого судді:
Вергун І. В.

при секретарі:
Ардашева Я. В.

за участю судового розпорядника:
Павлюченко Т. А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користування земельною
ділянкою.

Зазначив, що йому на праві власності
належить земельна ділянка для ведення
особистого селянського господарства
розміром 0,1492 га по АДРЕСА_1.

По усній домовленості з відповідачем
дозволив йому складати будівельні
матеріали, в подальшому відповідач
спорудив гараж.

Оскільки в добровільному порядку
відповідач не звільняє земельну
ділянку і не демонтує гараж просить суд
зобов'язати відповідача звільнити
земельну ділянку, стягнути з ОСОБА_3
майнову шкоду в сумі 4000,00 гривень,
правову допомогу в сумі 350 гривень і
судовий збір.

Відповідач позов не визнав, оскільки
приватизація землі була здійснена
неправомірно.

Судовим розглядом встановлено, що
позивачу на праві власності належить
житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 19 грудня 2011 року і від 09
червня 1989 року ( а.с.8,9)

Рішенням Ізюмської міської ради 41
сесії 6 скликання від 28 грудня 2012 року №
1623 гр. ОСОБА_2 передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
площею 2492 кв.м. ( в тому числі 1000 кв.м. для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та 1492 кв.м. для
ведення особистого селянського
господарства) , що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.10).

Згідно свідоцтва про право власності
позивачу належить земельна ділянка в
АДРЕСА_1, для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,1492
га ( а.с.11).

При зверненні до виконавчого комітету
Ізюмської міської ради Харківської
області, позивачу рекомендовано
звернутися до суду ( а.с.18).

Власники земельних ділянок зобов'язані
не порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів ( пункт «г» частини 1
статті 91 земельного Кодексу України).

Частиною 1 статті 103 Земельного Кодексу
України передбачено, що власники
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей ( затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення,
тощо).

У відповідності до ст. 152 Земельного
Кодексу України держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власників на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимогати
усунення будь - яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення прав
і запобіганню вчинення дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушеного права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимогати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що відповідачем порушені
права позивача у користуванні
земельною ділянкою, тому порушене
право підлягає поновленню шляхом
звільнення земельної ділянки,
розташованої біля будинку АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2, від будівельних
матеріалів, які належать відповідачу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази надаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі й щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не ґрунтується на
припущеннях.

В частині стягнення шкоди позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають, оскільки останнім не
надано жодного доказу, щодо
спричинення йому шкоди.

Не підлягають задоволенню ї позовні
вимоги ОСОБА_2 про стягнення з
відповідача правової допомоги в
розмірі 350 гривень, оскільки останнім
не надано жодного доказу надання
юридичної допомоги.

Підлягають стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 витрати по сплаті
судового збору у відповідності до ст. 88
ЦПК України.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 214-215, 218 ЦПК
України, статтями 13,16,391 ЦК у України,
статтями 91,96,103,152 Земельного Кодексу
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою біля
будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
шляхом звільнення земельної ділянки
від будівельних матеріалів і демонтажу
гаражу.

Стягнути з ОСОБА_3, іпн. НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_2 судовий
збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ізюмський міськрайонний суд протягом 10
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду
І. В. Вергун