Справа 431/2004/14-ц
Провадження 6/431/96/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області

у складі головуючого судді
Олійник С.В.,

при секретарі
Хорольської І.Ю.,

за участі представника заявника
Полєно К.В.,

представника стягувача
Герасименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську Луганської області
подання старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду боржника за межі України,

встановив:

Старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції (далі ВДВС) Булавинець Н.М.
звернулась до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_4 за межі України.

В обґрунтування подання ВДВС
посилається на те, що у Старобільському
ВДВС знаходиться виконавче
провадження № 27929043 по виконанню вимоги
№ 546.1 від 20.04.2011 року УПФУ у
Старобільському районі про стягнення з
ОСОБА_4 на користь УПФУ у
Старобільському районі боргу у розмірі
1732,80 гривень. 01.07.2011 року було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копії якої було
направлено сторонам виконавчого
провадження. З метою розшуку майна
боржника на яке можливо звернути
стягнення було направлено запити до
державних обліково-реєстраційних
установ, а саме до ВРЕР, МДПІ,
Держкомзему, УПФУ, управління
персоніфікації УПФУ, РБТІ. Згідно
відповідей з державних
обліково-реєстраційних установ майно,
на яке можливо звернути стягнення не
виявлено. 24.04.2014 року державним
виконавцем та представником стягувача
було здійснено виїзд за місцем
проживання боржника з метою перевірки
майнового стану, та було встановлено,
що боржник за адресою вказаною у
виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1,
був відсутній вдома. Йому було залишено
виклик до відділу. Боржник ОСОБА_4 до
відділу виконавчої служби жодного разу
не надав інформацію про самостійну
сплату боргу. В ході проведення
виконавчих дій державним виконавцем
було з'ясовано, що боржник періодично
виїжджає за межі кордону України.
Протягом півтора року рішення суду не
виконано, наявність в особи не
виконаних зобов'язань, покладених на
неї судовим рішенням, у тому числі
договірних, є підставою для обмеження
її у праві виїзду за межі України.
Приймаючи до уваги великий розмір
заборгованості боржника та можливість
в будь-який момент виїхати за межі
України, що може ускладнити чи зробити
неможливим виконання виконавчого
документа, просить суд тимчасово
обмежити право виїзду боржника ОСОБА_4
за межі України, без вилучення
паспортного документу шляхом заборони
перетинати державний кордон до
виконання ним своїх зобов'язань
покладених на нього вимогою № 546.1 від
20.04.2011 року УПФУ у Старобільському
районі.

В судовому засіданні представник
Старобільського ВДВС Полєно К.В.
подання підтримав та просив суд його
задовольнити.

Представник стягувача УПФУ в
Старобільському районі Герасименко
О.В. в судовому засіданні підтримав
подання Старобільського ВДВС та просив
суд його задовольнити.

Розглянувши подання, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
подання не підлягає задоволенню з
таких підстав.

01.07.2011 року відділом ДВС було відкрите
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_4 на користь УПФУ в
Старобільському районі Луганської
області боргу в розмірі 1732,80 гривень.

Вирішення питання про тимчасове
обмеження особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
- кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

П. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець в
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звернутися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням суду.

Доказів стосовно вчинення перелічених
в поданні виконавчих дій, заявником не
надано, також доказів одержання
відповіді з відповідних установ. Крім
того, в матеріалах справи відсутні
докази отримання боржником
направлених йому виконавчих
документів та його ухилення від
виконання зобов'язання за вказаними
рішеннями. Не надано доказів, щодо
наявності інформації про бажання
боржника виїжджати за кордон та
здійснення ним будь-яких дій,
пов'язаних із оформленням його виїзду.

Враховуючи вимоги ст.ст.21, 33,43
Конституції України, закріплені в
Конституції України право кожного
громадянина на відпочинок та охорону
здоров'я, право на труд, в тому числі і
за кордоном, а також, що сума боргу не
пов'язана зі стягненням аліментів і
обмеженнями, які витікають з
кримінальних справ; враховуючи, що
заборона виїзду за кордон є не
обов'язковою, а також враховуючи
можливість проведеня інших виконавчих
дій, в тому числі з майном боржника, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС.

На підставі викладеного і ст.33
Конституції України, ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України», керуючись ч.8 ст.8, ст. 3771 ЦПК
України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції Булавинець Н.М. про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника
ОСОБА_4 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 5-денний
строк з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
С.В. Олійник