У х в а л а

26 травня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 червня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
про визнання договору оренди
недійсним,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 24 грудня 2008 року на підставі
розпорядження Новоазовської районної
державної адміністрації Донецької
області від 14 листопада
2008 року № 615 їй був виданий державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 6,9250 га. Земельна ділянка
розташована на території
Самійлівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області, цільове призначення якої -
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Станом на січень 2009 року всіма землями
сільськогосподарського призначення
Самійлівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області, у тому числі і виділеною їй
земельною ділянкою, користувалося ДП
«Ілліч-Агро-Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча». У 2009 році вона
підписала договір оренди земельної
ділянки, при цьому, їй було надано для
підписання роздруковані останні
сторінки договору, з повним текстом
договору вона ознайомлена не була. У 2011
році відповідачем було надано їй
примірник договору оренди № 26 без дати
та додаткову угоду до цього договору,
які зареєстровані в Держкомземі
Новоазовського району Донецької
області 5 травня 2010 року. У договорі
відсутні умови про передачу у заставу і
внесення в статутний фонд права оренди
земельної ділянки, що може бути
використано відповідачем у власних
потребах та є порушенням вимог ч. 1 ст. 15
Закону України «Про оренду землі» при
вчиненні правочину. Просила визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 12 лютого 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 1 квітня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано недійсним договір
оренди землі площею 6,9250, яка належить
ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ 7148, укладений між ОСОБА_3 та
дочірнім підприємством «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», зареєстрований
5 травня 2010 року в державному
підприємстві «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельним
ресурсам» за № 75. У
порядку виконання судового рішення
зобов'язано позивача ОСОБА_3 не чинити
перешкод дочірньому підприємству
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» у зборі врожаю з
вказаної земельної ділянки. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 червня 2013 року
судові рішення залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ДП
«Ілліч-Агро Донбас»
ПАТ «Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 червня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ст. 15 Закону України «Про оренду землі»
що потягло, на думку заявника,
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29
січня 2014 року.

Із доданої до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ випливає різне визначення
предмета регулювання правових норм,
різні підстави та зміст позовних вимог
й різні фактичні обставини у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення
позовних вимог (про порушення прав
позивачки укладеним договором), що є
застосуванням норм процесуального
права і вони не є підставою для допуску
до провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
про визнання договору оренди недійсним
за заявою дочірнього підприємства
«Ілліч-Агро Донбас» публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 червня 2013 року
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко