У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Гончара В.П.,
Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа - приватний нотаріус
Рогатинського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності на Ѕ частини домоволодіння
та зміну черговості отримання права на
спадкування,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 27
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 07 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, який уточнила у процесі
розгляду справи, і остаточно просила:

- встановити факт проживання її з
ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу понад п'ять років з 11 травня 2002
року по день смерті останнього -
ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати за нею в порядку ст. 74 СК
України право власності на Ѕ
частини домоволодіння, яке складається
із житлового будинку, позначеного на
плані літ. «А», загальною площею 171 кв. м,
літньої кухні загальною площею 24,6 кв. м,
позначеної літ. «Б», та стайні
загальною площею 26,6 кв. м, позначеної
літ. «В», розташоване по АДРЕСА_1;

- надати їй, як спадкоємцю четвертої
черги, в порядку ст. 1259 ЦК України право
на спадкування з спадкоємцями першої
черги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_10 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9

На обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що з весни 2002
року вона та ОСОБА_9 проживали однією
сім'єю як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу, вели спільне
господарство та побут, піклувалися
один про одного, покращували умови
свого проживання.

Вказала, що за час проживання однією
сім'єю ними було набуто домоволодіння,
розташоване по АДРЕСА_1, право
власності на яке згідно зі свідоцтвом
про право власності від 04 серпня
2004 року оформлено на ОСОБА_9

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті
якого відкрилась спадщина,
спадкоємцями першої черги за якою є
відповідачі.

Позивачка зазначила, що з 2005 року
ОСОБА_9 тяжко хворів та перебував у
безпорадному стані, допомогу йому
надавала лише вона, оскільки
відповідачі ухилялись від надання йому
допомоги.

Посилаючись на вищевикладене, просила
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 27
листопада 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_9 без
реєстрації шлюбу з 11 травня 2002 року по 25
червня 2012 року.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 07
лютого 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилено, рішення
Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 27
листопада 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій в частині відмови
у задоволенні позовних вимог щодо
визнання за нею в порядку ст. 74
СК України права власності на Ѕ частини
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1, і ухвалити в цій частині нове
рішення про їх задоволення.

Вищевказані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у частині
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та
ОСОБА_9 з 11 травня 2002 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 та в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про зміну
черговості одержання права на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК
України не оскаржуються, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України не
переглядаються судом касаційної
інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на
касаційну скаргу, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
у задоволенні позовних вимог щодо
визнання за ОСОБА_3 в порядку ст. 74 СК
України права власності на Ѕ частини
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1, дійшли обґрунтованого
висновку про недоведеність заявлених у
цій частині позовних вимог, оскільки
спірне домоволодіння створювалось
ОСОБА_9 протягом квітня 1991 - травня 2001
року, а позивачка почала проживати з
померлим однією сім'єю як чоловік та
дружина без реєстрації шлюбу лише з
травня 2002 року, тому вказане
будинковолодіння не може вважатись
таким, що набуте ними за час спільного
проживання, та не може належати їм на
праві спільної сумісної власності.

Проаналізувавши матеріали справи та
виходячи з предмета і меж заявленого
позову, колегія суддів касаційного
суду, з урахуванням положень ч. 1 ст. 335
ЦПК України, дійшла висновку про
відповідність вимогам закону рішення
Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від
27 листопада 2013 року та ухвали
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 07 лютого 2014 року.

Докази та обставини на які посилається
заявник в касаційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
попередніх інстанцій були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 27
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 07 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.В. Юровська

Судді:

В.П. Гончар

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

В.О. Савченко