УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Висоцької В.С.,
Гулька Б.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області, Державної
казначейської служби України,
Кіровського районного відділу
Дніпропетровського міського
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області, прокуратури Кіровського
району м. Дніпропетровська про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури за касаційною скаргою
Державної казначейської служби
України на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що прокуратурою Кіровського району
м. Дніпропетровська була порушена
кримінальна справа проти посадових
осіб ТОВ «Підприємство
гаражного і технічного
обслуговування» за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст.
191 КК України. Наприкінці жовтня 2010 року
справа була передана до Кіровського
районного відділу для розслідування. 27
жовтня 2010 року слідчим йому було
повідомлено про підозру у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК
України, а саме, привласнення чужого
майна, також до нього було застосовано
запобіжний захід - підписка про
невиїзд. Протягом 10 днів обвинувачення
йому не було пред'явлено. 21 грудня
2010 року відносно нього припинене
кримінальне провадження за
відсутністю в діях складу злочину,
підписку про невиїзд скасовано.
Неправомірними діями посадових осіб
через порушення відносно нього
кримінальної справи за не існуючи
правопорушення йому спричинено
моральну шкоду, яку він оцінює у 80 тис.
грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 6 грудня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 травня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову. Стягнуто з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування
моральної шкоди, завдану незаконними
діями органів досудового слідства, в
розмірі 4 546 грн. 99 коп.

У касаційній скарзі Державна
казначейська служба України просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судового рішення в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин) (далі - Закон)
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові, зокрема, внаслідок
незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян. У
випадках, зазначених у частині першій
цієї статті, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі
незалежно від вини посадових осіб
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду.

У наведених у ст. 1 цього Закону
випадках громадянинові
відшкодовуються (повертаються), в тому
числі, моральна шкода
(ч. 5 ст. 3 Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону право на
відшкодування шкоди в розмірах і у
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадку закриття
кримінальної справи за відсутністю
події злочину, відсутністю у діянні
складу злочину або недоведеністю
участі обвинуваченого у вчиненні
злочину.

Згідно із ч. 1 ст. 1176 ЦК України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) шкода, завдана
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешті чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Судом встановлено, що постановою
прокурора Кіровського району
м. Дніпропетровська від 30
вересня 2010 року порушена кримінальна
справа проти посадових осіб
підприємства за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 191 КК
України (а.с. 196).

Постановою слідчого Кіровського РВ від
21 жовтня 2010 року позивачу обрано
запобіжний захід - підписку про невиїзд
(а.с. 197-198).

Постановою слідчого Кіровського РВ
від 21 грудня 2010 року кримінальне
переслідування відносно ОСОБА_4
припинене за недоведеністю його участі
в скоєнні злочину (а.с. 202).

За таких підстав апеляційний суд, на
підставі доказів, наданих сторонами й
належним чином оцінених судом (ст. 212
ЦПК України), дійшов правильного
висновку про наявність підстав для
відшкодування моральної шкоди, за
рахунок держави, на користь позивача на
підставі Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду» та
ч. 1 ст. 1176 ЦК України,
оскільки щодо нього вчинялися
незаконні дії з незаконного порушення
кримінальної справи та обрання міри
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення суду, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної
казначейської служби України
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів М.Є. Червинська В.С.
Висоцька Б.І. Гулько