Провадження № 22-ц/779/1178/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Девляшевського
В.А., Фединяка В.Д.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: апелянта
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

представника позивача -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 31 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 31 березня 2014 року задоволено
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_7

На дане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, та порушення норм
матеріального і процесуального права.

На думку апелянта, суд першої інстанції
не врахував того, що заява про
прийняття спадщини подана позивачем в
нотаріальну контору з пропуском строку
для подачі заяви про прийняття
спадщини на майно і саме це стало
причиною відмови нотаріуса видати йому
свідоцтво про право на спадщину. В
такому випадку позивач повинен був
звернутися в суд з заявою про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.
Однак позивач всупереч вимогам ч.3 ст.
1268 ЦК України звернувся з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно.

Також, апелянт вказує, на те, що в
матеріалах справи відсутня
обгрунтована постанова нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії, в
даному випадку про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину. З
таких обставин, суд повинен був
відмовити в задоволенні позову.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції апелянт просила скасувати,
та ухвалити нове рішення яким в
задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
та її представник доводи апеляційної
скарги підтримали з наведених у ній
мотивів.

Представник позивача доводів скарги не
визнала посилаючись на
обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, доводи представників сторін,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 суд першої
інстанції виходив з того, що позивач, як
спадкоємець першої черги за законом, в
установленому порядку і строки прийняв
спадщину, а тому відмова нотаріуса у
видачі йому свідоцтва про право на
спадщину не є належно обгрунтованою.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Апеляційного суду
Івано-Франківської області.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є
спадкоємцями за законом майна після
смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть (а.с. 40).

За життя ОСОБА_7 на праві власності
належала однокімнатна квартира
АДРЕСА_1 ( а.с. 890, 81) і саме з приводу
права на це майно виник спір.

З матеріалів справи також вбачається,
що спадкоємцем майна померлого за
законом є також ОСОБА_8, однак вона в
межах встановленого ст. 1270 ЦК України
шестимісячного строку подала заяву про
відмову від спадщини на користь
позивача - свого брата ОСОБА_5

Таким чином, сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_5
повинні були успадковувати майно за
законом в частках - 1/3 та 2/3 відповідно.

Та обставина, що відповідач знала про
наявність інших спадкоємців, як і
порядок розподілу спадкового майна
свідчить її заява про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом від
31.10.2013 року ( а.с. 73).

Частиною 1 ст.1268 ЦК України встановлено,
що спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи діти
ОСОБА_7- ОСОБА_5 та ОСОБА_8, в межах
визначеного законодавцем
шестимісячного строку, а саме - 02.12.2011
року подали нотаріусу відповідні
заяви: ОСОБА_5 про прийняття спадщини, а
ОСОБА_8- про відмову від спадщини на
користь брата.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що заяви про прийняття спадщини
подані у визначений законом строк, а
відмова нотаріуса у видачі йому
свідоцтва про право на спадщину не є
належно обгрунтованою.

Що ж стосується подання документів,
необхідних для відкриття спадкової
справи, то вони також були надіслані
нотаріусу поштою у межах
шестимісячного строку після відкриття
спадщини - 26.05.2012 року, що
підтверджується відповідним відбитком
поштового штемпеля на конверті.

Зазначене не суперечить «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України» затвердженому наказом
Міністерства юстиції України, від
22.02.2012, № 296/5 і чинним на час виникнення
спірних правовідносин, оскільки ним
передбачено подання заяви про
прийняття спадщини поштою.

Так, п. 3.23. Порядку встановлено, що
своєчасно надісланою вважається заява,
справжність підпису особи на якій
засвідчена (або не засвідчена)
нотаріально, що направлена поштовим
відправленням до закінчення
шестимісячного строку для прийняття
спадщини і яка надійшла нотаріусу
після закінчення цього строку.
Нотаріус приймає такі заяви, заводить
спадкову справу та у випадку
надходження заяви, справжність підпису
на якій не засвідчено нотаріально,
надсилає лист спадкоємцю, в якому
пропонується надіслати заяву,
оформлену належним чином, або особисто
прибути до нотаріуса за місцем
відкриття спадщини. У таких випадках
конверт підшивається у спадкову
справу.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, повідомлення приватного
нотаріуса ОСОБА_9, ОСОБА_5 та його сестра
ОСОБА_8 надіслали на адресу приватного
нотаріуса Івано-Франківського
міського нотаріального округу
Івано-Франківської області ОСОБА_9
відповідні заяви про відмову від
прийняття спадщини (ОСОБА_8) та про
прийняття спадщини (ОСОБА_5).

Згідно копії поштового конверта, що
міститься в матеріалах справи (а.с. 65),
та виходячи з відомостей, які зазначені
у повідомленні, заяви спадкоємців були
отримані поштою 29.05.2012 року, в той час як
поштовий конверт був датований 26.05.2012
року.

Згідно встановленого ст. 1270 ЦК України
строку для прийняття чи відмови від
прийняття спадщини, такий в даному
випадку закінчувався (спливав) 27.05.2012
року.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладені положення чинного
законодавства, колегія суддів
Апеляційного суду, вважає, що відмова
Першої Івано-Франківської державної
нотаріальної контори у видачі позивачу
свідоцтва про право на спадщину є
безпідставною.

Що стосується доводів апелянта в
частині відсутності постанови
нотаріуса про відмову про видачу
свідоцтва про право на спадщину, то
слід зазначити наступне.

Так, в матеріалах справи є
лист-відповідь наданий завідувачем
Першої Івано-Франківської державної
нотаріальної контори, про те, що заява
позивача про прийняття спадщини подана
з пропуском встановленого законом
строку, та рекомендовано звернутися в
суд для визначення додаткового строку
для подання заяви.

Таким чином, зазначена відмова містить
результат розгляду заяви особи -
спадкоємця та підставу, у зв'язку з якою
таку відмову нотаріусом вчинено.

Зважаючи не те, що обов'язок дотримання
вимог законодавства при вчиненні
нотаріальних дій покладається
безпосередньо на нотаріусів, то, на
переконання колегії суддів,
недотримання вимог глави 13 (Відмова у
вчиненні нотаріальної дії)
вищезазначеного Порядку… нотаріусом
стосовно процесуальної форми відмови
не може бути перешкодою для реалізації
ОСОБА_5 свого права на спадкування за
законом в судовому порядку.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 31 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.Є. Меленко

Судді:
В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк