АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7329/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Сирбул О.Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Іванченко М.М., Желепа О.В.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дарницькогорайонного суду м.
Києва від 08 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», ОСОБА_2 про визнання
договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 08 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 про
визнання договору недійсним -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 08 квітня
2014 року та ухвалити нове по суті
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представники
позивача та відповідача ОСОБА_2
підтримали апеляційні скарги.

Представник відповідача ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» проти
апеляційних скарг заперечила.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційних скарг, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.04.2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» (Відповідач 1,
Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_2
(далі - Відповідач 2, Позичальник») було
укладено кредитний договір № 014/9441/74/54237
від 06.04.2007 року. (а.с.12-14).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору
Кредитор зобов'язався надати
Позичальнику грошові кошти в сумі 207
050,00 доларів США, а Позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використати та повернути кредит,
а також сплатити проценти за
користування кредитом, комісії згідно
умов Договору та Тарифів Банку, та
виконати всі інші зобов'язання в
порядку та строки, визначені Договором.

Для забезпечення виконання боргових
зобов'язань за кредитним Договором
укладено Договір іпотеки № 014/9441/74/54237
від 06.04.2007 року (а.с.6-10). Предметом
іпотеки є нерухоме майно:
трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_2
перебувають у шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с. 19).

Позивач посилається на те, що кредитний
договір та спірний договір іпотеки
було підписано на дискримінаційних
умовах для Позичальника та вона не
давала згоду на укладення договору
іпотеки, тому порушуються її права
внаслідок його укладення, оскільки про
підписання договору їй відомо не було.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони
відповідно до ст. 6 цього Кодексу є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що
сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Таким чином, зобов'язання за Кредитним
договором підлягають виконанню
відповідно до умов договору (ст. 629 ЦК
України.)

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою, третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 65 Сімейного Кодексу
України, дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч. 2 ст. 65 Сімейного Кодексу
України, при укладенні договорів одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Частиною 3 ст. 65 Сімейного Кодексу
України передбачено, що для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

В позовній заяві та в суді першої
інстанції позивач стверджує, що не
давала Відповідачу 2 - своєму чоловіку
згоду на укладення договору іпотеки,
тому порушуються її права внаслідок
його укладення, оскільки про
підписання договору їй відомо не було.

Пунктом 25 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року роз'яснено,
що при оспорюванні кредитного договору
чи договору поруки, застави/іпотеки
іншим із подружжя суди мають виходити з
такого.

Положення статті 65 Сімейного кодексу
України щодо порядку розпорядження
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів.

При оспоренні договору застави
(іпотеки) суд має врахувати положення
статті 578 ЦК України, згідно з якими
майно, що є у спільній власності, може
бути передане у заставу лише за згодою
іншого з подружжя, який у разі
пред'явлення позову про звернення
стягнення на таке майно має бути
залучений до участі у справі.

В матеріалах справи наявна заява про
згоду позивача на купівлю та подальшу
передачу в іпотеку ВАТ «РайффайзенБанк
Аваль» квартири АДРЕСА_1, за ціну та на
умовах на його розсуд (а.с.41).

Стаття 3 ЦК України, передбачає однією з
засад цивільного законодавства
свободу договору, тобто можливість
укладати договори і визначати їх зміст
на свій розсуд.

Стаття 203 ЦК України встановлює
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину:
зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що
спірний правочин всім цим нормам
повністю відповідає, тобто підстав для
визнання його недійсним немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи обставини справи, колегія
суддів вважає, що позивач не надала
суду доказів відповідно до приписів
статей 58-59 ЦПК України для
підтвердження своїх позовних вимог, а
тому судом першої інстанції вірно
відмовлено в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача ОСОБА_2 про
те, що квартира АДРЕСА_1 передана ним в
іпотеку банку без згоди його дружини -
позивача у справі, колегія суддів
оцінює критично, оскільки нотаріально
завірену заяву позивача про надання
згоди на купівлю та подальшу передачу в
іпотеку банку вищевказаної квартири
надав банку саме відповідач ОСОБА_2
(а.с.41).

Доводи апеляційної скарги позивача
ОСОБА_1 про те, що підпис на заяві про
надання згоди на купівлю та подальшу
передачу в іпотеку квартиру їй не
належить, а суд першої інстанції не
витребував оригінал заяви у нотаріуса
та не провів експертизи для
встановлення достовірності підпису,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки, як вбачається з журналу
судового засідання (а.с.51-52) позивач не
заявляла в суді першої інстанції
клопотань ні про виклик нотаріуса, ні
про витребування оригіналу заяви від
нотаріуса, ні про проведення
почеркознавчої експертизи, а суд діяв
відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 ЦПК
України, якою передбачено, що особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Крім того, судом апеляційної інстанції
вказані доводи апеляційних скарг були
перевірені.

Апеляційним судом оглянуто оригінал
заяви, якій судом витребувано для
огляду в судовому засіданні. Оригінал
відповідає копії наявній в матеріалах
справи, зберігається в нотаріальній
справі, яка прошита та пронумерована
відповідно до інструкції.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
після огляду оригіналу заяви позивача,
яка надана суду нотаріусом в належно
прошитій та пронумерованій
нотаріальній справі, представник
позивача ОСОБА_1 пояснив суду, що
позивач не пам'ятає чи підписувала
заяву на згоду у нотаріуса чи не
підписувала, а тому і сумнівається чи
дійсно її підпис на заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 після
огляду оригіналу заяви, пояснив, що
відповідач не пам'ятає точно чи
підписувала дружина заяву на згоду на
купівлю ним та подальшу передачу в
іпотеку банку квартири, однак не може
пояснити хто саме надав банку
нотаріально посвідчену заяву від імені
дружини відповідача для отримання
відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів
на купівлю квартири на його ім'я.

Колегія суддів оцінює вказану позицію
позивача та відповідача ОСОБА_2
критично, оскільки сторонами не
оспорюється отримання відповідачем
кредитних коштів у ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» на придбання квартири
АДРЕСА_1.

Крім цього, договір купівлі-продажу
квартири, як і договір іпотеки, були
укладені в один день - 06 квітня 2007 року,
посвідчені одним і тим же нотаріусом.
Цим же нотаріусом посвідчена і заява
позивачки на згоду.

Тобто, колегія суддів вважає, що в
судовому засіданні встановлено
надання згоди позивачем відповідачу
ОСОБА_2 на купівлю та подальшу передачу
в іпотеку банку ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
те, що квартира не могла бути передана в
іпотеку, оскільки на момент підписання
договору іпотеки право власності
іпотекодавця на неї ще не пройшло
обов'язкової реєстрації в Держаному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки відповідно
до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про іпотеку»
предметом іпотеки може бути нерухоме
майно, яке стане власністю
іпотекодавця після укладення
іпотечного договору. Обтяження такого
нерухомого майна іпотекою підлягає
державній реєстрації незалежно від
того, хто є власником такого майна на
час укладання іпотечного договору.

Доводи позивача про те, що кредитний
договір, укладений між її чоловіком та
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на
дискримінаційних умовах, колегія
суддів також не приймає до уваги,
оскільки відповідно до статей 3, 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору та визначенні його умов, тобто
при укладенні кредитного договору
сторони керувалися нормами чинного
законодавства, які встановлюють
принцип свободи договору.

Інші доводи апеляційних скарг також
висновків суду не спростовують та не
впливають на правильність ухваленого у
справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 08 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: