Справа № 552/3867/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

09 вересня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Федій О.М.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діє
в інтересах малолітнього ОСОБА_5, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_5 такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1. В позовній заяві посилався на
те, що йому на праві власності належить
23/32 часток зазначеної квартири, право
власності на решту - 13/32 частин квартири
на даний час ні за ким не оформлено.
Відповідач ОСОБА_3 та її малолітній син
ОСОБА_5, відносно якого вона позбавлена
батьківських прав, в зазначеному
житловому приміщенні понад
встановлені законом строки не
проживають, своїх речей за вказаною
адресою не зберігають. Тому позивач
просив суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник адвокат ОСОБА_2 позов
вимоги підтримали в повному обсязі,
пославшись на викладені в позовній
заяві обставини, просили позов
задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи, про причини неявки не
повідомили, клопотань щодо відкладення
судового розгляду з поважних причин
суду не подавали.

Треті особи - Виконавчий комітет
Київської районної у м.Полтаві ради та
Управління ДМС України у Полтавській
області в судове засідання своїх
представників не направили, також
будучи належним чином повідомленими
про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
правовідносини сторін, приймаючи до
уваги відсутність підстав для
відкладення розгляду справи, керуючись
ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
що в судове засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази у
справі, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування, посвідченого 30
липня 2013 року приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, ОСОБА_1 належить 19/32
частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Крім того, рішенням Київського
районного суду м.Полтави від 21 вересня
2012 року, яке набрало законної сили 02
жовтня 2012 року, за ОСОБА_1 також визнано
право власності на 1/8 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
ОСОБА_8 (а.с.9-12).

Таким чином частка ОСОБА_1 в праві
власності на вказану квартиру
становить 23/32 (1/8 + 19/32).

Також наведеним вище рішенням
Київського районного суду м.Полтави
встановлено, що після смерті ОСОБА_8,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилась
спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1,
що складається з приміщень: передпокою
3-1 площею 19,4 мІ, кухні 3-2 площею 13,7 мІ,
комори 3-3 площею 5,7 мІ, сходової клітки
площею 6,1 мІ, коридору 3-5 площею 5,5 мІ,
комори 3-6 площею 2,7 мІ, кімнати 3-7 площею
19,5 мІ, кімнати 3-8 площею 14,8 мІ, кімнати 3-9
площею 11,5 мІ, тамбура 1 площею 4,8 мІ.

Право власності на зазначені
перебудови за ОСОБА_8 у зв'язку з її
смертю зареєстровані у встановленому
законом порядку не були, в зв'язку з чим
спадкоємцям відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Також даним рішенням встановлено, що ?
частина квартири АДРЕСА_1, яка
складається з наведених вище
приміщень, є майном, яке успадковується
спадкоємцями - ОСОБА_9 та ОСОБА_1. ОСОБА_8
залишила заповіт, за яким все своє
належне майно заповіла своєму синові
ОСОБА_9.

ОСОБА_1 згідно довідки МСЕК від 05.10.2011
року є інвалідом 2 групи по зору, а отже,
є повнолітньою непрацездатною дитиною
спадкодавця та відповідно до положень
ст.1241 ЦК України має право на
обов'язкову частку в спадковому майні.
Тому даним рішенням за ОСОБА_1 в порядку
спадкування визнано право власності на
1/8 частину квартири АДРЕСА_1. Одночасно
встановлено факт прийняття ОСОБА_9
спадщини після смерті ОСОБА_8.

Крім того, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_9, після смерті якого
відкрилась спадщина на 3/8 частини
квартири АДРЕСА_1. Право на спадкування
після смерті ОСОБА_9 мають ОСОБА_3
(дружина), ОСОБА_5 (малолітній син),
ОСОБА_10 (повнолітній син від першого
шлюбу) та ОСОБА_11 (батько). В зв'язку з
тим, що ОСОБА_9 є спадкоємцем 3/8 частини
квартири АДРЕСА_1, то саме ця частка
розподіляється між 4 спадкоємцями:
ОСОБА_11 (батько), ОСОБА_3 (дружина),
ОСОБА_5 (малолітній син) та ОСОБА_10
(повнолітній син від першого шлюбу).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Тому наведені вище обставини, що
встановлені рішенням Київського
районного суду м.Полтави від 21 вересня
2012 року, доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа, цивільна
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків, встановлених частинами
другою - четвертою статті 1273 цього
Кодексу.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено,
що незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Оскільки рішенням Київського
районного суду м.Полтави вже
встановлено, що ОСОБА_11 (батько), ОСОБА_3
(дружина), ОСОБА_5 (малолітній син) та
ОСОБА_10 (повнолітній син від першого
шлюбу) прийняли спадщину після смерті
ОСОБА_9, кожному з них спадщина належить
з дня її відкриття.

При цьому чинним законодавством не
передбачено, що спадкоємець, який не
одержав правовстановлюючі документи
на спадкове майно, позбавляється права
на спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Частиною 2 даної статті передбачено, що
на зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст.321 ЦК України також
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

На підставі викладеного, оскільки
встановлено, що ОСОБА_3 та малолітній
ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_9 прийняли
спадщину, яка складається з 3/8 частин
квартири АДРЕСА_1, жоден з них не може
бути позбавлений права користування
успадкованим ними майном, незалежно
від місця їх проживання.

Той факт, що даними спадкоємцями не
одержані свідоцтва про право на
спадщину, не позбавляє їх права на
спадкове майно, а лише тягне за собою
наслідком неможливість ними в повному
обсязі реалізувати своє право
власності до одержання таких свідоцтв
та здійснення державної реєстрації
прав власності.

Крім того, необхідно звернути увагу на
наступне.

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 22 березня 2013 року, яке
набрало законної сили 21 травня 2013 року,
ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав
відносно малолітнього сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Опікуном малолітнього
ОСОБА_5 призначена ОСОБА_4 (а.с.19).

Також рішенням виконавчого комітету
Київської районної у м.Полтаві ради від
28 травня 2015 року малолітньому ОСОБА_5
наданий статус дитини, позбавленої
батьківського піклування, та збережено
право його користування житлом за
адресою, за якою він зареєстрований:
АДРЕСА_1 (а.с.20-21).

До вирішення питання про надання
малолітньому правового статусу та його
влаштування ОСОБА_5 перебував в
обласному притулку для дітей з 06 грудня
2012 року по 04 березня 2013 року.

Тому підстави стверджувати по
відсутність малолітнього ОСОБА_5 в
спірному житловому приміщенні без
поважних причин, як на те вказує
позивач та його представник, взагалі
відсутні.

На підставі викладеного в задоволенні
позову ОСОБА_1 необхідно відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом 2
групи, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору він звільнений, судові
витрати у справі необхідно віднести за
рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, що діє в інтересах малолітнього
ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня його
проголошення, а особами, які беруть
участь у справі, але були відсутні в
судовому засіданні, - в 10-денний термін
з дня одержання копії рішення.

Головуючий
О.А.Самсонова

09.09.2014