22-ц/775/934/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Демочко Д.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

суддів Кочегарової Л.М.,
Гаврилової Г.Л.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Першотравневого
районного суду Донецької області від 14
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП
Банк») звернулось до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 12 квітня
2006 року між акціонерним комерційним
банком «Райффайзенбанк Україна» (далі
АКБ «Райффайзенбанк Україна»),
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», і приватним підприємством
«ЧАРА» (далі - ПП «ЧАРА») укладено
кредитний договір №СМ 102/159/2006 з
подальшими змінами та доповненнями, за
умовами якого ПП «ЧАРА» отримало
кредит в сумі 1500000 грн. двома траншами у
розмірі 960458 грн. та 539542 грн. строком
повернення до 12 квітня 2013 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 12
квітня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк
Україна» і ОСОБА_2 укладено договір
поруки, за умовами якого остання
зобов'язалась відповідати за своєчасне
виконання ПП «ЧАРА» зобов'язань за
кредитним договором.

ПП «Чара» зобов'язання за кредитним
договором не виконує, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1710749 грн.
62 коп.

На підставі п. 1.9.1 кредитного договору
ПАТ «ОТП Банк» звернувся до
відповідача з вимогою про дострокове
виконання зобов'язань за кредитним
договором у повному обсязі протягом
тридцяти днів з дня отримання вимоги,
але вимога відповідачем не виконана.

За таких обставин позивач просив
стягнути на його користь з поручителя
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 1710749 грн. 62 коп., яка
складається з: 1230952 грн. 20 коп. -
заборгованості за кредитом; 475181 грн. 35
коп. відсотки за користування кредитом;
4616 грн. 07 коп. - пеня за прострочення
виконання зобов'язань за період з 12
січня 2010 року по 26 січня 2010 року.

Рішенням Першотравневого районного
суду Донецької області від 13 листопада
2012 року в позові було відмовлено і
відмовлено у стягненні з ПАТ «ОТП Банк»
на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат
на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 12 лютого 2013 року скасовано
рішення Першотравневого районного
суду Донецької області від 13 листопада
2012 року в частині відмови у
відшкодуванні витрат на правову
допомогу й ухвалено в цій частині
рішення про стягнення з ПАТ «ОТП Банк»
на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат
на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
зазначені судові рішення скасовані,
справа направлена на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Першотравневого районного
суду Донецької області від 14 березня 2012
року залучено до участі у справі в
якості позивача Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг
Україна») замість ПАТ «ОТП Банк» в
порядку процесуального
правонаступництва.

У заяві ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,
посилаючись на відступлення ПАТ «ОТП
Банк» товариству права вимоги за
кредитним договором, укладеним з ПП
«ЧАРА», і договором поруки, укладеним
зі ОСОБА_2, на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 02 липня 2013 року просив стягнути зі
ОСОБА_2 на користь товариства
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 1710749 грн. 62 коп.

Заочним рішенням Першотравневого
районного суду Донецької області від 14
березня 2014 року позов задоволено,
стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором станом на 23 грудня
2011 року у розмірі 1710749,62 грн. та судовий
збір у розмірі 3326,30 грн.

Ухвалою Першотравневого районного
суду Донецької області від 16 травня 2014
року у задоволені заяви ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволені
позову, посилається на порушення судом
норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права.

У судове засідання представник
позивача в третій раз у судове
засідання не з'явився, про розгляд
справи позивач повідомлений, будь-яких
заяв від нього не надійшло.

З урахуванням вимог ст. 303-1, ч. 2 ст. 305 ЦПК
України справа розглядається за
відсутності представника позивача ТОВ
«ОТП Факторинг Україна».

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ч. 1
ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судом встановлено, що 12 квітня 2006 року
між АКБ «Райффайзенбанк України» та ПП
«ЧАРА» було укладено кредитний договір
СМ 102/159/2006 з подальшими змінами та
доповненнями, за умовами якого ПП
«ЧАРА» отримало кредит в сумі 1500000 грн.
двома траншами у розмірі 960458 грн. та 539542
грн. строком повернення до 12 квітня 2013
року (а.с.6-13, 16-19 т. 1).

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 12 квітня 2006 року
між АКБ «Райффайзенбанк України» та
ОСОБА_2 укладено договір поруки, за
умовами якого остання зобов'язалася
відповідати за своєчасне виконання
зобов'язань ПП «Чара» за кредитним
договором у повному обсязі (а.с. 28-30 т. 1).

З розрахунку заборгованості за
кредитним договором № СМ 102/159/2006 від 12
квітня 2006 року вбачається, що
заборгованість ПП «ЧАРА» станом на 23
грудня 2011 року становить 1710749,62 грн. і
складається із заборгованості за
кредитом - 1230952,20 грн., заборгованості за
відсотками - 475181,35 грн. та пені за
прострочення виконання зобов'язання -
4616,07 грн. (а.с.5, 170 т. 1).

Згідно з п. 1.9.1. кредитного договору
«ОТП Банк» звертався з досудовою
вимогою до позичальника про дострокове
виконання його зобов'язань за
кредитним договором, яка не виконана.

Відповідно до ст. 1 Статуту ПАТ «ОТП
Банк», затвердженого рішенням єдиного
акціонера від 11 квітня 2012 року та
погодженого Національним Банком
України 20 липня 2012 року, ПАТ «ОТП Банк»
є правонаступником усіх прав та
обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою
чергу є правонаступником усіх прав та
обов'язків АКБ «Райффайзенбанк
України». Банк був створений у формі
Акціонерного товариства закритого
типу на підставі договору про
створення та діяльність Акціонерного
комерційного банку «Райффайзенбанк
України» від 13 листопада 1997 року та
рішення установчих зборів банку від 28
листопада 1997 року і зареєстрований
Національним Банком України 02 березня
1998 року за реєстровим № 273. Згідно з
рішенням позачергових загальних
зборів акціонерів від 09 жовтня 2006 року
банк змінив назву з АКБ
«Райффайзенбанк України» на ЗАТ «ОТП
Банк». З метою приведення статуту у
відповідність до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства» від 17
вересня 2008 року № 514-VІ та згідно з
рішенням загальних зборів акціонерів
від 23 квітня 2009 року банк змінив назву
ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОТП Банк» (а.с.168
т. 1).

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 02 липня 2013 року ПАТ «ОТП Банк»
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором СМ 102/159/2006 від 12
квітня 2006 року та договором поруки
SR-102/159/2006 від 12 квітня 2006 року (а.с. 17-27
т.2).

Задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив із того, що оскільки
позичальником зобов'язання за основним
договором не виконано, заборгованість
за кредитним договором та проценти за
користування кредитом не погашені,
дану заборгованість має бути стягнуто
з поручителя.

Проте з висновком суду погодитись не
можна.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 512, 514, 516 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок,
зокрема й передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав. Заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель, хоча і пов'язаний з
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

У п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" роз'яснено, що
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Пред'явленням
вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Обсяг відповідальності поручителя
визначається договором поруки.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього.

У п. 22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" роз'яснено, що
відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Зі справи вбачається, що 12 квітня 2006
року АКБ «Райффайзенбанк Україна» і ПП
«ЧАРА» уклали кредитний договір СМ
102/159/2006, за умовами якого ПП «ЧАРА»
отримало кредит у розмірі 1500000 грн.
двома траншами в розмірі 960458 грн. та 539542
грн. строком повернення до 12 квітня 2014
року зі сплатою за користування
кредитом плаваючої процентної ставки
(фіксований відсоток - 5,5% річних та FIDR)
(а.с. 6-13 т.1).

12 квітня 2006 року АКБ «Райффайзенбанк
Україна» і ОСОБА_2 уклали договір
поруки № SR 102/159/2006, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 зобов'язалась солідарно і
в повному обсязі відповідати за
виконання боржником його боргових
зобов'язань перед кредитором за
кредитним договором.

У п. 2.2 договору поруки зазначено, що на
дату укладання цього договору розмір
боргових зобов'язань, забезпечених
порукою, становить 1500000 грн. Порукою
забезпечені боргові зобов'язання в
разі зміни їх суми, відповідно до п. 2.1
цього договору. (а.с. 28-30 т.1).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки
порукою за цим договором
забезпечуються вимоги кредитора щодо
сплати боржником кожного і всіх його
боргових зобов'язань за кредитним
договором у такому розмірі, у такій
валюті, у такий строк і в такому
порядку, як встановлено у кредитному
договорі. Зокрема, порукою
забезпечуються вимоги кредитора щодо: -
повернення основної суми кредиту,
наданого боржнику. Боржник
зобов'язаний повернути кредитору повну
суму отриманих кредитних коштів не
пізніше 12 квітня 2013 року. Сума
отриманого кредиту може скласти 1500000
грн.

- Сплата процентів за користування
кредитом. Боржник зобов'язаний
сплатити проценти за користування
отриманими ним кредитними коштами,
наданими згідно з кредитним договором,
в розмірі, в терміни і в порядку, що
передбачені у кредитному договорі.

- Сплата пені за прострочення
повернення кредиту, прострочення
сплати процентів та штрафу за
нецільове використання кредиту.

П. 3.1 договору поруки передбачено, що
поручитель приймає на себе
зобов'язання у випадку невиконання
боржником боргових зобов'язань перед
кредитором за кредитним договором,
здійснити виконання боргових
зобов'язань в обсязі, заявленому
кредитором протягом 3-х банківських
днів з дня отримання відповідної
письмової вимоги.

Пунктом 4.1 передбачено, що договір
поруки набирає чинності з дня
підписання сторонами і діє до повного
виконання боргових зобов'язань за
кредитним договором.

03 квітня 2007 року ЗАТ ОТП «Банк»,
правонаступник АКБ «Райффайзенбанк
Україна», і ПП «ЧАРА» уклали додаткову
угоду № 1 до кредитного договору № СМ
102/159/2006 від 12 квітня 2006 року про
збільшення суми кредиту на 403571 грн. 35
коп. до 1903571 грн. 35 коп. шляхом надання ПП
третього траншу в розмірі 600000 грн.
строком повернення до 12 квітня 2013 року
і сплатою за користування кредитом
плаваючої процентної ставки
(фіксований відсоток 4% річних та FIDR)
(а.с.16-17).

Пунктом 7.2 договору поруки від 12 квітня
2006 року, укладеного зі ОСОБА_2,
передбачено, що зміни та доповнення до
цього договору вважаються його
невід'ємною частиною, якщо вони
укладені у письмовій формі та
підписані належним чином
уповноваженими представниками
сторін(а.с. 30 т.1).

Установлено, що зміни чи доповнення до
зазначеного договору поруки, сторонами
не вносилися.

ПП «ЧАРА» зверталось до банку із
кредитними заявками від 12 квітня 2006
року, 17 квітня 2006 року та 03 квітня 2007
року про видачу кредиту в розмірі
відповідно 960458 грн., 539542 грн. та 600000 грн.
(а.с. 18-19, 24 т.1).

Додатком № 5 до кредитного договору №
СМ 102/159/2006 від 12 квітня 2006 року
передбачено графік повернення кредиту
в сумі 1903571 грн. 35 коп. та сплати
відсотків в розмірі 17% річних (а.с. 14 т.1).

З наданого АТ «ОТП Банк» розрахунку
заборгованості ПП «ЧАРА» за кредитним
договором № СМ 102/159/2006 від 12 квітня 2006
року вбачається, що за зазначеним
кредитним договором ПП «ЧАРА» було
надано кредитні кошти: 12 квітня 2006 року
в сумі 960458 грн.; 17 квітня 2006 року - 539542
грн. і 03 квітня 2007 року - 600000 грн.; з 12
травня 2006 року по 12 травня 2009 року
позичальник сплатив у погашення
кредиту 869047 грн. 80 коп.; його
заборгованість станом на 23 грудня 2011
року становить за кредитом 1230952 грн. 20
коп. ( 960458 + 539542 + 600000 - 869047) і
заборгованість за відсотками з 12
листопада 2009 року по 22 грудня 2011 року -
475181 грн. 35 коп., а всього 1706133 грн. 55 коп.
(а.с. 170 т.1).

Таким чином, установлено факт зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, що призвело до збільшення
обсягу її відповідальності.

Позивач, пред'являючи даний позов,
посилається на укладення кредитного
договору № СМ 102/159/2006 між АКБ
«Райффайзенбанк Україна» та ПП «ЧАРА»
в розмірі 1500000 грн., проте розмір
заборгованості визначає з урахуванням
збільшення кредиту і видачі третього
траншу в сумі 600000 грн. Заперечуючи
проти позову, відповідач посилається
на припинення поруки у зв'язку із
збільшенням обсягу її
відповідальності.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 12 лютого 2013 року
стягнуто з ПП «ЧАРА» на користь ПАТ
«ОТП Банк» за кредитним договором № СМ
102/159/2006 від 12 квітня 2006 року
заборгованість за кредитом в сумі 1230952
грн. 20 коп. та заборгованість за
відсотками в сумі 693548 грн. 82 коп.

Судом зазначені обставини залишені без
уваги і не враховано, що за положеннями
ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в
разі зміни основного зобов'язання без
згоди поручителя, унаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

За таких обставин рішення суду, як таке,
що ухвалене з порушенням вимог ст. ст. 10,
60, 213, 214 ЦПК України і неправильним
застосуванням положень ст. 553, ч. 1 ст. 559
ЦК України, підлягає скасуванню з
ухваленням рішення про відмову у
задоволенні позову про стягнення зі
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором № СМ 102/159/2006 від 12 квітня 2006
року в розмірі: за кредитом - 1230952 грн. 20
коп., за відсотками - 475181 грн. 35 коп. та
пені - 4616 грн. 07 коп., а всього в розмірі
1710749 грн. 62 коп.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України з позивача ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню відшкодування витрат на
сплату судового збору за подання
апеляційної скарги в розмірі 1700 грн.

Вимоги відповідача про відшкодування
витрат на правову допомогу в розмірі
10000 грн. підлягають частковому
задоволенню. З урахуванням об'єму
наданої правової допомоги за
договором, що підтверджується актом,
довідкою та квитанцією, даних про
участь адвоката у судових засіданнях з
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь
ОСОБА_2 підлягає стягненню
відшкодування витрат на правову
допомогу в розмірі 5000 грн. (а.с. 115, 131-13, 157
т.1).

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Першотравневого
районного суду Донецької області від 14
березня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 1710749 грн. 62 коп.
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» на користь ОСОБА_2 у
відшкодування витрат на сплату
судового збору 1700 грн. і витрат на
правову допомогу 5000 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді