АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4334/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шендрик К. Л. Доповідач - Котушенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду м.Дніпродзержинська від
14 березня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,
зменшення суми заборгованості по
аліментам та неустойки і зустрічним
позовом про стягнення заборгованості
по аліментам та неустойки за
прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду позовом до ОСОБА_3 про зміну
розміру аліментів. Позивач вказував на
те, що рішенням Заводського районного
суду м.Дніпродзержинська від 03 серпня
2011 року з нього на користь відповідача
стягнено аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини заробітку.

Посилаючись на своє скрутне
матеріальне становище, відсутність
офіційного місця роботи, а також на те,
що рішенням Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 06 грудня
2012 року він зобов'язаний до сплати
аліментів на утримання синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
розмірі 1/3 частини заробітку, та
рішенням того ж суду від 09 січня 2013 року
- на утримання дружини, у розмірі 1/6
частини заробітку до досягнення
дитиною трирічного віку, позивач
просив змінити розмір стягнутих на
утримання сина ОСОБА_4 аліментів з 1/4 до
1/8 частини заробітку до досягнення
сином повноліття.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним
позовом про стягнення заборгованості
по аліментам та неустойки за
прострочення їх сплати. Вказуючи на те,
що протягом тривалого часу ОСОБА_2 не
сплачує аліменти на утримання сина, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, обчислена державним
виконавцем за період з 29 листопада 2011
року по 30 квітня 2013 року в сумі 9 774,04
грн., позивач просила стягнути з
відповідача вказану заборгованість та
пеню за прострочення сплати аліментів
у сумі 2 962,19 грн. (а.с.26-28). Пізніше ОСОБА_3
доповнила свої вимоги і просила
стягнути з відповідача заборгованість
по аліментам за період з 01 травня по 31
жовтня 2013 року у розмірі 2 489,61 грн. та
пеню за прострочення сплати аліментів
за вказаний період у сумі 762,26 грн.
(а.с.122-124).

ОСОБА_2 також доповнив свій позов
вимогами про проведення перерахунку
заборгованості по аліментам, про
зменшення суми заборгованості по
аліментам та неустойки (а.с.51-54,116-121).
Вказуючи на те, що державним виконавцем
не вірно було розраховано
заборгованість по аліментам, яка за
його розрахунком складає 4 724,04 грн., а
відповідачем неправильно обчислено
неустойку, просив провести перерахунок
заборгованості по аліментам на
утримання сина ОСОБА_4, з урахуванням
здійснених ним платежів за період з
жовтня 2011 року по 05 листопада 2012 року.
Посилаючись на те, що вказана
заборгованість утворилась у зв'язку з
його важким матеріальним становищем та
зміною сімейного стану, а не через його
байдужість і небажання надавати
матеріальну допомогу на утримання
сина, ОСОБА_2 просив зменшити суму
заборгованості по аліментам до 2 500 грн.
та суму неустойки за прострочення
сплати аліментів 800 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Дніпродзержинська від 14 березня 2014
року та дадатковим рішенням від 19
червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задоволені частково: зменшено
розмір стягнутих на користь
відповідача аліментів до 1/6 частини
доходу, проведено перерахунок
заборгованості по аліментам, стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість по аліментам у розмірі 7
213,65 грн. та пеню за прострочення сплати
аліментів у сумі 800 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про зміну рішення в частині
зменшення розміру призначених за
рішенням Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 03 серпня 2011
року аліментів до 1/8 частини доходу та
розміру заборгованості по сплаті
аліментів за період з 29 жовтня 2011 року
по квітень 2013 року з 4 724,04 грн. до 2 500 грн.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На його
утримання, за рішенням Заводського
районного суду м.Дніпродзержинська від
03 серпня 2011 року, з позивача на користь
відповідача стягуються аліменти у
розмірі 1/4 частини усіх видів
заробітку.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або за домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Встановивши, що рішенням Дніпровського
районного суду м.Дніпродзержинська від
06 грудня 2012 року ОСОБА_2 зобов'язаний до
сплати аліментів на утримання синів
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини
заробітку, та рішенням того ж суду від 09
січня 2013 року - на утримання дружини, у
розмірі 1/6 частини заробітку до
досягнення сином ОСОБА_6 трирічного
віку, суд дійшов обґрунтованого
висновку про зменшення розміру
стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
на утримання сина ОСОБА_4 аліментів до
1/6 частини усіх видів заробітку
(доходу).

Відповідно до положень ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи в
зазначеній частині.

Ухвалене судом в цій частині рішення
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, що регулює зазначені
правовідносини, підстав для його
скасування не встановлено.

Розглядаючи виниклий спір в іншій
частині, суд виходив з того, що рішення
Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 03 серпня 2011
року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів
на утримання сина ОСОБА_4 звернуто до
виконання, у провадженні Дніпровського
ВДВС Дніпродзержинського міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження за виданим на
підставі вказаного рішення виконавчим
листом, а також з того, що розмір
заборгованості по аліментам був
визначений ВДВС.

Вирішуючи питання про перерахунок
заборгованості ОСОБА_2 із сплати
аліментів, суд не врахував, що
відповідно з п.9 ст.74 Закону України
«Про виконавче провадження» спір щодо
розміру заборгованості із сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи у порядку,
встановленому законом.

Згідно з роз'ясненням Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеним в п.26 постанови від 07
лютого 2014 року № 6 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» спір щодо розміру
заборгованості зі сплати аліментів
вирішується судом за заявою
заінтересованої особи. Залежно від
предмета та суті вимог така заява може
розглядатися у порядку, передбаченому
розділом УІІ ЦПК, або у позовному
провадженні.

З пояснень сторін та їх представників в
суді апеляційної інстанції
встановлено, що за перерахунком
заборгованості із сплати аліментів до
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, яка невірно визначила їх
розмір, ніхто не звертався і дії цих
осіб щодо невірного нарахування
заборгованості по аліментам не
оскаржувались.

Розглядаючи виниклий спір щодо розміру
заборгованості із сплати аліментів та
стягнення неустойки за прострочення їх
сплати, суд не вирішив питання про
залучення до участі в справі
Дніпровського ВДВС
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, позбавивши його
можливості надати докази та
заперечення по суті спору, тобто
скористатися своїми процесуальними
правами.

При викладених обставинах оскаржене
рішення в зазначеній частині без змін
залишатися не може і підлягає
скасуванню, як ухвалене передчасно, з
постановленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки за прострочення
сплати аліментів, а також позову ОСОБА_2
про перерахунок заборгованості по
аліментам, зменшення суми
заборгованості по аліментам та
неустойки.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Дніпродзержинська від 14 березня 2014
року в частині зменшення розміру
аліментів та стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 судового збору залишити
без змін, а в іншій частині - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки за прострочення
сплати аліментів, а також позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про перерахунок
заборгованості по аліментам, зменшення
суми заборгованості по аліментам та
неустойки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Котушенко С.П.

Судді
Петренко І.О.

Романюк М.М.