АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-166/12
Головуючий у 1 інстанції: Андрейчук Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7345/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі

головуючого судді
Музичко С.Г.,

суддів
Гаращенка Д.Р., Семенюк Т.А.,
при секретарі
Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору
ОСОБА_1 та апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 12 березня 2014 року у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до приватного нотаріуса
київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_1 про визнання
іпотеки припиненою й зобов'язання
вчинити дії та за позовом третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_2 про визнання
договору іпотеки припиненим й
зобовязання вчинити дії,

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року позов ПАТ
«Універсал Банк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 перед ПАТ «Універсал Банк» за
генеральним договором про надання
кредитних послуг від 31 січня 2008 року
№BL1 1581 та додатковою угодою до нього
від 31 січня 2008 року BL1581/К-1 у сумі 2992065
(два мільйони дев'ятсот дев'яносто дві
тисячі шістдесят п'ять) грн. 98 коп., що
складається з заборгованості зі сплати
кредиту (основного боргу) у сумі 2882999
(два мільйони вісімсот вісімдесят дві
тисячі дев'ятсот дев'яносто дев'ять)
грн. 84 коп., заборгованості зі сплати
процентів за користування кредитом у
сумі 109066 гривень 14 коп., звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних
торгів визначивши початкову ціну
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації у сумі 420331грн (чотириста
двадцять тисяч триста тридцять одна
гривня). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Універсал Банк» судові витрати у
сумі 1 820 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання іпотеки припиненою й
зобов'язання вчинити дії, відмовлено.

У задоволенні позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_1 про визнання
договору іпотеки припиненим й
зобовязання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ПАТ «Універсал Банк».
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційній скарзі третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_1 просить рішення
Оболонського районного суду м.Києва
від 12.03.2014 року скасувати, ухвалити нове
про відмову у задоволенні позову ПАТ
«Універсал Банк», а позов ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
просила відхилити апеляційні скарги, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Інші сторони в судове засідання
не з`явились про час та місце розгляду
справи належно повідомлені, що у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційних скарг та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
банку, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачі в повному обсязі
заборгованість, яка виникла за
кредитним договором, не погасили.

Колегія суддів погоджається з рішенням
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу та розмір процентів,
встановлений договором.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що
31.01.2008 року між ВАТ «Універсал Банк»
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено
генеральний договір про надання
кредитних послуг №BL1 1581, та додаткову
угоду №BL1 1581/К-1 за умовами якого банк
надав кредит у сумі 370000 доларів США,
строком до 01.01.2028, зі сплатою 11,5%
річних.(а.с.7-22)

Виконання кредитного договору
кредитним договором між банком, та
ОСОБА_2 було забезпеченоукладенням
договору іпотеки від 31.01.2008. предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, що належить
відповідачам на праві власності на
підставі свідоцтва про право власність
на житло, договір посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 (
т.1.,.а.с.26-29)

ОСОБА_1 умови договору належним чином
не виконувала, у зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 2992065,98 грн. в тому
числі заборгованість зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 2882999,84 грн. ,
заборгованість зі сплати процентів
109066,14 грн.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено,
що іпотекою є застава нерухомого майна,
що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Іпотека виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. До іпотеки,
яка виникає на підставі закону або
рішення суду, застосовуються правила
щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом. Іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору (ч.ч. 1, 5 ст. 3 Закону України
«Про іпотеку»).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку»).

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку»
передбачено право іпотекодержателя на
продаж предмета іпотеки будь-якій
особі - покупцеві на підставі рішення
суду.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення вимог банку
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення наявної
заборгованості за договором кредиту,
оскільки дана іпотека є дійсною до
повного виконання зобов'язання за
кредитним договором та керуючись ст. 38
Закону України «Про іпотеку» і умов
укладених між сторонами договорів,
вірно визначив початкову ціну предмету
іпотеки в сумі 420331,00 грн. відповідно до
висновку про вартість майна від 31.10.2013
року.(т. 2. а.с.112)

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

За правовою природою договір іпотеки
відмінний від договору поруки. Питання
укладення, розірвання, припинення
договору іпотеки врегульовані главою
46 параграфу 6 ЦК України та законом
України «Про іпотеку». Ст. 559 ЦК України
щодо припинення поруки до цих
правовідносин не застосовується.

Підстав для застосування строку
позовної давності не має, з огляду на
те, що рішенням Деснянського районного
суду м . Києва від 14.05.2010 року з ОСОБА_1
на користь банку за вказаним кредитним
договором стягнуто 3 175 600,53 гривні та
судові витрати. З позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки банк
звернувся 20.04.2011 року, тобто у
встановлений законом строк позовної
давності. Зобов'язання за рішенням суду
належним чином не виконані, договір
іпотеки дійсний до повного виконання
зобов'язань, відтак, передбачених
законом підстав для припинення
договору іпотеки не має. Припинення
договору іпотеки у зв'язку із
розірванням договору кредиту та
додаткової угоди до нього законом не
передбачено.

За таких обставин, суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених наявними у матеріалах
справи та дослідженими судом першої
інстанції доказами, та виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 12 березня 2014 року не встановлено, а
тому воно підлягає залишенню без змін
на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1
відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді