Справа №522/3327/14-ц
Провадження №2/522/4577/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання підвищення відсоткової
ставки за кредитним договором
незаконними та визнання умов договору
щодо підвищення процентної ставки у
зв'язку із звільненням з основного
місця роботи недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» (далі по тесту
- ПАТ «УкрСиббанк», Банк) про визнання
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором незаконними та
визнання умов договору щодо підвищення
процентної ставки у зв'язку із
звільненням з основного місця роботи
недійсним в порядку Закону України
«Про захист прав споживачів»,
посилаючись на те, що 29.04.2008 року між
нею та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», було укладено Договір
про надання споживчого кредиту №0
(далі по тексту - Договір ), відповідно
до якого вона отримала кредит у сумі 78
558,00 доларів США для придбання квартири,
з визначенням відсотків за
користування кредитом за ставкою 9,00 %
річних (п.1.3.1.Договору ). Також 29.04.2008
року між нею, позивачкою, та Банком
було укладено Договір про надання
споживчого кредиту №0 (далі по
тексту - Договір - 1), згідно умов якого
їй було відкрито кредитну лінію, що
надається траншами, ліміт якої є рівним
1 586,88 гривень на строк до 29.04.2021 року. В
подальшому до цих кредитних договорів
вносилися зміни та доповнення шляхом
укладення додаткових угод, зокрема
щодо розміру процентних ставок за
користування кредитними коштами,
зокрема: на підставі укладеної 15.12.2010
року Додаткової угоди №3 до Договору та
Додаткової угоди №4, укладеної 04.03.2011
року були внесені зміни у Договір
відносно розмірів процентних ставок
за користування кредитними коштами у
наступному порядку: - у період з 04.03.2011
року по 03.03.2012 року - 6,5 % річних в
гривнях; з 04.03.2012 року по 14.12.2015 року - 9 %
річних в гривнях; з 15.12.2015 року по 29.04.2021
року - 11 % річних в гривнях.

Позивачка стверджує, що на момент
укладення вищенаведених договорів
вона перебувала у трудових відносинах
з Банком на посаді начальника сектору
супроводження каналів продаж та
еквайрінга відділу супроводження
інформаційних технологій в Одеській
області управління супроводження
інформаційних систем Південного РД
Департаменту якості інформаційних
сервісів (наказ Банку від 20.11.2007 року).
12.12.2013 року вона була звільнена з посади
менеджера за ініціативою відповідача у
зв'язку із скороченням штату на
підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (наказ
від 04.12.2013 року).

Позивачка зазначила, що у
відповідності до п.п.г) ч.1 п.10,2 Договору,
п.1.5. Додаткової угоди №4 від 29.04.2008 року
до Договору, п.6.4. Додаткової угоди №3
від 15.12.2010 року до Договору, та абз.2 п.2
Додаткової угоди від 15.12.2010 року №1 до
Договору поруки №201394 від 29.04.2008 року
абзац 2 п.2 Додаткової угоди від 15.10.2010
року №1 до Договору поруки №201395 від
29.04.2008 року останнього абзацу п.3.1.2.,
п.п.г) п.5.2. абз.3 п.5.3. Договору-1 «в разі
звільнення позивальника з основного
місця роботи протягом дії Договору,
встановлюється нова процентна ставка,
що буде застосовуватися до всієї суми
строкової заборгованості на момент
звільнення та в наступних періодах
згідно п.6.1. цього Договору, розмір якої
дорівнює розміру процентної ставки, що
діятиме на момент звільнення згідно
умов договору, до якої додається 3 (три)
проценти річних. Збільшена процентна
ставка застосовується до суми
строкового боргу з наступного робочого
дня за датою звільнення. На момент
укладення додаткової угоди основним
місцем роботи позичальника є ПАТ
«УкрСиббанк».

Електронним листом від 05.12.2013 року Банк
повідомив її, позивачку, про
підвищення процентної ставки в
односторонньому порядку до 12% з 13.12.2013
року в зв'язку з її звільненням, з чим
вона не погодилася. Позивачка вважає,
що вищенаведені умови договору щодо
збільшення процентної ставки з причин
її звільнення є незаконним, порушують
права споживача банківських послуг, не
відповідають вимогам чинного
законодавства, і в даному випадку
можливо застосувати наслідки
недійсності нікчемних умов договору
та всі надмірно сплачені суми
процентів за користування кредитом в
сумі 1 490,00 гривень зарахувати у якості
платежів по погашенню основного боргу
на користь позичальника.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали на
підставі викладених в позові доводів,
та додаткових пояснень до нього. В
обґрунтування правових підстав позову
позивачкою зазначено ст.ст. 203, 213, 215, 217,
230, 634,637 ЦК України та ст.ст. 18, 21,22
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Позивачка просить суд:

- визнати підвищення відсоткової
ставки за Договором про надання
споживчого кредиту №0 від 29.04.2008
року незаконними;

- визнати недійсним умови Договору про
надання споживчого кредиту №0 від
29.04.2008 року в частині підвищення
процентної ставки у разі звільнення
працівника з основного місця роботи, а
саме п.п.г) ч.1 п.10,2 Договору, п.1.5.
Додаткової угоди №4 від 29.04.2008 року до
Договору, п.6.4. Додаткової угоди №3 від
15.12.2010 року до Договору, та абз.2 п.2
Додаткової угоди від 15.12.2010 року №1 до
Договору поруки №201394 від 29.04.2008 року
абзац 2 п.2 Додаткової угоди від 15.10.2010
року №1 до Договору поруки №201395 від
29.04.2008 року останнього абзацу п.3.1.2.,
п.п.г) п.5.2. абз.3 п.5.3. Договору-1;

- застосувати наслідки недійсності
нікчемних умов Договору про надання
споживчого кредиту №0 від 29.04.2008
року зобов'язання Банку надміру
сплачених відсотків за користування
кредитом в сумі 1 490,00 гривень
зарахувати в якості платежів по
погашенню основного боргу на користь
позичальника - ОСОБА_1 за Договором про
надання споживчого кредиту №0
від 29.04.2008 року з моменту їх сплати.

Представник ПАТ «УкрСиббанк»
заперечує проти задоволення позову,
надав до суду письмові заперечення
№33-44/174 від 0704.2014 року, посилається на
те, що умовами кредитного договору
була передбачена пільгова процентна
ставка, як для співробітника Банку, а у
зв'язку з припиненням трудових
відносин було розглянуто її, позивачки,
звернення про збереження діючої
ставки, та за результатами розгляду
кредитним комітетом Банку було
прийнято рішення про збереження діючої
ставки на 12 місяців, але позивачка
відмовилася підписати про це додаткову
угоду до кредитного договору. При
цьому зазначив, що протягом усіх років
дії кредитного договору позивачка не
заперечувала проти умов договору і
виконувала їх.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов
ОСОБА_1 визнали, просили суд
задовольнити його в повному обсязі,
надали до суду письмові заяви про
розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2008 року між
ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№0 (далі по тексту - Кредитний
договір), відповідно до якого Банк
надав позичальнику кредит у сумі 78 558,00
доларів США, в забезпечення якого була
передана в іпотеку квартира за адресою:
АДРЕСА_1, та укладено 29.04.2008 року Договір
поруки №201395 між Банком і ОСОБА_3 та
Договір поруки №201394 між Банком та
ОСОБА_2

15.12.2010 року між Банком та позивачкою
було укладено Додаткову угоду №3 до
Кредитного договору щодо збільшення
суми кредиту за Кредитним договором та
видачу нових траншів у гривні.

04.03.2011 року між Банком та позивачкою
було укладено Додаткову угоду №4 до
Кредитного договору, згідно якої
змінено відсоткову ставку за кредитом
за основною сумою боргу, а саме: у
період з 04.03.2011 року по 03.03.2012 року - 6,5 %
річних в гривнях; з 04.03.2012 року по 14.12.2015
року - 9 % річних в гривнях; з 15.12.2015 року
по 29.04.2021 року - 11 % річних в гривнях.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Цивільним
кодексом України, умовами Кредитного
договору та додаткових угод до
Кредитного договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору ч.1 ст.638 ЦК
України.

Належною формою кредитного договору на
підставі ч.1 ст.1055 ЦК України є письмова
форма.

За змістом ст. 1054 ЦК України
необхідною умовою кредитного
договору є розмір процентної ставки.

Відповідно до п.10.2 Кредитного договору
відповідно до вимог ст.651 ЦК України
сторони погодили, що протягом дії цього
Договору Банк відповідно до умов
договору може змінити розмір
процентної ставки в сторону збільшення
у разі настання будь-якої із наступних
обставин, зокрема згідно пункту «г» -
звільнення позичальника з основного
місця роботи.

Згідно п.6.4. Додаткової угоди №3 до
Кредитного договору 15.12.2010 року в разі
звільнення позичальника з основного
місця роботи протягом дії договору
встановлюється нова процентна ставка,
що буде застосовуватися до всієї суми
строкової заборгованості на момент
звільнення та в наступних періодах
згідно п.6.1. договору, розмір якої
дорівнює розміру процентної ставки, що
діятиме на момент звільнення згідно
умов договору, до якого додається 3 (три)
проценти річних. Збільшена процентна
ставка застосовується до суми
строкового з наступного робочого дня
за датою звільнення.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 на момент
укладення Кредитного договору
працювала в ПАТ «УкрСиббанк» і 12.12.2013
року була звільнена з посади менеджера
у зв'язку із скороченням штату на
підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України згідно
наказу від 04.12.2013 року.

Як вбачається з електронного листа
Банку від 05.12.2013 року ОСОБА_1 було
попереджено про збільшення
процентної ставки на 3% з 13.12.2013 року, а
після її, позивачки, письмового
звернення до Банку з проханням
залишити діючу 9% ставку за
користування кредитом, відповідач
погодився залишити терміном на 12
місяців, починаючи з 13.12.2013 року
процентну ставку по Кредитному
договору №0 від 29.04.2008 року (після
рефінансування №0 від 15.12.2010 року)
на рівні 9%, решту умов Кредитного
договору залишити без змін.

Посилання позивачки та її представника
те, що умови Кредитного договору та
додаткових угод до нього стосовно
підвищення процентної ставки у
зв'язку зі звільнення позичальника з
основного місця роботи в Банку є
нікчемними та недійсними на підставі
ст.ст. 203, 215 ЦК України, є
необґрунтованими, так як об'єктивних
доказів, які б дали можливість суду
зробити висновок про те, що зміст
Кредитного договору суперечить
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства
позивачем не надано, а тому судом не
вбачається законних підстав для
застосування до спірних правовідносин
положень ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Обґрунтовуючи правові підстави позову
ОСОБА_1 зазначено ст.ст.18,21,22 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
однак позивачкою та її представником
жодним чином не доведено порушення
норм зазначеного Закону.

З урахування вищевикладеного та того,
що ОСОБА_1 не є стороною Договору
поруки №201395, укладеного Банком і
ОСОБА_3, та Договору поруки №201394,
укладеного Банком та ОСОБА_2, суд не
вбачає підстав для визнання недійсними
визначених нею пунктів та абзаців
додаткових угод до договорів поруки
№201395 і №201394 від 29.04.2008 року.

Таким чином, із з'ясованих у судовому
засіданні обставин справи, суд дійшов
висновку, що розмір відсоткової ставки
за користування кредитом було змінено
Банком за взаємною згодою сторін,
відповідно до умов, що передбачені
чинним законодавством та Кредитним
договором. При підвищенні процентної
ставки, Банком було дотримано
процедури підвищення процентної
ставки, що передбачена умовами
Кредитного договору, а тому вимоги
позивачки про визнання незаконним
підвищення відсоткової ставки за
Кредитним договором зв'язку з
звільненням, не підлягають
задоволенню.

З урахуванням того, що позовні вимоги
про зобов'язання Банку надміру
сплачених відсотків за користування
кредитом в сумі 1 490,00 гривень
зарахувати в якості платежів по
погашенню основного боргу на користь
позичальника - є похідними від
позовних вимог про визнання незаконним
підвищення відповідачем розміру
відсоткової ставки, тому й відсутні
правові підстави для задоволення цих
вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 627, ст.628, ст.638, 1054, 1055 ЦК України,
ст.ст. 10,11,58,59, 60, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» за участю третіх осіб
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором незаконними та визнання умов
договору щодо підвищення процентної
ставки у зв'язку із звільненням з
основного місця роботи недійсним, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.Одеси.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
09.09.2014