У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Буцяка З.І., Шеремет А.М.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу малого
приватного підприємства фірми
"Прип'ять" на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
26 лютого 2014 року по справі за позовом
малого приватного підприємства фірми
"Прип'ять" до ОСОБА_1, комунального
підприємства "Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації", міського
голови м. Рівне, товариства з обмеженою
відповідальністю "Авангард" про
визнання незаконним та скасування
розпорядження міського голови № 486-р
від 31 травня 2010 року та визнання
недійсним свідоцтва на право власності
на гараж АДРЕСА_1 від 02 червня 2010 року,
виданого на ім'я ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 лютого 2014
року в задоволенні позову МПП фірми
"Прип'ять" до ОСОБА_1, комунального
підприємства "Рівненське МБТІ",
міського голови м. Рівне, ТзОВ
"Авангард" про визнання незаконним та
скасування розпорядження міського
голови № 486-р від 31 травня 2010 року та
визнання недійсним свідоцтва на право
власності на гараж АДРЕСА_1 від 02 червня
2010 року ,виданого на ім'я ОСОБА_1
відмовлено у зв'язку з його
безпідставністю.

Не погодившись із вказаним рішенням,
МПП фірми "Прип'ять" подало апеляційну
скаргу, в якій вказує, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, неповно та невірно
встановлені обставини, які мають
значення для справи.

Зазначають, що суд першої інстанції
безпідставно надав перевагу свідоцтву
про право власності на частину
нерухомого майна, зареєстрованому
пізніше,
________________________________________________________________________
_____________________

Провадження № 22ц-787/824/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Ореховська К.Е.

Доповідач : Демянчук С.В.

ніж свідоцтву про право власності
на все майно, зареєстрованому раніше.

Не враховано судом першої інстанції, що
розпорядженням міського голови від 31
травня 2010 року оформлено право
власності ОСОБА_1., як на окремий об'єкт
нерухомості, тоді як вказане
приміщення є частиною цілої будівлі і
дане нежитлове приміщення позначено в
технічній документації АДРЕСА_1, площею
16.6 кв. м.

Вказують, що на підставі договору
купівлі-продажу 02 жовтня 2000 року
Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації зареєструвало на праві
приватної власності за МПП фірмою
«Прип'ять» будівлю гаражного
комплексу, про що здійснило запис в
книзі № 3 за реєстровим № 44-278 від 28
листопада 2000 року. Але 31 травня 2010 року
розпорядженням Рівненського міського
голови прийнято розпорядження, на
підставі якого ОСОБА_1 оформлено
свідоцтво про право приватної
власності № 30575650 від 02 червня 2010 року
на приміщення АДРЕСА_1 загальною площею
16.5 кв. м. (частка 1/1), а в електронному
реєстрі прав на нерухоме майно та їх
обмежень вказаній будівлі присвоєно
окремий реєстровий № 30575650. Рівненським
міським головою прийнято
розпорядження про видачу свідоцтва про
право власності на нерухоме майно та
його реєстрацію як окремий об'єкт
нерухомості з порушенням норм чинного
законодавства.

Крім того зазначають, що обставини,
встановлені рішенням суду, не
підлягають повторному доказуванню. По
цивільній справі № 2-3681/11 за позовом
ОСОБА_1 до МПП фірми «Прип'ять», ЗАТ
«Авангард», Рівненської міської ради,
КП «Рівненське МБТІ» про визначення
часток у праві спільної власності на
будівлю гаражного комплексу, виділення
їх в натурі, визнання недійсним
розпорядження та свідоцтва про право
власності, визнання права власності
набутим без належних правових підстав
винесено рішення, яким суд встановив
що, заявлені у справі позовні вимоги
ОСОБА_1 до відповідачів про визначення
цілих та окремих часток у праві
спільної часткової власності на
будівлю гаражного комплексу, виділення
часток у натурі та визнання недійсними
свідоцтв про право власності на
будівлю гаражного комплексу, які були
видані ЗАТ «Авангард» і МПП фірмі
«Прип'ять», задоволенню не підлягають.
Отже, свідоцтво на право власності та
договір є чинними та доказуванню не
підлягають.

Просили скасувати оскаржуване
рішення та прийняти нове рішення, яким
позов МПП фірми "Прип'ять" задовольнити
повністю.

У судовому засіданні представники МПП
фірми "Прип'ять", підтримавши
апеляційну скаргу повністю, надали
пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1, заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликався на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Представники КП "Рівненське МБТІ",
міського голови м. Рівне, ТзОВ
"Авангард" в судове засідання не
з'явилися. Про час та місце розгляду
повідомлені належним чином, про що
свідчать розписки про отримання
судових повісток. Заяв про відкладення
від них не надходило.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
позивачем не надано суду доказів
неправомірності дій відповідачів при
винесені розпорядження міського
голови № 486-р від 31 травня 2010 року та не
встановлено підстав для визнання
недійсним свідоцтва на право власності
на гараж АДРЕСА_1 від 02 червня 2010 року ,
виданого на ім'я ОСОБА_1

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви та
доводи з якими погоджується і колегія
суддів, оскільки вони узгоджуються з
матеріалами справи та вимогами закону ,
зокрема, відповідають положенням ст. 19
Конституції України, п.п. 1, 2, 3, 19, 20, п. 4
ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в
Україні».

З матеріалів справи вбачається, і це
встановлено судом, що 18 червня 1996 року
між МКП «Авангард» та ОСОБА_1 укладено
договір № 6-1-45 про пайове будівництво
гаражного комплексу на 70 гаражів по
АДРЕСА_1

Відповідно до п.1.3 умов зазначеного
договору виконавець по закінченню
будівництва гаражного комплексу
передає замовнику у повну власність
бокс №7.

Розпорядженням міського голови № 2087-р
від 28.10.1998 року затверджено акт
державної технічної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва гаражів на 70
індивідуальних автомашин по АДРЕСА_1

При цьому, судом встановлено, що
спірний гараж в 1998 році переданий
ОСОБА_1

Відповідно до розпорядженням міського
голови від 29.11.2000 року за № 2653-р було
вирішено оформити право власності за
ОСОБА_1 право приватної власності на
гараж АДРЕСА_2 ЗАТ «Авангард» за
адресою: АДРЕСА_1 . Це розпорядження
міського голови від 29.11.2000 року за №
2653-р не було визнано недійсним та є
чинним.

Право власності на зазначений гараж
було набуте ОСОБА_1 на підставі
розпорядження від 29.11.2000 року за № 2653-р
Рівненським міським бюро технічної
інвентаризації ОСОБА_1 відповідно до
якого видано свідоцтво про право
власності та записано в реєстрову
книгу № 8 за реєстровим №8-908 01 грудня 2000
року.

Таким чином встановлено, що
оспорюваним розпорядженням міського
голови за № 486-р від 31.05. 2010 року було
винесено в зв'язку з допущеною помилкою
в номері гаража, тому цим
розпорядженням було внесено лише зміни
в п. 2 розпорядження міського голови №
2653-р від 29.11. 2000 року «Про оформлення
права власності на приватні будинки,
гаражі та кооперативні квартири -
вказавши «оформити право власності за
гр. ОСОБА_1 на гараж АДРЕСА_1 ,ЗАТ
«Авангард».

Таким чином є правомірними та не
спростованими висновки суду про те, що
зазначене розпорядження є невід'ємною
частиною чинного розпорядження від
29.11.2000 року за № 2653-р.

Окрім цього, суд вірно покликається на
встановлені обставини судовим
рішенням, яке набрало законної сили, як
на обставини, які відповідно до
положень ст. 61 ЦПК України не
доказуються при розгляді інших справ,
в яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Так, відповідно до рішенням
Рівненського міського суду від 23.12.2010
року в справі за позовом ОСОБА_1 до МПП
фірма «Прип'ять» про усунення перешкод
в користуванню власністю встановлена
та обставина, що гараж АДРЕСА_2 та гараж
АДРЕСА_1 є одним і тим же гаражем, який
належить на праві власності ОСОБА_1,при
видачі первинного свідоцтва про право
власності ОСОБА_1 були переплутані
номери гаражів.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст. 60
ЦПК/ покладено на сторони.

Однак, будь-яких доказів
неправомірності дій відповідачів при
винесені розпорядження та видачі
свідоцтва про право власності,
заслуговуючих на увагу, які є належними
і допустимими, спростовують висновки
суду , не надано.

Поскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу малого приватного
підприємства фірми "Прип'ять"
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
З.І.Буцяк

А.М. Шеремет