Справа № 204/3277/14-ц
Провадження № 6/204/199/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
подання Красногвардійського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, зацікавлені особи:
боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягувач
ОСОБА_2 про тимчасове обмеження особи
(боржника) у праві виїзду за межі
України до виконання аліментних
зобов’язань, -

в с т а н о в и в:

08 травня 2014 року Красногвардійський
ВДВС ДМУЮ звернувся до суду з
вищевказаним поданням. В обґрунтування
заявлених вимог посилається на
обставини викладені у поданні (а. с. 1).
Просить тимчасово обмежити
громадянина України ОСОБА_1, 19.10.1975, вул.
Леваневського, 10/1/21, м. Дніпропетровськ
у праві виїзду за межі України до
моменту фактичного виконання
зобов'язань згідно виконавчого листа №
2-1204 від 11.02.2008 р. виданого Марганецьким
міським судом, про стягнення аліментів
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, у розмірі ?
частини на утримання неповнолітньої
дитини (ОСОБА_3, 26.07.2007р.н.).

Подання розглянуте у порядку ст. 3771 ЦПК
України негайно, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за відсутності
державного виконавця, останній надав
до суду заяву в якій просить розглянути
подання за його відсутності.

В зв’язку з неявкою осіб, які приймають
участь у справі, суд розглядає справу у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Стаття 217 ЦПК України визначає порядок
забезпечення виконання рішення суду
при його ухваленні судом із
зазначенням про це в рішенні суду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України від
21.01.1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» громадянинові України може
бути тимчасово відмовлено у видачі
паспорта у випадках, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань. Ч. 2 ст. 6 цього
Закону передбачено, що громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в`їзду в
Україну громадян України" підставою
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадянина України за кордон, зокрема,
є те, що він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань; такі обмеження можуть
встановлюватися судом шляхом
тимчасового затримання або вилучення
закордонного паспорту боржника.

З прийняттям 04.11.2010 Верховною Радою
України Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про виконавче
провадження" та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)" відповідні
зміни внесені також до Закону України
"Про виконавче провадження", який
визначає умови та порядок виконання
рішень судів та рішень інших органів
(посадових осіб).

Так положеннями статті 11 цього Закону
надано право державному виконавцю у
процесі здійснення виконавчого
провадження, у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням.

За правилами статті 3771 Цивільного
процесуального кодексу України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Слід зазначити що право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон виникає лише у разі
ухилення боржника від виконання,
покладених на нього рішенням суду,
зобов’язань, тобто наявність лише
самого зобов’язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначати у
поданні. Так, державним виконавцем не
надано до суду доказів, що боржник має
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон (закордонний паспорт) і
відповідно має реальну можливість
виїхати за кордон, відсутні докази які
б надавали підстави припускати намір
боржника виїхати за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, а також оскільки до
суду не надані дані про наявність
закордонного паспорту у боржника або
номер та серія при його наявності, не
вказано у який спосіб треба встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон, не надано доказів того, що
боржник збирається виїхати за межі
України, або фактично знаходиться за
межами України, суд вважає за необхідне
в задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. 5 ЗУ «Про виконавче
провадження», ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в України
громадян України», ст. ст. 210, 217, 3771, 293
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання
Красногвардійського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,
зацікавлені особи: боржник ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягувач ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України до
виконання аліментних зобов’язань -
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п’яти днів з дня
її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя

О. В. Нізік