АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого : Винту Ю. М.

Суддів : Лисака І.Н., Перепелюк Л.М.

При секретарі : Ковальчук Н.О.

За участю : представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю,
заінтересована особа - Садгірська
районна рада м.Чернівці, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Садгірського районного суду
м.Чернівці від 10 вересня 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_5,
заінтересована особа - Садгірська
районна рада м. Чернівці, посилаючись
на наступне.

З 1991 року вона проживала спільно з
ОСОБА_5, як чоловік та жінка, за адресою:
АДРЕСА_1. Вони спільно вели
господарство та спільно виховували
дітей від її першого шлюбу. В червні 1998
року на земельній ділянці, за адресою:
АДРЕСА_1, за її кошти був введений в
експлуатацію будинок, якому було
присвоєно адресу: АДРЕСА_1, після чого
вони почали проживати в новому будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер. Вони на
протязі спільного проживання не
оформляли свої відносини в органах
РАЦСу, однак 28.08.2008 року вони
повінчалися у Свято-Николаївській
церкві м. Чернівці. Встановлення факту
проживання однією сім'єю з померлим
ОСОБА_5, дасть їй змогу оформити свої
майнові права на спадкове майно після
смерті останнього. Просила встановити
факт спільного проживання однією сім'є
її та ОСОБА_5, за період з 01.06.1998 року по
день його смерті.

Рішенням Садгірського районного
суду м.Чернівці від 10 вересня 2012 року
заяву задоволено. Встановлено факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з померлим ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01.06.1998 року по
день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

В апеляційній скарзі
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить
рішення Садгірського районного суду
м.Чернівці від 10 вересня 2012 року
скасувати та залишити заяву ОСОБА_1 без
розгляду. Приймаючи рішення по справі,
суд першої інстанції дав неправильну
оцінку зібраним доказам, зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи, порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

________________________________________________________________________
________________________

№ 22ц-794/1278/2014 р.
Головуючий у 1
інстанції: Тріска А.І.

Категорія : 58
Доповідач:
Винту Ю.М.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи, колегія
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення Садгірського районного
суду м.Чернівці від 10 вересня 2012 року не
відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК
України, оскільки під час його
ухвалення не було : повно і всебічно
з'ясовано обставини, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень; дано неправильну оцінку
дослідженим у судовому засіданні
доказам; неправильно встановлено
обставини справи, не визначено
відповідно до них правовідносини та
норми матеріального права, які суд мав
застосувати виходячи зі змісту
позовної заяви позивача та його
пояснень у судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про
задоволення заяви ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив із того, що з червня
1998 року заявниця спільно проживала як
чоловік і жінка однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 по день його
смерті за адресою: АДРЕСА_1 та спільно
будували будинок за зазначеною
адресою.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК
України окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України,
якщо під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів,
зокрема якщо: згідно з законом такі
факти породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути
встановлені лише для захисту,
виникнення, зміни або припинення
особистих чи майнових прав самого
заявника.

Звертаючись до суду із заявою про
встановлення факту проживання
чоловіка та жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, заявник зазначала, що
встановлення цього факту їй необхідно
для того, щоб оформити свої майнові
права на спадкове майно після смерті
ОСОБА_5 без зазначення в заяві інших
спадкоємців після смерті ОСОБА_5

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції на вищевказані норми закону
та обставини справи уваги не звернув, а
також належним чином не визначився з
характером спірних правовідносин та
нормою права, яка підлягає
застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.235 ЦПК України, п.5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» від 31.03.1995 року №5
суд зобов'язаний під час розгляду справ
окремого провадження сприяти у
здійсненні та охороні гарантованих
Конституцією і законами України прав,
свобод чи інтересів фізичних або
юридичних осіб, вживати заходів щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
з'ясувати, які фізичні особи та
організації можуть бути
заінтересовані у вирішенні даної
справи і підлягають виклику в судове
засідання.

Судом не з'ясовано чи є інші спадкоємці
та чи має місце спір про право.

Апелянт ОСОБА_3 є мамою померлого
ОСОБА_5 та відповідно спадкоємцем
першої черги.

За таких обставин у даній справі
вбачається наявність спору між
заявником та іншим спадкоємцем щодо
права на спадкування.

Таким чином у суду першої інстанції не
було підстав для розгляду заяви ОСОБА_1
про встановлення факту, що має юридичне
значення, оскільки до положень ч. 6 ст. 235
ЦПК України така заява підлягає
залишенню без розгляду з роз'ясненням
заінтересованій особі, що вона має
право подати позов на загальних
підставах.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції постановлене з порушенням
норм процесуального права, а тому воно
підлягає скасуванню із залишенням
заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 234, 235, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду
м.Чернівці від 10 вересня 2012 року
скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю залишити без
розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_1 її право звернутися
до суду з заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю в порядку
позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :