У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі :

Головуючого судді:
Василевича В.С.

суддів: Бондаренко Н.В.,
Шимківа С.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю
ОСОБА_1-представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,
його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кузнецовського міського суду від 25
липня 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
витребування майна, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
факту проживання однією сім»єю,
визнання майна об»єктом спільної
власності подружжя та поділ майна,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 25 липня 2014
року у задоволенні первісних позовних
вимог відмовлено в повному обсязі у
зв»язку з їх безпідставністю.

Зустрічний позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією
сім»єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без шлюбу у
період з 16 червня 2009 року по 01січня 2014
року.

Визнано автомобіль «Volkswagen Caddy», 2005 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1 об»єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

Виділено ідеальні частки з майна, що є у
спільній сумісній власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину автомобіля автомобіль «Volkswagen
Caddy», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог
зустрічного позову відмовлено у
зв»язку із їх безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 400 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводить
про незаконність та необгрунтованість
рішення через неправильне
застосування норм матеріального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

________________________________________________________________________
______________________

Провадження № 22-ц/787/1902 /2014
Головуючий суддя 1 інстанції:
Демчина Т.Ю.

Суддя-доповідач : Василевич
В.С.

Вказує, що є власником автомобіля
марки «Volkswagen Caddy», який вона придбала за
80 000 грн. Даний автомобіль було надано
нею бувшому чоловіку - ОСОБА_3 для
тимчасового користування в зв»язку із
відсутністю у неї на той момент
посвідчення водія.

Зазначає, що після отримання
посвідчення водія у квітні 2014 року
звернулась до ОСОБА_3 про повернення
спірного автомобіля, однак в
добровільному порядку останній
повертати її майно відмовився.

Також зазначає, що судом не враховано
положень ст. 387 ЦК України щодо права
власника витребувати своє майно.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо наявності
підстав для встановлення факту
проживання сторін однією сім»єю,
оскільки такий висновок суперечить
поясненням свідків, при цьому зазначає,
що спільного господарства із бувшим
чоловіком не веде, шлюбних стосунків не
підтримує.

По наведених обставинах просить
рішення скасувати, в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання факту проживання однією
сім»єю, визнання майна об»єктом
спільної сумісної власності подружжя
та поділ майна відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з»явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Кузнецовського
міського суду 19 червня 2002 року.

Після розірвання шлюбу сторони
проживають в квартирі, яка належить їм
та їх спільному сину ОСОБА_6 на праві
спільної сумісної власності.

Задовольняючи позовні вимоги про
встановлення факту проживання сторін
однією сім»єю з 16 червня 2009 року до 01
січня 2014 року, суд першої інстанції
правильно виходив із наявності для
цього правових підстав, обґрунтовано
врахувавши докази з даного приводу.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім»єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або у іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Оскільки спірний автомобіль був
придбаний 04 квітня 2013 року, то суд
першої інстанції підставно визнав
його об»єктом права спільно сумісної
власності .

Відповідно до встановлених ст.10, ст.60
ЦПК України засад змагальності кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона покликається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Зустрічні вимоги ОСОБА_3 знайшли
підтвердження у судовому засіданні,
тому суд підставно відмовив у
задоволенні первісного позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд безпідставно не застосував
положень ст. 387 ЦК України щодо права
власника на витребування майна із
чужого незаконного володіння не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки судом
встановлено, що спірний автомобіль
належить сторонам на праві спільної
сумісної, а не на праві особистої
приватної власності, як про це
стверджує ОСОБА_2

Враховуючи, що рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1.ст. 307, ст. 308, ст.ст. 313-315,
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Кузнецовського міського
суду від 25 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий
Василевич В.С.

Судді :
Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.