Справа № 310/4815/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі -
Корнієнко Н.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі, який
зареєстрований 22 листопада 1975 року
відділом РАЦС по м.Бердянську
Бердянського міськрайонного
управління юстиції. Мають дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В червні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, вказуючи що
спільне життя з відповідачем не
склалось, оскільки останній зловживав
спиртними напоями, зраджував,
періодично не працював, а також хворіє
на відкриту форму туберкульозу, що
загрожує здоров'ю інших членів сім'ї.
Спільне господарство не ведеться,
спору про поділ майна, що є спільною
сумісною власністю, немає. Дитина
проживає разом із матір'ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просила
шлюб розірвати.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти
розірвання шлюбу не заперечував.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб , що беруть участь
у справі.

Як встановлено судом, сторони з 02
березня 2005 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі та мають сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом із позивачем, що підтверджується
копіями свідоцтв про одруження, про
народження дитини, довідкою ОСББ
«Хімік» № 63 від 24.06.2014 року.

Відповідно до ст. 110 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Як зазначив Пленум Верховного Суду
України в п. 10 постанови "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" №11 від 21.12.2007 року
проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог, або
заперечень.

Суд приймає до уваги викладені
позивачем обставини щодо неможливості
подальшого сумісного проживання та
збереження шлюбу. Заходи, вжиті
судом для примирення сторін і
збереження шлюбу, результату не мали.

Таким чином, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача і вважає, що подальше
збереження шлюбу не можливо, оскільки
суперечило б інтересам сторін та
моральним засадам суспільства.

При розірванні шлюбу суд вважає за
доцільне роз'яснити сторонам положення
ч.2 ст. 141 СК України.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 60 , 212 - 215 ЦПК
України, ст. ст. 109, 110, 111, 141 Сімейного
Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 02 березня 2005 року
відділом РАЦС по м.Бердянську
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, актовий запис № 78.

Роз'яснити сторонам, що розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: А. І. Крамаренко