Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2014 р.
м. Лисичанськ

Лисичанській міський суд Луганської
області в складі:

головуючого судді
Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання
Гавриленко В.В.,

з участю представників

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і неповнолітнього ОСОБА_6 про
вселення і визнання права користування
жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому, після уточнення позовних вимог,
просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1,
як співвласника вказаної квартири, а
також визнати за ним право на
користування жилою кімнатою № 5,
загальною площею 10,6 м2, визнати за
ОСОБА_4 право на користування жилою
кімнатою № 8, загальною площею 13,4 м2, а
також визнати приміщення: 1,6 - коридори,
2 - санвузол, 3 - кухня, 4 - гостинна, 7 -
комора, місцями загального
користування.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов підтримав, дав пояснення
аналогічні викладеному в позові. Позов
просив задовольнити. Додатково
пояснив, що безпосередньо Корюшко йому
мешкати не заважають, з цього приводу
він до них не звертався.

Представник позивача пояснення
позивача підтримав, дав пояснення,
аналогічні викладеним у позові. Позов
просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 у судовому
засіданні позов не визнала, просила у
його задоволенні відмовити. Пояснила,
що позивач пішов з квартири
добровільно, зараз вона категорично не
бажає вселення позивача.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у
судовому засіданні позов не визнав
просив у його задоволенні відмовити, бо
немає доказів порушеного права.

Відповідачка ОСОБА_5, в судовому
засіданні позов не визнала, пояснила,
що ні вона, ні її дитина ОСОБА_6, не
чинять позивачу жодних перепон щодо
проживання за спірною адресою.

У судовому засіданні дослідженні
докази: копія свідоцтва про право
власності на житло від 16.11.2006 р.; копія
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно; копія технічного
паспорту; копія довідки про належність
нерухомого майна від 09.08.2013 року; копія
відповіді ЛКП «Паспортна служба» про
зареєстрованих осіб; копія рішення
суду від 08.07.2013 р.; копія свідоцтва про
народження ОСОБА_6; договори про
надання юридичної допомоги, свідоцтва
про право на заняття адвокатською
діяльністю.

Вислухавши сторони та їх
представників, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що
сторонам на підставі свідоцтва про
право власності на житло виданого
Лисичанською міською радою 16.11.2006 р.
№16356 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідачка ОСОБА_4 перешкоджає
вселенню позивача до спірної квартири,
не даючи ключі від дверей.

Відповідач ОСОБА_5 та її неповнолітня
дитина ОСОБА_6 перешкод відповідачу у
проживанні за спірною адресою не
чинять.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Статтєю 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійснені ним
права користування та розпорядженням
своїм майном.

Таким чином позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
вселення у житлове приміщення підлягає
задоволенню.

Суд не приймає заперечень проти позову
з боку представника відповідачки
ОСОБА_4, бо у судовому засіданні вона
зайняла категоричну позицію щодо
неможливості спільного проживання
разом з позивачем.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про вселення у житлове
приміщення задоволенню не підлягають,
оскільки судом встановлено, що між
даними сторонами спір щодо проживання
позивача в квартирі за спірною адресою
відсутній.

Щодо вимог позивача про визнання за ним
права на користування жилою кімнатою №
5, загальною площею 10,6 м2, за ОСОБА_4
права на користування жилою кімнатою №
8, загальною площею 13,4 м2, а також
визнання приміщень: 1,6 - коридори, 2 -
санвузол, 3 - кухня, 4 - гостинна, 7 -
комора, місцями загального
користування, то відповідно до ст.358 ч.2
ЦК України кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

За змістом вказанох норми особа має
право на володіня і користування
відпоідною частиною всього майна про
пропорційно своїй частці.

У той же час позивач просить визнати за
ним право володіння і користування
частиною своєї частки поруч із
спільним користуванням.

Тому позов в цій частині задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачки ОСОБА_4 на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 243,6 грн.ють

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317,
391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
неповнолітнього ОСОБА_6 про вселення і
визнання права користування жилим
приміщенням задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 у кв.АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 і неповнолітнього ОСОБА_6 про
вселення відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і неповнолітнього
ОСОБА_6 про визнання права користування
жилим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Лисичанський міський суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: