Справа № 158/1772/14-ц
Провадження № 2/0158/485/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської
області у складі:

головуючого - судді
Корецької В.В.

при секретарі -
Процик Л. В.

прокурора -
Матвіюка М.Ю.

з участю представника позивача -
Супоровського М.О.

відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ківерці
цивільну справу за позовом Органу
опіки та піклування Ківерцівської
районної державної адміністрації в
інтересах малолітнього ОСОБА_3, третя
особа прокуратура Ківерцівського
району Волинської області, до ОСОБА_2
про відібрання дитини від матері без
позбавлення її батьківських прав,

В С Т А Н О В И
В :

Орган опіки і піклування Ківерцівської
районної державної адміністрації
звернувся в суд з позовом в інтересах
малолітнього ОСОБА_3, третя особа
прокуратура Ківерцівського району
Волинської області, до ОСОБА_2 про
відібрання дитини від матері без
позбавлення її батьківських прав

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є
матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Реєстрація
дитини проведена відповідно до ч. 1 ст.
135 СК України.

ОСОБА_2 має легку розумову відсталість
та перебуває на обліку в
лікаря-психіатра.

В ході обстеження житлово-побутових
умов проживання малолітнього ОСОБА_3
було встановлено, що дитина разом із
матір'ю ОСОБА_2 проживає у свого
біологічного батька ОСОБА_4, 1967 року
народження, і в житловому приміщенні не
створені умови для належного
проживання, виховання дитини, та існує
небезпека для здоров'я дитини.

Малолітній ОСОБА_3 двічі перебував на
стаціонарному лікуванні з приводу
дефіциту ваги, анемії середньої
степені тяжкості, кишкової коліки,
однак лишався недолікованим, оскільки
батько дитини ОСОБА_4, написавши
розписку, примусово забирав матір та
дитину додому.

Враховуючи наведені обставини,
виходячи виключно з інтересів дитини, з
метою захисту її прав, усунення
небезпеки для її здоров'я, забезпечення
соціального захисту просить відібрати
малолітнього ОСОБА_3 від матері ОСОБА_2
без позбавлення її батьківських прав,
та передати дитину органу опіки і
піклування Ківерцівської РДА для
подальшого влаштування.

В судовому засіданні представник
позивача Супоровський О.М., вказуючи на
те, що позов заявлений з метою захисту
прав, інтересів та здоров'я дитини, тому
просив задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
просила у задоволенні заявленого
позову відмовити, посилаючись на те, що
обстановка в якій проживає дитина не
залежать від її волі, а створена з
причин негативної поведінки
біологічного батька дитини ОСОБА_4,
який під погрозами фізичної розправи
та застосування насильства створює
неприпустимі умови проживання сім'ї.

Прокурор Матвіюк М.Ю. в судовому
засіданні заперечив щодо заявленого
позову, вважає, що відсутні законні
підстави для відібрання дитини від
матері, оскільки права дитини
порушуються не з причин поведінки
останньої, просив відмовити у
задоволення даного позову.

Заслухавши пояснення сторін у справі,
думку прокурора, проаналізувавши
обставини справи, представлені докази,
суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 СК
України, суд може постановити рішення
про відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених пунктами 2-5 частини
першої статті 164 цього Кодексу, а також
в інших випадках, якщо залишення дитини
у них є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1, виданого
Виконавчим комітетом Липненської
сільської ради Ківерцівського району
Волинської області 28.11.2013 року, актовий
запис № 37, відповідач ОСОБА_2 є матір'ю
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/. Реєстрація
дитини проведена відповідно до ст. 135 СК
України /а.с.7-8/.

Згідно довідки про склад сім'ї № 496 від
04.07.2014 року, актів обстеження
матеріально-побутових умов проживання
сім'ї, в якій проживає малолітній
ОСОБА_3, від 15.05.2014 року, 19.06.2014 року,
дитина проживає з матір'ю ОСОБА_2 у
будинку співмешканця останньої -
ОСОБА_4 в АДРЕСА_1. У будинку не створені
умови для належного проживання та
виховання дитини, стосунки в сім'ї
недоброзичливі, батько дитини
зловживає спиртними напоями. З
батьками дитини проведено
профілактичну роботу та повідомлено
про відповідальність за неналежне
виховання та утримання дитини, а також
рекомендовано сільській раді та
працівнику ФАПу тримати дану сім'ю на
контролі /а.с. 9, 15, 16/.

Як зазначено в повідомленні
Комунального закладу «Ківерцівське
районне територіальне медичне
об'єднання» від 23.04.2014 року, яке було
надіслане начальнику служби у справах
дітей, ОСОБА_2 перебувала на лікуванні з
дитиною в педіатричному відділенні з
15.04.2014 року по 22.04.2014 року. Дитина з
неблагополучної сім'ї: батько
зловживає спиртними напоями, мати
перебуває на обліку у лікаря-психіатра
з діагнозом легка розумова
відсталість. 22.04.2014 року, не пройшовши
повного лікування, дитину та її матір
самовільно забрав із медичного закладу
батько дитини /а.с. 12/.

Наказом Служби у справах дітей
Ківерцівської РДА Волинської області
№ 29 від 07.07.2014 року було вирішено
постановити на облік малолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як дитину, яка
перебуває у складних життєвих
обставинах /а.с. 14/.

Відповідно до характеристики з місця
проживання ОСОБА_2, остання
громадського порядку не порушує, до
адміністративної відповідальності не
притягувалася, приводів у міліцію не
було, спиртних напоїв не вживає, не
працює, є матір'ю-одинокою /а.с. 10/.

Відповідно до характеристики з місця
проживання ОСОБА_4, останній за час
проживання на території Липненської
сільської ради зарекомендував себе
негативно, тричі притягувався до
кримінальної відповідальності та був
засуджений до позбавлення волі, не
працює, особистого селянського
господарства не веде /а.с. 11/.

З показів свідка ОСОБА_6, даних у
судовому засіданні, вбачається, що вона
раніше співмешкала із ОСОБА_4, який
часто знущався з неї та її дітей,
застосовував до них фізичну силу,
наносив тілесні ушкодження, за що був
засуджений до позбавлення волі.
Відбуваючи покарання писав листи з
погрозами, що коли він повернеться то
помститься за те, що потрапив у
в'язницю. Після звільнення з місць
позбавлення волі, застосовуючи погрози
та насильство, змусив її доньку -
відповідача ОСОБА_2 проживати з ним.
Вказує на те, що ОСОБА_4 фізично
знущається з ОСОБА_2, наносить побої та
залякує її щоб не повідомляла міліцію.

З показів свідка ОСОБА_7, даних у
судовому засіданні, вбачається, що він
є фельдшером ФАПу Липненської
амбулаторії, і виходячи для огляду
дитини за місцем її проживання, був
очевидцем того, що ОСОБА_8 погрожував
фізичною розправою ОСОБА_2, наносив їй
тілесні ушкодження, погрожував та
кидався на неї з ножем. Разом з тим,
зазначив, що під час одного із таких
конфліктів був присутній дільничий
інспектор міліції ОСОБА_9, який не
фіксував даний факт і не вчиняв
належних дій для припинення
протиправної поведінки ОСОБА_4 Щодо
поведінки відповідача, вказав, що
ОСОБА_2 дбає про належне утримання та
виховання дитини, однак перешкодою
цьому є негативна поведінка ОСОБА_4, в
будинку якого проживає сім'я.

В свою чергу покази свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 підтверджуються як поясненнями
відповідача ОСОБА_2, так і
повідомленням директора
Ківерцівського районного центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді від 10.07.2014 року, згідно якого
службу у справах дітей було
повідомлено про факт частих образ та
погроз ОСОБА_4 в адресу своєї
співмешканки ОСОБА_2 /а.с. 13/.

Як вбачається з висновку Ківерцівської
районної державної адміністрації
Волинської області № 43/02-18 від 24.07.2014
року про доцільність відібрання дитини
від матері, то даний висновок
ґрунтується на тому, що за місцем
проживання дитини існують не
задовільні умови для проживання, не
забезпечено належним харчуванням, а
також те, що дитина, перебуваючи разом з
матір'ю на лікуванні у КЗ «Ківерцівське
РТМО», не закінчила курс лікування,
оскільки батько дитини ОСОБА_4
самовільно забирав дитину та її матір
і категорично відмовлявся від
подальшого їх лікування /а.с. 3/. Однак,
даний висновок не береться до уваги
судом як доказ, оскільки на комісії не
була присутня відповідач ОСОБА_2 та
відомостей про її належне повідомлення
про дату, час та місце розгляду питання
щодо неї та її дитини позивачем надано
не було.

Разом з тим, суд бере до уваги витяг з
протоколу комісії з питань прав дитини
Ківерцівської районної державної
адміністрації № 10 від 21.08.2014 року,
згідно якого встановлено , що причиною
неналежного виховання дитини
послужила поведінка раніше судимого
ОСОБА_4, який живе за рахунок дитячих
грошей, часто зловживає спиртними
напоями, проявляє агресію та
застосовує фізичну силу до матері
дитини ОСОБА_2 Також комісією було
рекомендовано начальнику служби у
справах дітей Скубій Н.П. підготувати
листи в Ківерцівський РВ УМВС України у
Волинській області для реагування на
протиправну поведінку ОСОБА_4, у
Ківерцівський РЦСССДМ про здійснення
соціального супроводу та в Липненську
сільську раду про організацію та
проведення профілактичної роботи з
ОСОБА_4 та здійснення контролю за
умовами проживання даної сім'ї, зокрема
дитини.

Згідно положень ст. 164 СК України,
підставою для відібрання дитини є
ухиляння батьків від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоке поводження з дитиною;
хронічний алкоголізм або наркоманія
батьків; експлуатація дитини,
примушення її до жебракування та
бродяжництва; інші випадки, якщо
залишення дитини у батьків є
небезпечним для її життя, здоров'я та
морального виховання.

Правовий сенс відібрання дитини за ст.
170 СК України полягає в екстреності
прийняття рішення на захист дитини,
коли зволікання може призвести до
тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті.

Відібрання дитини у матері це санкція
за невиконання нею батьківських
обов'язків, однак пояснення матері,
покази свідків, наявні в матеріалах
докази свідчать про відсутність
достатніх підстав для такого заходу
впливу на поведінку відповідача,
оскільки позивачем не надано жодних
доказів, які б стверджували, що ОСОБА_2,
не бажає створити належні умови для
проживання та виховання дитини, та що
саме з причин її поведінки умови
проживання дитини у даній сім'ї є
небезпечним для її життя, здоров'я та
морального виховання.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»,
кожна дитина має право на проживання в
сім'ї разом з батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків.

Статтею 14 ЗУ «Про охорону дитинства»
визначено, що діти та батьки не
повинні розлучатися всупереч їх волі,
за винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили, і під час
вчинення дій, пов'язаних з розлученням
дитини з одним або обома батьками, а
також інших дій, що стосуються дитини,
в порядку, встановленому законом,
судом заслуховується думка та
побажання дитини.

Відповідно до статтей 9, 12 Конвенції
про права дитини ООН від 20.11.1989 року
Дитина забезпечена правом вільно
висловлювати погляди з усіх питань,
що торкаються дитини, причому поглядам
дитини приділяється належна увага
згідно з її віком і зрілістю. 3 цією
метою дитині, зокрема, надається
можливість бути заслуханою в ході
будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо
або через представника чи
відповідний орган у порядку,
передбаченому процесуальними нормами
національного законодавства. Також
дитина забезпечена правом на те, щоб не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур,
що таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у
тому чи іншому випадку, наприклад,
коли батьки жорстоко поводяться з
дитиною або не піклуються про неї,
або коли батьки проживають роздільно
і необхідно прийняти рішення щодо
місця проживання дитини.

З наведеного слідує, що в сім'ї
відповідача все ж таки наявна
небезпеки для життя, здоров'я та
морального виховання дитини, однак
вона виникла не з причин, які залежать
від поведінки чи діяльності
відповідача ОСОБА_2, тому суд вважає
невірним спосіб обраний позивачем для
захисту прав дитини, і відсутні
підстави для застосування до
відповідача такої санкції, як
відібрання дитини на підставі ст. 164, 170
СК України.

З урахуванням викладеного, у
задоволенні позову слід відмовити, а у
зв'язку із встановленим у судовому
засіданні обставинами та з метою
захисту прав дитини відреагувати
шляхом винесення окремої ухвали.

На підставі ст.ст. 164, 170 СК України,
ст.ст. 11, 14 ЗУ «Про охорону дитинства»,
ст.ст. 9, 12 Конвенції про права дитини
ООН від 20.11.1989 року, керуючись ст.ст. 10, 60,
88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В :

У задоволенні позову Органу опіки та
піклування Ківерцівської районної
державної адміністрації в інтересах
малолітнього ОСОБА_3, третя особа
прокуратура Ківерцівського району
Волинської області, до ОСОБА_2 про
відібрання дитини від матері без
позбавлення її батьківських прав -
відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Волинської області через
Ківерцівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Ківерцівського районного суду
В.В. Корецька