Справа №2/489/1593/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року Ленінський районний
суд м. Миколаєва, у складі: головуючого -
судді Рум'янцевої Н.О., при секретарі -
Ляшик С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, вказавши,
що 21.08.2006р. між Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль»
(правонаступник - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 014/08-112/52738, за яким
банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 60000,00
грн. строком до 21.08.2013р. зі сплатою за
користування кредитом 17,00% річних, а
останній зобов'язався належним чином
використати та повернути банку суму
отриманого кредиту, а також
здійснювати його погашення та
відсотків за користування - у валюті, що
відповідає валюті кредиту, щомісячно,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором сторони по
справі уклали іпотечний договір від
21.08.2006р.

Банк умови кредитного договору виконав
шляхом надання ОСОБА_3 кредит у сумі
60000,00 грн..

Вказані умови кредитного договору
позичальником систематично
порушувалися. Він своєчасно взяті на
себе зобов'язання не виконував. В
результаті утворилась заборгованість,
яка станом на 16.04.2014р. складає 31235,72 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 31235,72 грн. звернути стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
шляхом продажу на прилюдних торгах
відповідно до діючого законодавства
України у межах процедури виконавчого
провадження, звернення стягнення на
майно через органи Державної
виконавчої служби України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
07.08.2014року заперечувала проти позову.

Третя особа в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
причини неявки не повідомив.

Дослідивши зібрані по справі докази,
суд переходить до наступного.

21.08.2006р. між Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль»
(правонаступник - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 014/08-112/52738, за яким
банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 60000,00
грн. строком до 21.08.2013р. зі сплатою за
користування кредитом 17,00% річних, а
останній зобов'язався належним чином
використати та повернути банку суму
отриманого кредиту, а також
здійснювати його погашення та
відсотків за користування - у валюті, що
відповідає валюті кредиту, щомісячно,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором сторони по
справі уклали іпотечний договір від
21.08.2006р., відповідно до якого відповідач
надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка
належить відповідачу на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності, виданого виконкомом
Ленінської районної ради народних
депутатів 02.04.1992р., виданого на підставі
рішення Ленінської районної ради
народних депутатів від 26.03.1992р. № 67
зареєстрованого ММБТІ 02.04.1982р. за № 17490.

Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України не
допускається однобічна відмова від
зобов'язання або зміна умов договору,
зобов'язання повинне виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і норм законодавства.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України
встановлено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 цього
Кодексу, яким врегульовано відносини
позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного
Кодексу якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 цього Кодексу. Відповідно до
положень ст. 536 цього Кодексу за
користування чужими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти у
розмірі, встановленому договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Пунктом 9 кредитного договору
передбачена відповідальність сторін
за порушення умов договору, а саме п. 9.1
кредитного договору встановлено, що за
порушення строків повернення
кредитної заборгованості та відсотків
за користування кредитом, передбачених
положеннями цього договору,
позичальник сплачує кредитору пеню в
розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу, за кожний день прострочення
починаючи з першого дня закінчення
строку виконання зобов'язань,
зазначеного в цьому договорі.

Таким чином, в результаті за
позичальником утворилась
заборгованість, яка станом на 16.04.2014р.
складає 31235,72 грн., що складається з
заборгованості за кредитом - 9011,33 грн.,
заборгованості за відсотками - 2100,56
грн., пені - 20123,83 грн..

Згідно з п. 5.1 іпотечного договору, у
разі порушення ОСОБА_3 основного
зобов'язання або умов цього договору,
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцяти денний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержателя
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Статтею 11 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що майновий поручитель
несе відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням.

Приписами статті 12 вказаного Закону
передбачено, що у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», а також п. 5.2, п. 5.3 та п. 5.4
іпотечного договору, іпотекодержатель
набуває права звернути стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання у наступних випадках: якщо
у момент настання строку виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором вони не будуть виконані, а
саме: при повному або частковому
неповерненні у встановлений кредитним
договором строк суми кредиту; або при
несплаті або частковій несплаті у
встановлені кредитним договором
строки сум процентів; або при несплаті
або частковій несплаті встановлені
кредитним договором строки сум
неустойки (пені, штрафних санкцій).
Іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання за
кредитним договором, забезпеченого
цією іпотекою, а якщо його вимога не
буде задоволена, звернути стягнення на
предмет іпотеки: у разі надання
іпотекодавцем недостовірної
інформації іпотекодержателю згідно п.
2.1 цього договору, в тому числі при не
попередженні іпотекодержателя про всі
відомі іпотекодавцю права та вимоги
інших осіб на предмет іпотеки; у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених цим договором.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється: за рішенням суду; у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса; згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що при задоволенні вимог
щодо звернення стягнення на майно,
судом визначається спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ст. 38
цього закону.

На виконання кредитного договору
Банком було видано кредитні кошти у
розмірі 60000грн..

Впродовж дії договору, відповідно до
наданого розрахунку заборгованості,
відповідачами було сплачено 51306грн.
30коп. по тілу кредиту та 38075грн. 25коп. по
відсоткам. Тобто погашено 85% кредиту та
94% відсотків.

Також Банком визначена пеня у розмірі
20123грн.83коп., що значно перевищує розмір
основного боргу по тілу та відсоткам,
яка в загальному складає 11111грн.89коп..

Роз'ясненнями, наведеними в п. 41
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», визначено,
що при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Таким чином, звертаючи стягнення на
майно, необхідно врахувати
співмірність простроченої
заборгованості з вартістю іпотечного
майна.

Пункт 1.3 іпотечного договору визначає
вартість предмета іпотеки, а саме:
заставна вартість предмета іпотеки
визначається сторонами в сумі 19896,00 дол.
США, що еквівалентно згідно курсу НБУ
на 21.08.2006р. 1 дол. США = 5,05 грн. 100473,00 грн..

Таким чином, борг ОСОБА_3 складає
31235грн.72коп. (враховуючі пеню, що значно
перевищує основну заборгованість) - ця
сума втричі менше вартості
заставленого майна, вартість якого
визначена сторонами за договором
позики у розмірі 19896 доларів США (що
станом на 2006 рік склала 100473грн.).

Крім того, ринкова вартість спірної
квартири на даний час № 106 буд. 140- Г по
вул. Космонавтів у м. Миколаєв на цей
час значно перевищує 100473грн., а від так,
сума боргу явно є неспівмірною
вартості іпотечного майна.

Іншого нерухомого майна у власності
або користуванні у відповідачів не
має, передана в іпотеку квартира є
єдиним місцем для проживання його
власників, доказів зворотного
позивачем не надано.

Позивач не вказує у позовній заяві про
докази, що він зазнав збитків
невиконанням основного зобов'язання
за договором позики з боку відповідача.

Суд вважає, що допущене боржником
порушення основного зобов'язання не
завдає збитків іпотекодержателю, не
змінює обсяг його прав. В той же час
розмір заборгованості за кредитним
договором є не співрозмірним з
вартістю іпотечного майна.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позивач висунув вимогу
неспівмірну з існуючим боргом та не
довів наявність збитків в зв'язку з
порушенням основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

В задоволенні цивільного позову
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з моменту його
оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:
Рум'янцева Н.О.