У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Висоцької В.С.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика» про стягнення коштів,
за касаційною скаргою Національного
Банку України на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 14 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 20 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ПАТ «Банк «Таврика»
про стягнення вкладу, процентів.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 14 березня 2012 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Банк «Таврика» на
користь ОСОБА_4 грошові кошти, що
внесені за договором банківського
строкового вкладу «Пенсійний» (391-550)
№ПСД(391)1475 від 01 грудня 2011 року в сумі 850
тис. дол. США та суму відсотків в
розмірі 14 434,11 дол. США. Вирішено
питання про судові витрати.

У січні 2014 року представник НБУ за
довіреністю - Новіков В.В. подав
апеляційну скаргу на вказане судове
рішення суду першої інстанції, у якій
просив визнати незаконними та
виключити з його тексту наступні
висновки суду: «Постанова
Національного банку України № 548 від
20 грудня 2012 року є підзаконним
нормативним актом, який не тільки
обмежує права вкладника на повернення
вкладу, а й протирічить ч. 2 ст. 1060
ЦК України. А тому враховуючи
конкуренцію норм та юридичну силу
нормативного акту, суд застосовує
норми ЦК України. Також, згідно ст. 56
Закону України «Про Національний банк
України», нормативно-правові акти НБУ
підлягають обов'язковій реєстрації в
Міністерстві юстиції України.
Встановлено, що постанова № 548 - не має
юридичної сили, оскільки не
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України», посилаючись на те, що такі
висновки суду першої інстанції
порушують законні інтереси НБУ, так як
постанова № 548 приймалася НБУ як
суб'єктом владних повноважень на
підставі визначеної законом
компетенції та не підлягає реєстрації
у Міністерстві юстиції України.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
20 січня 2014 року повернуто апеляційну
скаргу представника НБУ за довіреністю
- Новікова В.В. на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 14 березня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Таврика»
про стягнення коштів, у зв'язку з тим, що
оскарженим судовим рішенням не було
вирішено питання про права та обов'язки
НБУ.

У касаційній скарзі НБУ просить
скасувати ухвалене судове рішення суду
апеляційної інстанції та внести зміни
до рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 14 березня 2012 року
виключивши із тексту мотивувальної
частини судового рішення висновки
розміщені в 16-18 абзацах на другій
сторінці судового рішення: «Постанова
Національного Банку України №548 від
20.12.2012 року є підзаконним нормативним
актом, який не тільки обмежує права
вкладника на повернення вкладу, а й
протирічить ч.2 ст.1060 ЦК України. А тому
враховуючи конкуренцію норм та
юридичну силу нормативного акту, суд
застосовує норми ЦК України. Також,
згідно ст. 56 Закону України про
«Національний банк України»,
нормативно-правові акти НБУ підлягають
обов'язковій реєстрації у Міністерстві
юстиції України. Встановлено, що
постанова №548 - не має юридичної сили,
оскільки не зареєстрована в
Міністерстві юстиції України.».

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права, свободи чи
обов'язки, мають право оскаржити в
касаційному порядку рішення суду
першої інстанції після їх перегляду в
апеляційному порядку та рішення й
ухвали апеляційного суду, ухвалені за
результатами апеляційного розгляду.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга
не підлягає розгляду в частині
оскарження рішення суду першої
інстанції, оскільки, як вбачається із
матеріалів цивільної справи, рішення
Солом'янського районного суду м.
Києва від 14 березня 2012 року не
переглядались в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку щодо повернення
апеляційної скарги скаржнику з підстав
передбачених ч. 1 ст. 292 ЦПК України,
відповідно до якої, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Таким чином, так як судовим рішенням
суду першої інстанції питання про
законність постанови НБУ № 548 від 20
грудня 2012 року чи щодо прав та
обов'язків НБУ не вирішувалось, то у
суду апеляційної інстанції не було
правових підстав для задоволення
апеляційної скарги, а тому, підстав
вважати, що висновок суду апеляційної
інстанції є необґрунтованим та таким,
що не відповідає нормам чинного
цивільного процесуального
законодавства відсутні, при цьому
матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права, у зв'язку з чим тому колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного Банку
України відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Висоцька
В.С.,
Фаловська І.М.