Справа № 703/661/14-ц
"23" травня 2014 р. Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
головуючого -судді Компанійця О.В.
при секретарі Кочетковій І.В.,
з участю представника позивача Ситніка
і представника відповідача адвоката
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Смілі заяву
ОСОБА_3 про винесення додаткового
рішення по справі за позовом
Балаклеївської сільської ради
Смілянського району Черкаської
області до ОСОБА_3 про визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку,

встановив:

Балаклеївська сільська рада
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання недійсним державного акта
на право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 622516, виданого 30 березня 2007
року на земельну ділянку площею 0,1312 га.

Ухвалою від 14 травня 2014 року за заявою
позивача позовна заява була залишена
без розгляду.

Стверджуючи, що суд не вирішив питання
про стягнення 1500 грн., сплачених нею
витрат за правову допомогу, позивачка
подала заяву про винесення додаткового
рішення з цього питання.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав заяву.

Представник відповідача просив
розглянути заяву відповідно до вимог
закону.

Заява позивачки ґрунтується на ч. 3 ст. 89
ЦПК України, відповідно до якої в разі
залишення позову без розгляду
відповідач має право заявити вимоги
про компенсацію здійснених ним витрат.
В даному випадку мова йде про визначені
п. 2 ч. 2 ст. 79, ст. 84 ЦПК України витрати на
правову допомогу.

У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про
адвокатуру і адвокатську діяльність»
договір про надання правової допомоги -
домовленість, за якою одна сторона
(адвокат, адвокатське бюро, адвокатське
об'єднання) зобов'язується здійснити
захист, представництво або інші види
правової допомоги другій стороні
(клієнту) на умовах і в порядку,
встановленому договором, а клієнт
зобов'язується оплатити надання
правової допомоги та фактичні витрати,
необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 цього закону
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару, порядок його сплати
визначаються в договорі про правову
допомогу.

Наявний на а.с. 33 договір про правову
допомогу від 7 березня 2014 року не
містить положень про гонорар. В ньому
не зазначено, що адвокат ОСОБА_2 надає
ОСОБА_3 послуги на платній основі,
відповідно, не зазначено форми оплати,
розміру, порядку обчислення і сплати
гонорару.

Подана адвокатом квитанція від 11
квітня 2014 року про оплату за надання
юридичних послуг по справі за позовом
Балаклеївської сільської ради не
містить відомостей про номер справи,
суть позову та про суд, який розглядає
справу; в ній також відсутні посилання
на договір, відповідно до якого
сплачено гонорар.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях. Тому суд не повинен
припускати, що договір від 7 березня 2014
року є оплатним, а також що кошти,
одержані адвокатом ОСОБА_2 згідно з
наведеною квитанцією, є гонораром за
цим договором.

Частина 2 ст. 84 ЦПК України, на яку
посилається відповідачка, визначає, що
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом. Згідно з цією нормою закону
суд може лише обмежити розмір
відшкодування таких витрат.

Оскільки суд не може керуватись
припущенням, що 11 квітня 2014 року
відповідачка здійснила оплату
правової допомоги адвоката ОСОБА_2 саме
по цій справі, а договором про надання
правової допомоги взагалі не
передбачено гонорару адвоката,
керуючись ст. 220 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_3 у відшкодуванні
витрат на правову допомогу.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Черкаської області
через міськрайонний суд протягом 5 днів
з дня її проголошення, набирає законної
сили після закінчення строку на її
оскарження, а в разі оскарження - після
розгляду справи апеляційним судом,
якщо ухвалу не буде скасовано.

Головуючий
О.В. Компанієць