Справа № 359/6576/14-ц Головуючий у І
інстанції Ткаченко Д.В.Провадження №
22-ц/780/5040/14 Доповідач у 2 інстанції
Журба С.О.Категорія 54
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Савченка С. І.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, який
мотивував тим, що наказом генерального
директора ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт» від 06 лютого 2013 року
№364-ос його у зв'язку зі скороченням
штату працівників звільнено з посади
рамп-агента групи перонного
обслуговування відділу оперативного
управління наземним обслуговуванням
базової станції комплексу наземного
обслуговування. При звільненні йому не
було виплачено заборгованість по
заробітній платі та вихідну допомогу.
Просив суд стягнути з ПАТ
«Авіакомпанія «Аеросвіт»
заборгованість за невиплачену
заробітну плату у розмірі 11928,73 грн.,
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку у розмірі 81646,11 грн.
та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з ПАТ
«Авіакомпанія «Аеросвіт» на користь
ОСОБА_2 нараховану, але невиплачену
суму заробітної плати в розмірі 11928,73
грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 4884,81 грн.,
а також моральну шкоду у розмірі 2000,00
грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що
підприємством було порушено ст.116 КЗпП
України, тому воно зобов'язано
виплатити йому середній заробіток за
весь час затримки розрахунку. Суд
першої інстанції вірно констатував
дане порушення, але з незрозумілих
причин стягнув середній заробіток не
за весь час затримки виплати
заробітної плати, а лише за 1 місяць.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. В той же час
оскаржуване рішення не в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
у встановлений законом строк
відповідачем не було проведено
розрахунку із позивачем при
звільненні, тому стягненню підлягають
нарахована, проте невиплачена
заробітна плата в розмірі 11928,73 грн.,
середній заробіток за час затримки при
звільненні в розмірі 4884,81 грн. та
відшкодування спричиненої позивачу
таким порушенням його прав моральної
шкоди у розмірі 2000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 09
липня 2012 року ОСОБА_2 прийнято на
посаду рамп-агента групи перонного
обслуговування відділу оперативного
управління наземним обслуговуванням
базової станції комплексу наземного
обслуговування ПАТ Авіакомпанії
«Аеросвіт». 07 лютого 2013 року ОСОБА_2
наказом генерального директора ПАТ
Авіакомпанія «Аеросвіт» №364-ос від 06
лютого 2013 року звільнено з у зв'язку зі
скороченням штату працівників.

У порушення ст.116 КЗпП України при
звільненні ОСОБА_2 не були виплачені
належні суми заробітної плати та
вихідної допомоги. У відповідності до
довідки ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт»
заборгованість компанії перед
позивачем з виплати заробітної плати
складає 11609,26 грн. Зважаючи на викладене
колегія суддів приходить до висновку
про відповідність рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості із заробітної плати
вимогам закону та обставинам справи. Не
викликають сумніву й висновки суду
щодо часткового задоволення вимоги про
стягнення моральної шкоди. В той же час
за результатами розгляду апеляційної
скарги колегія суддів приходить до
висновку про невідповідність
обставинам справи рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 16 липня 2014 року в
частині стягнення компенсації за час
затримки виплати заробітної плати.

У відповідності до ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно висновків Верховного Суду
України, викладених в постановах,
ухвалених за результатами розгляду
заяв про перегляд судових рішень з
підстави, передбаченої ст. 355 ЦПК
України, установивши під час розгляду
справи про стягнення середнього
заробітку у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення
(коли ж він у цей день не був на роботі -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок),
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а в разі непроведення його
до розгляду справи - по день
постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Відсутність коштів у
роботодавця не виключає його
відповідальності.

Згідно з пунктом 8 Постанови Кабінету
Міністрів України №100 від 8 лютого 1995
року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного заробітку на число
робочих днів. Середньоденна заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів.

Як вбачається із довідки ПАТ
Авіакомпанія «Аеросвіт» середньоденна
заробітна плата ОСОБА_2 становить 232
грн. 61 коп. За грудень 2012 року та січень
2013 року позивач з 42 робочих днів
фактично відпрацював 36 та отримав
загальну заробітну плату 8374,09 грн.
Таким чином його середньомісячна
заробітна плата становить 4884,89 грн.

При розгляді справи судом першої
інстанції вірно були наведені правові
норми, що визначають розмір середнього
заробітку, який має виплачуватися при
затримці виплати заробітної плати
працівнику, в той же час ним не було
взято до уваги, що середній заробіток
має виплачуватися за весь час такої
затримки, відтак сам загальний розмір
компенсації, що має бути стягнута з
відповідача на користь позивача, судом
було визначено невірно. Виходячи з
розміру середньої заробітної плати
позивача, встановленої за вищевказаною
методикою, та враховуючи термін
прострочення (з 07.02.2013 року по 08.07.2014
року) до стягнення з відповідача на
користь позивача підлягає 81646,11 грн.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції не в повній мірі
ґрунтується на матеріалах справи,
ухвалене з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню в частині стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку з ухваленням в цій
частині нового рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 256, 259, 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2014 року в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку змінити, стягнувши з
приватного акціонерного товариства
Авіакомпанія «Аеросвіт» на користь
ОСОБА_2 81646 (вісімдесят одну тисячу
шістсот сорок шість) гривень 11 копійок
в якості середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати за
період з 07.02.2013 року по 08.07.2014 року.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства Авіакомпанія «Аеросвіт» в
дохід держави судовий збір у розмірі 956
(дев'ятсот п'ятдесят шість) гривень 66
копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий:

Судді: