АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Зотько Т.А.
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Шуліки
АліниВолодимирівни, яка діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК», на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 17 липня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 17 липня 2014 року відмовлено
в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «Приватбанк» просить вказане
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» задовольнити в повному
обсязі. Посилається на те, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
порушенням положень норм
матеріального та процесуального права.
Звертає увагу суду на те, що згідно з п.
п. 9.12, 9.3 Умов та правил надання
банківських послуг, які є складовою
договору про надання банківських
послуг, сторони визначили, що договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу про
припинення договору, він автоматично
пролонгується на такий же строк.
Картрахунок ОСОБА_2 було відкрито на
невизначений термін. Відтак, сторони
фактично домовилися про збільшення
строку позовної давності стосовно
виконання умов договору згідно з ст. 259
ЦК України, встановивши строк дії
договору рівний строку дії
картрахунку. Крім того, відповідачка не
зверталася до банку із заявою про
закриття картрахунку, у зв'язку з чим
строк дії її картки було продовжено на
той саме строк. Суд не звернув уваги на
те, що 14 грудня 2011 року ОСОБА_2 було
здійснено погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 450,00 грн.,
що свідчить про переривання строку
позовної давності відповідно до ч. 1 ст.
264 ЦК України. Таким чином, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за спливом
позовної давності.

В апеляційній інстанції представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав
апеляційну скаргу та просить її
задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася,
повідомлена про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення представника ПАТ
КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27 липня 2005 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк) і ОСОБА_2
(клієнт) було укладено договір №
SAMDN1769 про відкриття картрахунку і
обслуговування кредитної карти.
Відповідно до п. 1.1., 6.2. договору банк
відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок та
надав кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії в
розмірі 5000,00 грн. на строк по 26 липня 2007
року включно, а ОСОБА_2 зобов'язалась
погашати заборгованість шляхом
внесення за період оплати з 01 по 30 число
кожного місяця на картковий рахунок
щомісячних платежів в розмірі 7 % від
загальної суми використаних кредитних
ресурсів. Даний платіж включає в себе
проценти, нараховані за звітний місяць,
і частину заборгованості за кредитом
(а. с. 78-79).

Згідно з п. 1.1. вказаного договору
базова процентна ставка по кредиту на
момент підписання цього договору
складає 3,00 % в місяць з розрахунку 360
днів в році. На прострочену частину
заборгованості за кредитом банк
нараховує проценти, виходячи з
подвійної базової процентної ставки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» порушило перед
судом питання про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за договором №
SAMDN1769 про відкриття картрахунку і
обслуговування кредитної карти від 27
липня 2005 року, яка відповідно до
наданих ним розрахунків станом на 14
жовтня 2013 року становить 33461,45 грн., з
яких: заборгованість кредитом - 4897,09
грн., заборгованість за процентами -
28564,36 грн., в тому числі, несплачені
проценти на поточну заборгованість -
21,67 грн., несплачені проценти на
прострочену заборгованість - 28542,69 грн.
(а. с. 4-5).

Установивши, що відповідачка належним
чином зобов'язання за договором
№SAMDN1769 про відкриття картрахунку
і обслуговування кредитної карти від 27
липня 2005 року не виконує, внаслідок
чого утворилася заборгованість, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку зі
спливом позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до положень п. п. 1.1., 6.2.
договору № SAMDN1769 про відкриття
картрахунку і обслуговування
кредитної карти для виконання
операцій, передбачених договором, банк
надав клієнту платіжну картку строком
дії на два роки. Кінцевим терміном
погашення заборгованості за кредитним
договором сторонами було визначено 26
липня 2007 року.

З позовом до суду про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося лише 24 жовтня 2013 року, тобто
більш ніж через шість років після
настання строку виконання зобов'язання
в повному обсязі.

Під час розгляду справи, судом першої
інстанції відповідно до ухвали про
забезпечення доказів від 18 березня 2014
року у ПАТ КБ «ПриватБанк»
витребовувалася інформація щодо
продовження строку дії картки, виданої
на ім'я відповідачки. Вказана
інформація позивачем суду надана не
була.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» у зв'язку зі спливом
позовної давності.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про переривання
позовної давності.

В обґрунтування доводів скарги,
представником ПАТ КБ «ПриватБанк» до
апеляційної скарги було долучено
виписку по особовому рахунку ОСОБА_2, з
якої вбачається, що відповідачка
декілька разів вносила платежі в
рахунок погашення заборгованості за
кредитом, 14 грудня 2011 року
відповідачкою було сплачено 450,00 грн. (а.
с. 92-93).

Долучений до апеляційної скарги ПАТ КБ
«ПриватБанк» документ не підлягає
дослідженню судом апеляційної
інстанції, оскільки не був предметом
дослідження суду першої інстанції. ПАТ
КБ «ПриватБанк» не надало доказів на
підтвердження поважності причин
ненадання вказаного документу під час
розгляду справи судом першої
інстанції.

Також, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на положення п. п.
9.12, 9.3 Умов та правил надання
банківських послуг, оскільки у
договорі № SAMDN1769 про відкриття
картрахунку і обслуговування
кредитної карти від 27 липня 2005 року,
який було укладено з ОСОБА_2, відсутні
будь-які посилання на вказану Умови.
Крім того, відповідні документи
відсутні і в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни, яка діє на підставі
довіреності від імені та в інтересах
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
відхилити, а рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 17 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді