АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/7258/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Стельмащук П.Я. Провадження
№ 22-ц/789/585/14 Доповідач - Парандюк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Ходоровського М. В., Храпак Н.
М.,

при секретарі - Матусів Ю.Б.

з участю сторін - представника
апелянта - Горохівського А.М.;
відповідача ОСОБА_2 та його
представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Тернопільської міської ради на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 26 березня 2014 року у справі за
позовом Тернопільської міської ради до
ОСОБА_2 про визнання відповідача таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням у гуртожитку по
АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації, колегія
суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року Тернопільська
міська рада звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2 про визнання його
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням у гуртожитку по
АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що в результаті
банкрутства у 2007 році товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комплекс-Сервіс» гуртожиток по
АДРЕСА_1, на підставі ухвали
господарського суду Тернопільської
області від 07.06.2007р., клопотання
регіонального відділення фонду
державного майна України в
Тернопільській області, рішення
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради від 21.06.2007р., передано в
комунальну власність м. Тернополя.
Згідно даних адресно-довідкового бюро
УМВСУ в Тернопільській області, в
даному гуртожитку зареєстрований
відповідач. Однак, з моменту передачі
приміщень гуртожитку до комунальної
власності і по день подачі позову до
суду відповідач в гуртожитку не
проживає, гуртожиток використовується
як готель. Окрім того, згідно
інформації ТзОВ «Міське бюро технічної
інвентаризації», відповідачу належить
будинковолодіння по АДРЕСА_2. Отже,
позивач вважає, що відповідач тривалий
час не проживає в гуртожитку по
АДРЕСА_1, має інше житло, та посилаючись
на статті 72, 107, 127 ЖК України просить суд
визнати його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
гуртожитку та зняти з реєстрації в
цьому гуртожитку.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 26 березня 2014
року у задоволенні позову
Тернопільської міської ради до ОСОБА_2
про визнання відповідача таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням гуртожитком по АДРЕСА_1 та
зняття відповідача з реєстрації в
гуртожитку - відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник Тернопільської міської
ради просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на те, що суд
не в повному обсязі з'ясував обставини
справи, дав неналежну оцінку доказам у
справі, що призвело до порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, дана невірна оцінка зібраним
доказам.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст. 308 ЦПК України -
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що 06.09.1999р. ВАТ
Тернопільський РМЗ «Елеваторпром» на
підставі спільното рішення
адміністрації та профспілкового
комітету від 06.09.1999р., видало ордер
гр. ОСОБА_2, який працює у ВАТ
Тернопільський РМЗ «Глевагорпром» на
право зайняття з сім'єю жилої площі в
гуртожитку по АДРЕСА_1.

29.11.2005р. ТзОВ «Комплекс-Сервіс»,
на підставі спільного рішення зборів
засновників товариства та
профспілкового комітету від 20.11.2005р.,
видало ордер №1 серія 1гр. орисову В.О.,
який працює у ТзОВ «Комплекс-Сервіс»,
на право зайняття з сім'єю з 4 чоловік
жилої площі в гуртожитку АДРЕСА_1
розміром 141 кв.м. Склад сім"ї: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4-
дружина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5- дочка,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6- син.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 07.06.2007р. по
справі №10/Б-485 зобов'язано ліквідатора
ТОВ «Комплекс-Сервіс» передати до
комунальної власності м.Тернополя в
особі Тернопільської міської ради, а
Тернопільську міську раду прийняти по
Акту прийому-передачі від ТОВ
«Комплекс-Сервіс» об'єкт соціальної
сфери, без додаткових умов: гуртожиток
по АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
29.07.2008р. виконавчим комітетом
Тернопільської міської ради,
Тернопільській міській раді на праві
комунальної власності, на підставі
рішення виконкому Тернопільської
міської ради №795 від 21.06.2007р., належить
гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 297,7 кв.м., що
складається із наступних приміщень: 1
сх. кліт.пл. 15,7 кв.м., 1-10 прим. пл. 14 кв.м.,
1-11 хол пл. 34,0 кв.м., 1-1 кор. пл. 4.3 кв.м., 1-2
житл.пл. 22,8кв.м., 1-3 санвуз. пл., 5.0 кв.м, 2-1
кор. пл. 3,2 кв.м., 2-2 санвуз. пл. 4.7 кв.м., 2-3
житл. пл. 19.3 кв.м., 3-1 кор. пл. 3.0 кв.м., 3-2
санвуз. пл. 4.9 кв.м., 3-3 житл. пл. 19.4 кв.м., 4-1
кор.пл. 3.8 кв.м., 4-2 житл. пл. 22.3 кв.м., 4-3
санвуз. пл. 5,4 кв.м, 5-1 кор. пл. 1,9 кв.м., 5-2
санвуз. пл. 3.8 кв.м., 5-3 житл. пл. 23.3 кв.м., 6-1
житл. пл. 16.1 кв.м., 6-2 санвуз. пл. 3,7 кв.м., 7-1
житл. пл. 17.2 кв.м., 7-2 санвуз. пл. 3.9 кв.м., 8-1
техн. кімн. пл., 9.2 кв.м., II кор.пл. 21,6 кв.м.,
III сх. кліт. пл. 15.2 кв.м.

29.07.2008р. ТзОВ «Міське бюро
технічної інвентаризації»
(м.Тернопіль) видало витяг №19697456 про
реєстрацію права комунальної
власності Тернопільської міської ради
на нерухоме майно гуртожиток за
адресою м. Тернопіль, АДРЕСА_1.

Відповідно до листа ТзОВ «Міське
бюро технічної інвентаризації» (м.
Тернопіль №5269/07-2 від 30.06.2011р., станом на
25.06.2011р., відповідачу належить
будинковолодіння по АДРЕСА_2.

Згідно довідки УДМС України в
Тернопільській області від 05.02.2014р. та
паспорта, ОСОБА_2 зареєстрований в
АДРЕСА_1 з 24.09.1994р.

Вироком Тернопільського
міськрайонного суду від 11.07.2011р. ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні злочинів,
передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ч1 ст. 357,
ст.357 КК України і па підставі ч.1 ст.70 КК
України за сукупністю злочину шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим остаточно визна ОСОБА_2
покарання у виді 5 років позбавлення
волі з конфіскацією всього належ йому
на праві власності майна. Строк
відбуття покарання рахувати з 21.05.2010р.

Згідно довідки серії ХАР №02196,
виданої ОСОБА_2 начальником установи
арештного дому Диканівської виправної
колонії Харківської області (№12), він
відбував покарання в установах ДКВС з
21.05.2010р. по 25.10.2013р., звідки звільнений за
постановою Червонозаводського райсуду
м. Харкова від 17.10.201Зр. на підставі
ст.81КК України умовно-достроково від
подальшого відбування покарання у виді
позбавлення волі на строк 1 рік 7
місяців 4 дні і прямує до місця
проживання АДРЕСА_1.

Таким чином, станом на день
звернення до суду (18.04.201Зр.). відповідач
перебув у місцях позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 07.02.2013р.,
позивач в законний спосіб, шляхом
отримання ордерів, набув права
користування приміщеннями у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (в
подальшому адреса змінилась на
АДРЕСА_1).

Як вбачається із позовної заяви,
пояснень представника апелянта в
апеляційній інстанції, що підставою
для визнання ОСОБА_2, втратившим право
на житлове приміщення в гуртожитку є
те, що йому на праві власності належить
будинковолодіння по АДРЕСА_2. (а.с.20).

Відповідно до ст.107 ЖК України,
наймач жилого приміщення вправі за
згодою членів сім'ї в будь-який час
розірвати договір найму. У разі вибугтя
наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Проаналізувавши матеріали
справи, суд першої інстанції, з яким
погоджується колегія, вірно прийшов до
переконання, що позивачем у
відповідності до вимог п.11 Постанови
Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985р. «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», так як позивачем не наведено
будь-яких фактичних даних, які свідчать
про обрання відповідачем іншого
постійною місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресовка кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо) не
представлено, а судом не здобуто
доказів щодо дня вибуття по ст. 107 ЖК
України ОСОБА_2 з приміщення спірного
гуртожитку на інше постійне місце
проживання в зв"язку з набуттям права
власності на будинковолодіння. Із
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 12.02.2014 р.,
вбачається, що ТзОВ "Акція" (вважає, що
спірні приміщення належать йому на
праві приватної власності) зобов"язано
не чинити перешкод ОСОБА_2 в
користуванні гуртожитком, тобто це
свідчить про те, що останній продовжує
користуватись спірним гуртожитком.

Крім того, колегія суддів не бере
до уваги акт обстеження приміщень від
19.03.2013р., оскільки даний акт не може бути
належним доказом використання
відповідачем приміщення гуртожитку не
за призначенням, у зв'язку із тим, що
даний акт складений в той час коли
ОСОБА_2 перебував у місцях позбавлення
волі і не міг вчиняти дії про які
йдеться в акті. А також, щодо вивіски
«Готель» - правова оцінка не на користь
позивача надавалась в рішенні
апеляційного суду Тернопільської
області від 07.02.2013 року. Крім того, цим
же рішенням Тернопільській міській
раді відмовлено у виселенні ОСОБА_2 із
даного гуртожитку.

Що ж стосується посилання
представника апелянта на незаконність
ордерів від 06.09.1999р. і 29.11.2005р., виданих
ОСОБА_2, то суд підставно не взяв їх до
уваги, так як це не було предметом
дослідження, оскільки у відповідності
до ст. 11 ч.1 ЦПК України - суд розглядає
спір в межах заявлених вимог і на
підставі представлених доказів.

Що ж стосується будинковолодіння
ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, то в апеляційній
інстанції ОСОБА_2 та його представники
пояснили, що даний житловий будинок був
демонтований, продовжуються
будівельні роботи, не введений в
експлуатацію(самочинне будівництво -
оглянуто технічний паспорт).

Таким чином, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313- 315, 324, 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу
Тернопільської міської ради -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 26 березня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк