Справа № 569/7212/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року

Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді -
Кучиної Н.Г.

при секретарі - Прокопчук Л.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача КП
«Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації» - Ящука О.

представника співвідповідача УЖКГ
виконавчого комітету Рівненської
міської ради- Мазур Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства «
Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації, управління житлово-
комунального господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради про зобов»язання
начальства « КП Рівненське міське
бюро технічної інвентаризації»
видати свідоцтво про право власності
на квартиру,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до
комунального підприємства «
Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації про зобов»язання
начальства « КП Рівненське міське
бюро технічної інвентаризації»
видати свідоцтво про право власності
на квартиру.

Ухвалою суду від 28 серпня 2014
року до участі у справі було
залучено управління житлово-
комунального господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що згідно наказу Фонду державного
комунального майна від 22.12.1993 року №786
АБ йому, як ветерану праці, було
передано у приватну власність квартиру
згідно ст.6 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду». Під час
оформлення спадщини на квартиру було
з'ясовано, що свідоцтво №320-245 від 23.12.1993
року втрачене. В 2004 році він подав
оголошення в газету «Афіша», з
повідомленням про втрату свідоцтва
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загублене свідоцтво вважати
недійсним. В той же період він
звернувся до начальника КП «Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації»
з заявою до якої додав опубліковане в
пресі повідомлення про втрату
свідоцтва про право власності на
квартиру для отримання свідоцтва.
Проте, посадовими особами відповідача
у видачі свідоцтва йому було
відмовлено. Просить суд, свідоцтво
про право власності на квартиру, яке
з»явилось під час втрати ним
свідоцтва і яке не відповідає
документам приватизації квартири-
скасувати, зобов»язати начальника КП «
Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації» видати ОСОБА_1
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, відповідно
документів приватизації.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав підстав, викладених у
позовній заяві, просив позов
задоволити повністю.

Представник відповідача КП « РМ БТІ» -
Ящук О.В., в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, суду пояснив, що як
на час видачі свідоцтва про право
власності, так і на час розгляду
справи у суді КП РМ БТІ не було
органом приватизації державного
житлового фонду в м.Рівне, відповідно
не видавало і не видає свідоцтва
про право власності, а лише
здійснювало підготовку документів на
приватизаці державного майна. З
підстав, викладених в запереченнях по
справі, просив в задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача УЖКГ
виконавчого комітету Рівненської
міської ради - Мазур Л.І. позовні
вимоги не визнала, суду пояснила, що 23
грудня 1993 року Фондом державно-
комунального майна міської Ради
народних депутатів видано свідоцтво
про право власності на житло ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а саме
на квартиру АДРЕСА_1. Свідоцтво на
право власності було видано на 5
осіб, що проживали у вказаній
квартирі. Таким чином, вимоги ОСОБА_1,
що замість втраченого свідоцтва від
23.12.1993 року має бути видане нове
свідоцтво на право власності лише на
нього є безпідставними, такими, що не
ґрунтуються на вимогах закону.
Просила суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, повно, всебічно
та об'єктивно дослідивши матеріали
справи, та оцінивши їх в сукупності,
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно наказу
Фонду державного комунального майна
від 22.12.1993 року №786 АБ Кобилянському, як
ветерану праці, було передано у
приватну власність квартиру згідно ст.6
ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду». ( а.с.5)

Відповідно до вищезгаданого наказу
було видано свідоцтво про право
власності на житло від 23.12.1993 року
№320-245.( а.с. 76)

З оглянутого в судовому засіданні
свідоцтва про право власності на
житло від 23.1.2 1993 року вбачається, що
Фонд державно- комунального майна
міської Ради народних депутатів
засвідчує, що квартира, яка
знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно
належить на праві приватної
спільної сумісної власності
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до ст. 8 ЗУ « Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19.06.1992 ( чинного на час
приватизації спірної квартири)
передача займаних квартир
(будинків), здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку) в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Відповідно до переліку
документів і порядку їх оформлення
при передачі державного житла у
власність громадян, затвердженого
наказом Державного комітету
України по житлово- комунальному
господарству від 15.09.1992 року № 56 п.п.
18-24 передбачено, що громадянин, який
виявив бажання приватизувати займану
ним і членами його сім»ї на умовах
найму квартиру, звертається в орган
приватизації, де одержує бланк заяви,
при наявності пільги на безоплатне
одержання займаного житла до заяви
додається відповідний документ та
подає довідку про склад сім»ї, де
вказуються члени сім»ї наймача, які
прописані та мешкають разом із ним.
Оформлена заява на приватизацію
квартири з доданою довідкою про склад
сім»ї, а також документ, що
підтверджує право на пільгові умови
приватизації подаються громадянином
до органу приватизації…»

З оглянутої в судовому
засіданні заяви ОСОБА_1 вбачається, що
останній просить передати в приватну
спільну сумісну власність квартиру
АДРЕСА_1, ( чотирьохкімнатна на 5
чоловік) У заяві наявні підписи інших
повнолітніх членів сім»ї наймача. (
а.с. 78)

Крім того, з довідки про склад
сім»ї наймача АДРЕСА_1, поданої до
органу приватизації вбачається, що у
вказаній квартирі постійно мешкають
і мають право на житло ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7.( а.с.77)

За таких підстав, в судовому
засіданні встановлено, що на момент
приватизації і подачі документів на
квартиру АДРЕСА_1, у квартирі
проживали п»ять чоловік, які згідно
ЗУ « Про приватизацію державного
житлового фонду України» від 19.06.1992
мали право на передачу їм у
спільну сумісну власність спірної
квартири.

Таким чином, в судовому
засіданні позивачем не підтверджено
належними та допустимими доказами, ту
обставину, що свідоцтво про право
власності на квартиру, не відповідає
документам приватизації квартири.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи, або особа, щодо якої
встановлені ці обставини.

Судовим рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Рівненської області від 14.03.2007 року
встановлено, що « визначити, що на
праві власності ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 належить по 15
частині квартири АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
в тій частині, що має бути видане
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, лише на його ім»я,
не ґрунтуються на вимогах закону та
спростовані вищевказаним судовим
рішенням, яким встановлену ту
обставину, відповідно до якої
визначено, що на праві власності
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
належить по 15 частині квартири
АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що з метою
оформлення спадщини на квартиру ОСОБА_1
звернувся до нотаріуса. Під час
оформлення документів було з'ясовано,
що свідоцтво що свідоцтво про право
власності на квартиру №320-245 від 23.12.1993
року втрачене.

В 2004 році позивач подав оголошення в
газету «Афіша», з повідомленням про
втрату свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1, загублене
свідоцтво вважати недійсним.

В той же період ОСОБА_1 звернувся до
начальника КП «Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації» з заявою до
якої додав опубліковане в пресі
повідомлення про втрату свідоцтва про
право власності на квартиру для
отримання дублікату свідоцтва.

Згідно п.8.6 розділу VIII «Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно»,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002
року та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції від 18 лютого 2002 року за №157/6445
визначено, що у разі втрати або
зіпсування свідоцтва про право
власності органом, який проводив
оформлення права власності на нерухоме
майно, за заявою власника (власників)
або уповноваженої ним (ними) особи, до
якої додається опубліковане в пресі
повідомлення про недійсність
втраченого або зіпсованого свідоцтва
про право власності, видається
дублікат свідоцтва про право
власності.

Тобто, свідоцтво про право власності
видає не КП «Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації», а орган,
який його видавав, і необхідним для
його отримання є звернення всіх
співвласників квартири, а не лише
одного позивача.

Відповідно до абз. 2 п. 8.6 розділу VIII
цього положення встановлено, що за
дорученням органів місцевого
самоврядування та інших органів, які
проводять оформлення права власності,
БТІ можуть здійснити необхідні
підготовчі заходи для видачі дубліката
свідоцтва про право власності. Видача
дублікату свідоцтва, як це передбачено
абзацом 1 цього пункту, здійснює орган,
який, який видав оригінал. Тобто, у
даному разі КП «Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації» є
неналежним відповідачем у цій справі.

На підставі наказу Міністерства
юстиції України №1844/5 від 14 грудня 2012
року, наказ Міністерства юстиції
України №7/5 від 07 лютого 2012 року, яким
було затверджено «Тимчасове положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно», втратив чинність.
Тобто, законодавчо підприємство уже
позбавлено повноважень здійснювати
підготовку документів на видачу
дублікатів свідоцтв про право
власності.

11 лютого 2014 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
№868 від 17 жовтня 2013 року «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав не
нерухоме майно». Пунктом 48 «Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що
дублікати свідоцтв про право
власності, виданих органом місцевого
самоврядування або місцевою
держадміністрацією реєстрація яких
проведена до 01 січня 2013 року відповідно
до законодавства, що діяло на момент
його виникнення, видають державні
реєстратори органів державної
реєстрації прав власності.

Таким чином є безпідставним
зобов'язувати начальника - КП
«Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації» здійснити видачу
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 відповідно до
документів приватизації.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до комунального
підприємства « Рівненське міське
бюро технічної інвентаризації,
управління житлово- комунального
господарства виконавчого комітету
Рівненської міської ради про
зобов»язання начальства « КП
Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації» видати свідоцтво про
право власності на квартиру -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом .

Суддя Рівненського міського суду
Н.Г.Кучина