АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2493/14
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 03 дня
колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Полікарпової О.М.,
Прокопчук Л.П.

При секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Комсомольського
районного суду міста Херсона від 12
червня 2014 року в цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства „Мегабанк" до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

27.02.2014 року публічне акціонерне
товариство „Мегабанк" звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості,
посилаючись на те, що 06 березня 2008 року
між публічним акціонерним товариством
„Мегабанк", яке є правонаступником
відкритого акціонерного товариства
„Мегабанк" було укладено кредитний
договір №80-21 Пв/2008, згідно з яким ОСОБА_4
отримала кредит у сумі 43 000.00 доларів
США з терміном повернення 05 березня 2018
року зі сплатою 13,8 процентів річних.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 15.02.2011 року вказаний
кредитний договір розірвано, стягнуто
солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь
банку заборгованість в загальній сумі
337215 грн.01 коп. та 2634 грн.34 коп., що
включає залишок кредиту - 315134 грн.18 коп.,
залишок нарахованих відсотків 22080 грн.82
коп., штрафи та пеню в розмірі 2634 грн.34
коп., в т.ч. за рахунок звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Станом на 25.02.2014 року заборгованість за
рішенням суду не сплачена в повному
обсязі.

Позивач вказував, що у зв'язку з
неповерненням відповідачами кредиту
за період з 01.11.2009 року по 28.02.2011 рік у
відповідності до п.п.4.1, 7.2, 7.1
кредитного договору були нараховані
проценти за користування кредитом в
сумі 7417.82 долари США та штраф у розмірі
10% від суми несвоєчасно сплачених
процентів, що становить 6704.00 грн., пеня у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочки платежу від
несвоєчасно сплаченої суми, що
становить 8575 грн. 62 коп.

Оскільки ОСОБА_3 є поручителем ОСОБА_4
відповідно до договору поруки,
укладеного 06.03.2008 року між нею та банком
позивач просив стягнути з відповідачів
солідарно суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 7417.82
долари США та 15279 грн.62 коп. нарахованої
неустойки,судові витрати в сумі 823 грн.21
коп.

Рішенням Комсомольського районного
суду міста Херсона від 12 червня 2014 року
позов задоволено та з урахуванням
виправленої описки у рішенні
відповідно до ухвали суду від 30 липня
2014 року вирішено:

стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно на
користь публічного акціонерного
товариства „Мегабанк" заборгованість
за кредитним договором №80/21Пв/2008 в
розмірі 7417.82 долари США та 15279.62 грн.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_4, ОСОБА_3
на користь публічного акціонерного
товариства „Мегабанк" судовий збір у
розмірі 823 грн.21 коп. по 411 грн.61 коп. з
кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 який діє в
інтересах ОСОБА_3 порушує питання про
скасування рішення суду і просить
закрити провадження у справі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні представник позивача -
Скрипніченко Н.М. доводи скарги не
визнала, рішення суду просила залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обгрутованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4, як позичальник у порушення
вимог п.4.1 кредитного договору не
сплатила нараховані банком за період з
01.11.2009 року по 28.02.2011 рік проценти за
користування кредитом в сумі 7417.82
долари США, тому враховуючи, що
відповідачі є солідарними боржниками
стягнув з них зазначену суму
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитом із
застосуванням відповідальності,
передбаченої п.7.2 та 7.1. договору, а саме
6704 грн. штрафу за несвоєчасно сплачені
проценти та 8575 грн. 62 коп. пені за
недотримання строків сплати
нарахованих процентів.

Однак до такого висновку суд прийшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору у оскаржуваній частині.

Так судом встановлено, що 06.03.2008 року
між відкритим акціонерним товариством
„Мегабанк", правонаступником якого є
ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір, за умовами якого
остання отримала кредит у розмірі 43000.00
долари США на строк по 05.03.2018 рік зі
сплатою 13,8% річних за користування
грошовими коштами /а.с. 5-7/.

У забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за кредитним договором 06
березня 2008 року банк уклав із ОСОБА_3
договір поруки, відповідно до умов
якого остання зобов'язалася солідарно
і в повному обсязі відповідати за
виконання зобов'язань позичальником за
наведеною вище угодою.

Відповідно до п.4.2 укладеного
кредитного договору проценти за
користування кредитом сплачуються
позичальником щомісячно не пізніше
двадцять п'ятого числа місяця,
наступного за звітним, а також в день
повного повернення кредиту, на рахунок
нарахованих доходів кредитодавця,
обумовлений п.3.1.2 договору, починаючи з
березня 2008 року.

Отже, сторони кредитного договору
встановили строки виконання боржником
окремих зобов'язань, а саме щомісячну
сплату процентів за користування
кредитом до 25 числа місяця.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як вбачається із наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
кредитним договором №80-21Пв/2008 від
06.03.2008 року та розрахунком неустойки за
договором позичальник ОСОБА_4 не
сплатила проценти за користування
кредитом за період з 01.11.2009 року по
27.02.2011 рік в сумі 7417.82 доларів США, у
зв'язку з чим відповідно до п.7.2
кредитного договору їй нарахований
штраф у розмірі 10% від суми несвоєчасно
сплачених процентів, що становить 6704.00
грн. та пеня в сумі 8575 грн.62 коп.
відповідно до п.7.1 договору (а.с.3), у той
час як з вимогами про стягнення
заборгованості по нарахованим
відсоткам та неустойки банк звернувся
27.02.2014 року.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки (ст..257 ЦК
України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає,
що позовна даність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Як вбачається із технічного
запису судового засідання від 08.04.2014
року та 12.06.2014 року заява про
застосування строку позовної давності
була заявлена представником
відповідача у судовому засіданні під
час розгляду справи в суді першої
інстанції.

Отже, позивач звернувшись до суду
27.02.2014 року з вимогою про стягнення
заборгованості по процентам за
користування кредитом нарахованих за
період з 01.11.2009 року по 27.02.2011 рік
пропустив строк позовної давності,
встановлений ст.257 ЦК України, про
наслідки якої заявлено представником
відповідача у судовому засіданні.
Оскільки неустойка нарахована
позивачем за порушення кредитного
зобов'язання, що мало місце в період з
01.11.2009 року по 27.02.2011 рік, з вимогою про
стягнення суми неустойки банк
звернувся 27.02.2014 року, тобто поза межами
строку позовної давності, встановленої
ст. 258 ЦК України.

Зазначені обставини залишилися поза
увагою суду першої інстанції, а тому
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній частині ухвалено з
порушеннями норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
ст.309 ЦПК України є підставою для його
скасування в цій частині і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3

Оскільки апелянт просив суд скасувати
оскаржуване рішення суду та закрити
провадження у справі, то апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Рішення суду в іншій частині не
оскаржується, тому колегія суддів на
предмет його законності та
обґрунтованості не перевіряє.

Керуючись ст..ст.303,307,309 ЦПК України
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 12 червня 2014 року
в цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
„Мегабанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в частині стягнення
кредитної заборгованості з ОСОБА_3
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, яким відмовити ПАТ „Мегабанк»
в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: