АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/8812/13-ц 22-ц/774/1009/К/14
Справа № 212/8812/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/1009/к/14
Доповідач - Остапенко
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Савіної Г.О.,
Чорнобука В.І.

при секретарі: Чубіній А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 12 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа -Центр з надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Кривий Ріг та
Криворізького району про визнання
правочину недійсним, повернення сторін
у первинний стан, визнання права
власності та перереєстрації
транспортних засобів, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

позивач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3

представник відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_6.

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 третя особа - Відділ реєстрації
- екзаменаційної роботи ДАІ з
обслуговування м. Кривого Рогу та
Криворізького району підпорядкований
УМВС в Дніпропетровській області про
визнання правочину недійсним,
повернення сторін у первинний стан,
визнання права власності та
перереєстрації транспортних засобів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з 24.07.1993 року вони з
відповідачем ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі, який
відповідно до рішення суду розірвано в
квітні 2013 року.

На момент фактично припинених
стосунків між подружжям ОСОБА_4 без
згоди позивача 10 серпня 2012 року, продав
транспортний засіб DODGE NITRO, державний
номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, двигун
01160, кузов НОМЕР_2 , своїй матері ОСОБА_5,
але при цьому безперешкодно
користувався і розпоряджався
зазначеним транспортним засобом на
власний розсуд та займався продажем
зазначеного майна, тобто реєстрація
прав власності за своєю матір'ю ОСОБА_5
відбувалась без настання реальних
правових наслідків.

Таким чином, відповідач фактично не
відчужив майно, воно залишилося у його
володінні та користуванні, а тому,
після уточнення позовних вимог позивач
просила визнати правочин щодо продажу
транспортного засобу DODGE NITRO, державний
номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, двигун
01160, кузов НОМЕР_2 , VOLKSWAGEN T4, державний
номер НОМЕР_3 2000 року випуску ,двигун
НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 та причіпу KNAUS 530,
державний номер НОМЕР_6, 1973 року випуску
, шасі -НОМЕР_7 недійсним, повернути
сторони у первісний стан та
перереєструвати транспортні засоби на
попереднього власника ОСОБА_4, стягнути
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 114, 70 грн..

Ухвалою суду від 21 лютого 2014 року третю
особу замінено на Центр з надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Кривий Ріг та
Криворізького району.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 12 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов
хибного висновку, що довідка рахунок не
є договором купівлі-продажу, оскільки
не містить істотних умов договору, які
є необхідними для договорів даного
виду.

Крім того, судом не взято до уваги, що
позивач не надавала ні усної ні
письмової згоди на продаж
транспортного засобу, що є спільним
майном подружжя, чим порушено її право
як співвласника.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
позовних вимог колегія суддів, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що в період з 24.07.1993
року по квітень 2013 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому
шлюбі.

Відповідно до копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку від
14.04.2010 року, придбав транспортний засіб
DODGE NITRO, державний номер НОМЕР_1, 2007 року
випуску, двигун 01160, кузов НОМЕР_2 , VOLKSWAGEN
T4, державний номер НОМЕР_3 2000 року
випуску ,двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5
(а.с.9)

Відповідно до копії довідки - рахунку
від 10.08.2012 року, автомобіль DODGE NITRO,
державний номер НОМЕР_1, 2007 року
випуску, двигун 01160, кузов НОМЕР_2 , VOLKSWAGEN
T4, державний номер НОМЕР_3 2000 року
випуску, який належав ОСОБА_4 був
проданий його матері ОСОБА_5 за 116 122
грн. 30 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказів в
підтвердження факту укладання
договору купівлі-продажу
транспортного засобу, оскільки довідка
-рахунок не є договором
купівлі-продажу, і не містить істотних
умов, які є необхідними для договорів
даного виду.

Колегія суддів частково не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК
України суд, під час ухвалення рішення,
серед інших питань, вирішує які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст. 60 СК України майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо)самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 368 ч.3 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Пунктом 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» судам
роз'яснено, що, вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Проаналізувавши та оцінивши всі
вищевикладені обставини у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, що спірний транспортний
засіб DODGE NITRO, державний номер НОМЕР_1, 2007
року випуску, двигун 01160, кузов НОМЕР_2 ,
VOLKSWAGEN T4, державний номер НОМЕР_3 2000 року
випуску ,двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5
було придбано в період шлюбу за час
спільного проживання сторін та є
спільною сумісною власністю подружжя.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" передбачена
рівність прав кожного із подружжя на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності
(якщо інше не встановлено домовленістю
між ними) та необхідність взаємної
згоди подружжя на розпорядження
майном, що є об'єктом права його
спільної сумісної власності,
передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі. ОСОБА_4 не
надав належних та допустимих доказів,
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, про те, що даний правочин було
укладено в інтересах сім`ї, а кошти,
отримані ним від продажу спірного
автомобіля, були розподілені між ним та
ОСОБА_2

Як встановлено судом апеляційної
інстанції відповідач ОСОБА_4 на
підставі довідки - рахунку від 10.08.2012
року продав спірний автомобіль, який
було придбано у період шлюбу і
відповідно до вимог ст.60 СК України був
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочин фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього
Кодексу.

Таким чином, правочин укладений 10.08.2012
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виходить за
межі побутового, а тому у відповідності
до вимог ст.ст. 209, 210 ЦК України
підлягає нотаріальному посвідченню
і(або) державній реєстрації.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 65 СК України
встановлено, що дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим з подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і(або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і(або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що у випадках вчинення
правочину щодо розпорядження спільним
майном, який вимагає нотаріального
посвідчення, згода співвласників на
його вчинення має бути висловлена
письмово й нотаріально посвідчена в
порядку, встановленому законодавством.

Як встановлено в суді першої та
апеляційної інстанції ОСОБА_2 згоди на
розпорядження та продаж транспортного
засобу DODGE NITRO, державний номер НОМЕР_1,
2007 року випуску, двигун 01160, кузов
НОМЕР_2 , VOLKSWAGEN T4, державний номер НОМЕР_3
2000 року випуску ,двигун НОМЕР_4, кузов
НОМЕР_5 у відповідності до вимог ч.3 ст.
65 СК України не надавала.

Крім того, представником відповідачів
не надано доказів того, що даний
правочин було укладено в інтересах
сім`ї, а кошти отримані від продажу
транспортного засобу були витрачені на
сім`ю, або розподілені між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 та визнання правочину
вчиненого 10.08.2012 року між продавцем
ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_5, щодо продажу
автомобіля DODGE NITRO, державний номер
НОМЕР_1, 2007 року випуску, двигун 01160,
кузов НОМЕР_2 , VOLKSWAGEN T4, державний номер
НОМЕР_3 2000 року випуску, двигун НОМЕР_4,
кузов НОМЕР_5 недійсним в ? частині, так
як в момент вчинення правочину були не
були додержані вимоги встановлені ст.
203 ЦК України.

Доказів наявності у відповідача
ОСОБА_4 або продажу ним причіпу KNAUS 530,
державний номер НОМЕР_6, 1973 року випуску
, шасі -НОМЕР_7 позивачем ОСОБА_2 суду не
надано, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволені
позовних вимог в цій частині.

Вимоги позивача щодо повернення
в первісний стан колегія суддів до
уваги не бере з наступних підстав

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Пунктом 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
роз'яснено, що реституція як спосіб
захисту цивільного права (ч.1 ст. 216 ЦК)
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину.

Оскільки позивач ОСОБА_2, яка не є
стороною оспорюваного правочину, може
лише вимагати визнання його недійсним
та не може вимагати застосування
реституції між сторонами правочину,
відповідачами у справі, а тому колегія
суддів приходить до висновку, про
відмову в задоволенні позовних вимог
в частині повернення сторін у
первісний стан.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають
стягненню витрати по сплаті судового
збору в сумі 114, 70 грн.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню на підставі п. 3
ст. 309 ЦПК України у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ст. 309, ст.ст. 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И ЛА :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 12 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа -Центр з надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Кривий Ріг та
Криворізького району про визнання
правочину недійсним, повернення сторін
у первинний стан, визнання права
власності та перереєстрації
транспортних засобів задовольнити
частково.

Визнати правочин вчинений 10.08.2012 року
між продавцем ОСОБА_4 та покупцем
ОСОБА_5 недійсним в ? частині щодо
продажу автомобіля DODGE NITRO, державний
номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, двигун
01160, кузов НОМЕР_2 , VOLKSWAGEN T4, державний
номер НОМЕР_3 2000 року випуску, двигун
НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору в сумі
114, 70 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/