Справа № 369/4359/14-ц Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/4442/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі: Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 травня 2014 року
по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
Дармограй М.В.,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з вищевказаною скаргою та
просила постановити ухвалу про її
задоволення, посилаючись на те, що
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
жовтня 2013 року з ОСОБА_3 на її користь
стягнуто 5929 грн. 99 коп. додаткових
витрат на дитину. 25 лютого 2014 року
заявник отримала виконавчий лист, який
28 лютого 2014 року подала до відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції. Однак постановою
від 04 березня 2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
Дармограй М.В. відмовила у відкритті
виконавчого провадження в зв"язку із
незазначенням у виконавчому документі
коду ЄДРПОУ боржника та
індивідуального ідентифікаційного
номеру стягувача, а якщо він від нього
відмовився, то номера і серії його
паспорту. Дану постанову ОСОБА_1 вважає
незаконною, оскільки боржник ОСОБА_3 є
фізичною особою, а не юридичною, тому в
нього не може бути коду ЄДРПОУ, а щодо
її ідентифікаційного номеру, то в заяві
про прийняття виконавчого документу
вона зазначила номер виконавчого
провадження, в якому фігурують ті ж
самі боржник та стягувач, та в якому є
повна інформація щодо них. На підставі
викладеного просила суд визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
Дармограй М.В. щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження, скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 04 березня
2014 року та зобов"язати державного
виконавця Дармограй М.В. прийняти
виконавчий лист до виконання та
відкрити виконавче провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
травня 2014 року скаргу задоволено.
Визнано неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
Дармограй М.В. від 04 березня 2014 року
щодо відмови у відкритті виконавчого
провадження. Скасовано постанову
державного виконавця Дармограй М.В. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження. Зобов"язано державного
виконавця Дармограй М.В. прийняти
виконавчий лист до виконання та
відкрити виконавче провадження.

Не погоджуючись з ухвалою, старший
державний виконавець Дармограй М.В.
подала на неї апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просила ухвалу
скасувати та постановити по справі
нову ухвалу про відмову в задоволенні
скарги ОСОБА_1

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
жовтня 2013 року з ОСОБА_3 на користь
заявника ОСОБА_1 стягнуто 5929 грн. 99 коп.
додаткових витрат на їхню спільну
дитину.

25 лютого 2014 року ОСОБА_1 отримала
виконавчий лист, який 28 лютого 2014 року
подала до відділу державної виконавчої
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції. Постановою від 04
березня 2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
Дармограй М.В. відмовила у відкритті
виконавчого провадження в зв"язку з
невідповідністю виконавчого документу
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме:
незазначенням у виконавчому документі
коду ЄДРПОУ боржника та
індивідуального ідентифікаційного
номеру стягувача, або номера і серії
його паспорту, якщо він через свої
релігійні або інші переконання
відмовився від прийняття
ідентифікаційного номеру.

Постановляючи ухвалу про
задоволення скарги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з її
обґрунтованості, і колегія суддів
погоджується з такими висновками суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим законом, і відповідно,
підставою для вжиття заходів
примусового виконання рішень є
виконавчий документ, пред"явлений до
виконання у визначеному законом
порядку.

Згідно ч. 2 ст. 17 вищевказаного Закону
виконанню підлягають виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

В ст. 18 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено вимоги до
виконавчого документу: виконавчий
документ повинен містити повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім"я (прізвище, власне ім"я та
по-батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб"єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номеру,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача чи боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження"
невідповідність виконавчого документу
вимогам, передбаченим статтею 18 Закону,
є підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Разом з тим, згідно п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державному виконавцю надається право
при здійсненні виконавчого
провадження з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі й конфіденційну.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
відсутність у виконавчому листі
ідентифікаційного номеру стягувача не
є підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

Аналогічна правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 21 травня 2014 року №6-45 цс14,
предметом якої було оскарження дії
державного виконавця. При розгляді
цієї справи Верховний Суд України
зробив правовий висновок, відповідно
до якого вимоги до змісту виконавчого
листа встановлені частиною першою
статті 18 Закону України «Про виконавче
провадження», якою передбачено, що
потрібно зазначати у виконавчому листі
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника (фізичної особи), а пунктом 6
частини першої статті 26 цього Закону
встановлено, що у разі невідповідності
змісту виконавчого листа вимогам
статті 18 державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження. Разом з тим відповідно до
пункту 3 частини третьої статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі й конфіденційну. Отже, не можна
погодитись з висновком суду касаційної
інстанції про те, що відсутність у
виконавчому листі певних даних про
особу боржника є підставою для відмови
державним виконавцем у відкритті
виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Оскільки ухвала
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 травня 2014 року
про задоволення скарги ОСОБА_1
постановлена судом з додержанням вимог
закону, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312
ЦПК України підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: