справа № 619/4850/13-ц
провадження 2/619/222/14
Е М У К Р А Ї Н И
Дергачівський районний суд
в складі: головуючого судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дергачі цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя особа Головне
управління державної міграційної
служби України в Харківській області,
служба у справах дітей Дергачівської
РДА «Про поновлення порушеного права
та усунення перешкод в його
ОСОБА_3 звернувся з позовом в
Дергачівський районний суд
Харківської області до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя особа Головне
управління державної міграційної
служби України в Харківській області,
служба у справах дітей Дергачівської
РДА про поновлення порушеного права та
усунення перешкод в його здійсненні.
ОСОБА_3 просив суд визнати, що він є
єдиний власник житлового будинку
АДРЕСА_3, має виключне право володіти,
користуватися та розпоряджатися
кімнатами № 23 та 24 свого будинку на
свій розсуд; визнати, що ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 не мають права володіти,
користуватися та розпоряджатися
будь-якими приміщеннями, в тому числі
кімнатами № 23 та 24, будинку АДРЕСА_3;
поновити його порушене право власності
шляхом витребування кімнат № 23 та 24
будинку АДРЕСА_3 із чужого незаконного
володіння ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7; усунути перешкоди у здійсненні
його права власності шляхом виселення
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з кімнат
№ 23 та 24 будинку АДРЕСА_3.
В підтвердження позову позивач
посилається на те, що йому на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 09.11.2010
року належить житловий будинок літ.А-2 у
цілому за адресою: АДРЕСА_3. Державна
реєстрація його права власності
проведена комунальним підприємством
технічної інвентаризації «Інвенрос»
12.11.2010 року, реєстровий № 118.
У кімнатах № 23 та 24 належного ОСОБА_3
житлового будинку фактично мешкають
відповідачі та користуються цими
кімнатами, без будь-яких правових
підстав. Ці кімнати відповідачам
ніколи та ніким не надавалися у
користування, що підтверджується
довідкою попереднього власника TOB
«Галлан ЛТД». Будь-які зобов'язання у
ОСОБА_3 перед відповідачами відсутні.
Ніяких договорів та угод між ОСОБА_3 та
відповідачами не укладалося.
Відповідачі свавільно захопили
належні йому кімнати та оселилися там.
Ці дії відповідачів порушують його
ОСОБА_3 не бажає щоб відповідачі
користувалися його майном та мешкали у
належному йому житловому будинку.
Згідно до ст. 41 Конституції України:
«Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
Діями відповідачів у справі, які
мешкають у належному ОСОБА_3 на праві
приватної власності будинку,
порушується всі складові його права
власності: володіти своєю власністю,
тобто безпосередньо мати можливість
проживати у належному його будинку,
приходити туди у будь-який час та
взагалі там знаходитись; користуватися
своєю власністю, тобто отримувати від
своєї власності грошовий дохід або
іншу користь; розпоряджатися своєю
власністю, тобто визначати: хто, коли та
як буде використовувати його
власність, та чи буде це робити взагалі.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Згідно до ч.7 ст.319 ЦК України діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Будь-яких підстав для користування
відповідачами його майном без його
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ч.2 ст.2 закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»:
«Реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження». Таким чином, факт наявності
у відповідачів зареєстрованого місця
проживання у належному ОСОБА_3 будинку
у неіснуючий квартирі №25/26 не надає їм
жодних прав, в тому числі не надає
пожиттєвого права безоплатно
користуватися його приватним будинком
(проживати у будь - яких кімнатах його
приватного будинку), з іншого боку, не
обмежує ОСОБА_3 у здійсненні його прав
власника та не зобов'язує його
безоплатно надавати своє майно у
безстрокове користування
Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України
володільцем чужого майна є особа, яка
фактично тримає його у себе. Тобто,
відповідачі є фактичними володільцями
кімнат № 25 та 26 належного йому на праві
приватної власності будинку.
Згідно до ст.398 ЦК України право
володіння виникає на підставі договору
з власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.
Договір між ОСОБА_3 як власником
будинку та відповідачами, які фактично
користуються (володіють) кімнатами № 23
та 24 належного особисто його житлового
будинку про користування його майном -
не укладався. Не укладався такий
договір з відповідачами і попередніми
власниками будинку. Будь-яких інших
підстав для володіння ОСОБА_3 майном у
відповідачів немає і бути не може.
Таким чином відповідачі є
недобросовісними володільцями його
Відповідно до п.2 ч.1 ст.399 ЦК України,
право володіння припиняється у разі
витребування майна від володільця
власником майна або іншою особою.
Так, 14.03.2013 року ОСОБА_3 цінним листом із
описом вкладення була направлена на
адресу відповідачів вимога про
звільнення кімнат №23 та 24 належного
йому будинку АДРЕСА_3, у строк до 29.03.2013
року. У встановлений строк ОСОБА_3
законні вимоги відповідачами не
Згідно до ст.400 ЦК України
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
Відповідно до ст.387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.
Для захисту свого права приватної
власності та всіх його складових,
ОСОБА_3 змушений подати позов до суду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
представник ОСОБА_8 підтримали позовні
вимоги та про обставини справи
пояснили, як указано вище.
ОСОБА_3 просив суд визнати, що він є
єдиний власник житлового будинку
АДРЕСА_3, має виключне право володіти,
користуватися та розпоряджатися
кімнатами № 23 та 24 свого будинку на
свій розсуд; визнати, що ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 не мають права володіти,
користуватися та розпоряджатися
будь-якими приміщеннями, в тому числі
кімнатами № 23 та 24, будинку АДРЕСА_3;
поновити його порушене право власності
шляхом витребування кімнат № 23 та 24
будинку АДРЕСА_3 із чужого незаконного
володіння ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7; усунути перешкоди у здійсненні
його права власності шляхом виселення
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з кімнат
№ 23 та 24 будинку АДРЕСА_3.
У судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_9 заперечувала
проти позову у повному обсязі
обґрунтовуючи безпідставністю
позовних вимог вказавши, що підстав для
задоволення позову позивач не надав.
Представник третьої особи: Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
Дубровіна А.В. в судове засідання не
з'явилася, згідно заяви, проти позову не
заперечує, просить суд розглядати
справу без її присутності.
Представник третьої особи: служба у
справах дітей Дергачівської РДА в
судове засідання не з'явився, причину
неявки суд не повідомив, про час та
місце справи був належним чином
Суд, заслухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, дослідивши
докази приходить до висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 09.11.2010 року,
посвідченого ОСОБА_11. приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області, ОСОБА_3 придбав у власність
гуртожиток літ. «А-2», загальною площею
886.20 м., що знаходиться за адресою:
З витягу про державну реєстрацію прав
№ 27986478 від 12.11.2010 року. Дергачівським
комунальним підприємством технічної
інвентаризації «Інвенрос»
зареєстровано право власності за
ОСОБА_3 на гуртожиток, який
розташований за адресою: АДРЕСА_3
Дергачівського району Харківської
Згідно довідки КПТІ «Інвенрос» від
31.03.2011 року вих. № 6145 гуртожиток в
АДРЕСА_3 зареєстровано по праву
приватної власності в цілому за ОСОБА_12
згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського МНО від 09.11.2010 року р. № 1806.
Даними адресно-довідкового підрозділу
ГУ ДМС України в Харківській області
підтверджено, що ОСОБА_4, зареєстрована
з лютого 1989 року за адресою: АДРЕСА_3,
ОСОБА_5, зареєстрований з 09 лютого 1989
року за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_6,
зареєстрована з 18 листопада 2009 року за
адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_7 за зазначеною
адресою не зареєстрований.
Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилаються сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову з наступних мотивів.
Відповідно до ст. 6 ЖК УРСР, жилі будинки
і жилі приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у встановленому
порядку як службових жилих приміщень і
Як вбачається з матеріалів справи
житлова будівля, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_3 є гуртожитком.
Гуртожиток, розташований за адресою:
АДРЕСА_3, перебував на балансі
Державного підприємства Пересувна
механічна колона №5 Тресту
«Харківагробуд», який у 80-тих роках був
заселений працівниками тресту
«Харківагробуд» ПМК №5.
Вказаний факт було встановлено,
зокрема, постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
Вказаною постановою адміністративного
суду також було підтверджено, що
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_3, має статус
Крім того, факт перебування вказаного
гуртожитку у 80-х роках на балансі
Тресту «Харківагробуд», а потім на
балансі ПМК №5 Тресту «Харківагробуд»,
також підтверджується поясненнями
колишнього начальника ПМК ОСОБА_13
Судом встановлено, що ОСОБА_5 працював
на ДП ПМК №5 Тресту «Харківагробуд», у
зв'язку з чим йому та його сім'ї у
користування була надана житлова площа
у вказаному гуртожитку.
Згідно інформації, що міститься у
домовій книзі та паспортах
відповідачів, місце проживання ОСОБА_5
у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3, було
зареєстровано 10.02.1989 року, ОСОБА_4 -
10.02.1989 року, ОСОБА_6 - 20.12.2003 року. Тобто,
відповідачі проживають у
вищевказаному гуртожитку вже понад
двадцять п'ять років.
Заселення працівників ПМК №33 Тресту
«Харківсільбуд», яка у подальшому була
перейменована у ПМК №5 Тресту
«Харківагробуд», разом з їхніми сім'ями
у кімнати гуртожитку та подальша
реєстрація їх місця проживання
здійснювалася на підставі листів
адміністрації та п/комітету
Такий лист у відповідачів не зберігся.
Однак, аналогічний лист наявний у іншої
мешканки вказаного гуртожитку ОСОБА_14
Так, згідно листа від 07.01.1983 року за
підписом начальника ПМК-33 та голови
п/комітету, адміністрація та комітет
ПМК-33 Тресту «Харківсільбуд» надали
ОСОБА_15 та його сім'ї у складі 4-х осіб
кімнату у гуртожитку за адресою:
Крім того, наведений порядок заселення
у гуртожиток також підтверджується
поясненнями колишнього начальника ПМК
№33 «Харківсільбуд», яка в подальшому
була перейменована в ПМК №5 Тресту
«Харківагробуд», ОСОБА_13, в яких він
зазначив, що процедура вселення
виглядала наступним чином: начальник
управління писав доповідну записку на
ім'я начальника тресту про надання
дозволу на вселення у гуртожиток.
Начальник тресту надавав дозвіл на
вселення відповідним листом. Ордера на
вселення на той час не передбачались
Станом на сьогоднішній день житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_3, має статус гуртожитку, що було
підтверджено постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
Відповідачі на законних підставах
зареєстровані за місцем проживання у
гуртожитку, оскільки позивачем не
доведено їх незаконної реєстрації,
крім того, на момент придбання права
власності на даний гуртожиток, 09.11.2010
року, відповідачі вже в ньому проживали
та були зареєстровані, позивач не
заперечував проти цього і попередні
власники даного факту не оспорювали,
таким чином, відповідачі мають право
користування житловою площею
Відповідно до змісту ч. З ст. 9 ЖК
України ніхто не може бути обмежений у
праві користування жилим приміщенням,
займаним на законній підставі.
Статтею 47 Конституції України
передбачено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно ст.ст. 158, 162 ЖК України, якими
передбачено, що наймач користується
жилим приміщенням у будинку (квартирі),
що належить громадянинові на праві
приватної власності, відповідно до
договору найму жилого приміщення, якщо
укладається між власником будинку
(квартири) і наймачем у письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів або в органі управління, що
ним утворюється. Договір повинен
містити вказівку на предмет договору,
строк, на який він укладається,
визначати права і обов'язки наймодавця
і наймача та інші умови найму. Плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі зміни власника речі, переданої у
найм, до нового власника переходять
прана та обов'язки наймодавця /ст. 770 ЦК
Позивачем не надано до суду доказів
того, що між ним та відповідачами
укладено договір найму і умови
договору не виконуються відповідачами
або виконуються неналежним чином.
Доказів дотримання встановленої
законом процедури досягнення згоди
щодо зміни існуючого або укладення
нового договору найму /оренди/ житла,
наявності у відповідачів
заборгованості за комунальні послуги
матеріали справи не містять.
При цьому, відповідачі пояснили, що
комунальні послуги вони сплачують
своєчасно, однак договір оренди не
уклали з позивачем, оскільки з ними не
були узгоджені його суттєві умови.
Для зміни умов існуючого договору або
укладення нового договору найму
позивач повинен дотриматися
визначеної статтями 638-646, 651 ЦК України
Відповідно до ст.638 ЦК України…договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір/оферти/
і прийняття пропозиції /акцепту/ другою
Будь-яких доказів які б свідчили про те
що, ОСОБА_3 пропонував укласти договір
найму з відповідачами, чи інший договір
суду надано не було.
Суд вважає, що посилання позивача на
ст.387 ЦК України є безпідставною у
зв'язку з тим, що суду не надано доказів,
що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
незаконно заволоділи вказаними
квартирами в гуртожитку, а навпаки
судом встановлено, що відповідачі
зареєстровані у вказаному гуртожитку
на законних підставах і реєстрація їх
ніким не оспорюється.
Враховуючи те, що до ОСОБА_3 відповідно
до ст. 814 ЦК України перейшли права та
обов'язки наймодавця щодо наймачів
приміщень у вказаному гуртожитку, в
тому числі й відповідачів, які
правомірно вселилися та проживають у
гуртожитку з 1989 року, відсутність
договору найму між відповідачами та
позивачем як новим власником не є
підставою для виселення відповідачів.
Придбавши у власність спірний
гуртожиток, з якого не були у
встановленому порядку виселені всі
його мешканці, ОСОБА_3, як і попередній
власник ТОВ «Галлан ЛТД», свідомо
перебрав на себе у зв'язку з цим не
тільки всі права, але й відповідні
Крім того, рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
19.03.2012 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Харківської області
від 13.06.2012 року, у справі №2010/2-1218/11 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа - Сектор громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб
Дергачівського РВ ГУМВС України в
Харківській області про зняття з
реєстрації та виселення з житлового
приміщення, було відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_3
Вказаними судовими рішеннями
встановлено, зокрема, наступне:
«Відповідачі на законних підставах
зареєстровані за місцем проживання у
гуртожитку, оскільки ОСОБА_3, не
доведено їх незаконної реєстрації,
крім того, на момент придбання права
власності на даний гуртожиток, 09.11.2010
року, відповідачі вже в ньому проживали
і були зареєстровані, ОСОБА_3 не
заперечував проти цього і попередні
власники даного факту не оспорювали,
таким чином. Відповідачі мають право
користування житловою площею
Також вказаними судовими рішеннями
встановлено, що «зміна власника житла
не є достатньою підставою для
виселення мешканців гуртожитку без
надання їм іншого приміщення.»
У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини встановлені
рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 19.03.2012
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Харківської області
від 13.06.2012 року, у справі №2010/2-1218/11 не
підлягають доказуванню при розгляді
даної справи, та вважаються
встановленими.

Стосовно вимоги ОСОБА_3 про виселення
малолітнього ОСОБА_7

У відповідності до ч. 4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей"
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей при вчиненні правочинів
щодо нерухомого майна. Неприпустимим є
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень. Наведені
положення узгоджуються і з вимогами
частини 2 ст. 64, ч. 1 ст. 156 ЖК України та
ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції „Про
права дитини", схваленої резолюцією 44
сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25
від 20 листопада 1989 року та
ратифікованої постановою Верховної
Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991
року, в усіх діях щодо дітей, незалежно
від того, здійснюються вони державними
чи приватними установами, що
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності з ч. 3 ст. 47 Конституції
України ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду

Згідно з ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого

приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку,

передбачених законом.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги ОСОБА_3 є незаконними,
необгрунтованими та не підлягають
задоволенню.

З огляду на це, суд вважає необхідним
відмовити в позові та виселення ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з гуртожитку
літ. «А-2» по АДРЕСА_3.

Суд вважає, що зміна власника житла не є
достатньою підставою для виселення
мешканців гуртожитку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215
ЦПК України, ст. 3 Конвенції „Про права
дитини", ст. 47 ч.3, Конституції України,
ст.ст.6, 9, 158, 162 ЖК України, ст.ст. 29, 387,
638-646, 651, 770 ЦК України суд ,-

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя особа
Головне управління державної
міграційної служби України в
Харківській області, служба у справах
дітей Дергачівської РДА «Про
поновлення порушеного права та
усунення перешкод в його здійсненні» -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Є.
Р. Остропілець