Справа № 752/5297/14-ц
Провадження 2/752/3193/14
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

28.05.2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва

в складі головуючого
судді Чередніченко Н.П.

при секретарі
Фаренюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

встановив:

Позивач в квітні 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 та просила постановити рішення,
яким стягнути з відповідача на свою
користь 18000,00 грн боргу за договором
позики , 3% річних в розмірі 540,00 грн. ,
судові витрати в сумі судового збору в
розмірі 243,60 грн. . Посилалася при цьому
на ті обставини, що 03.02.2014 2012 року ОСОБА_1
позичила ОСОБА_2 18000,00 грн. а ОСОБА_2
взяв вказані кошти та зобов»язався їх
повернути 03.03.2014 року .

До вказаної у розписці та Договорі даті
, 03.03.2014 року відповідач борг позивачу
не повернув, що змусило її звернутися
до суду з вказаним позовом .

В судове засідання позивач подав
клопотання про розгляд справи за її
відсутності та повним підтриманням
позовних вимог.

Відповідач до суду повторно не
з»явився . Судом про дату судового
розгляду судом повідомлявся належним
чином та у встановлений законом
порядок . Причина його неявки суду
невідома .

На підставі наявних в справі доказах
,суд ухвалив провести заочний розгляд
справи .

Дослідивши матеріали справи , судом
встановлено наступне .

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року
ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 18000,00 грн., а
ОСОБА_2 взяв вказані кошти та
зобов»язався їх повернути 03.03.2014 року .

Обставини викладені позивачем в позові
не викликають у суду сумнівів щодо їх
достовірності, оскільки є логічними,
послідовними, стверджуються
дослідженими судом письмовими
доказами, в тому числі копією( оригінал
було огалуто в судовому засіданні )
боргової розписки та Договором позики
( а.с..4,5) .

Статтею 526 Цивільного Кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 532 частини 1 пункту
4 Цивільного Кодексу України якщо місце
виконання зобов'язання не встановлено
у договорі, виконання провадиться за
грошовим зобов'язанням - за місцем
проживання кредитора, а якщо
кредитором є юридична особа, - за її
місцезнаходженням на момент
виникнення зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного Кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій же сумі, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, встановленим договором.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності та співставленні суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань щодо
виконання грошового зобов'язання не
виконав, боргу позивачу ОСОБА_1 не
повернув, станом на день винесення
судового рішення не повернута сума
складає перед позивачем 18540,00 грн. , яку
на підставі статей 526, 532, 625, ч.1 ст. 1049
Цивільного Кодексу України суд вважає
необхідним стягнути з відповідача
ОСОБА_2, задовольнивши заявлені позовні
вимоги , оскільки вони ґрунтовані на
вимогах закону та стверджуються
належними доказами.

ОСОБА_2 того, суд на підставі ст. 88 ЦПК
України вважає необхідним стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових
витрат понесених позивачем по сплаті
судового збору в розмірі 243,60 грн .

Керуючись ст. ст. 526, 532, 611, 625, 1046
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10,
60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218,226, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України,суд-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродж. м. Києва , ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) на
користь ОСОБА_1 суму боргу за договором
позики в розмірі 18000,00 грн.
(вісімнадцять тиясяч гривень ) та 540,00
грн. (п"ятсот сорок гривень )- 3 % річних
від суми заборгованості .

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродж. м. Києва , ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) на
користь ОСОБА_1 судового збору в
розмірі 243,60 грн. ( двісті сорок три
гривні , 60 коп.) .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення . Особи , які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення .

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційного скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано . У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано ,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом .

Заочне рішення може бути
переглянуте судом , що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача .

Суддя: