Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Гордійчук С.О., Григоренка М.П.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
17 червня 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" до ОСОБА_1 про стягнення
боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 червня 2014
року у задоволенні позову ПАТ
«Рівнегаз» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за надані послуги з
газопостачання в сумі 28772,47 грн. та
судових витрат відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ПАТ «Рівнегаз» подало апеляційну
скаргу, в якій вказують, що оскаржуване
рішення підлягає скасуванню в зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та як таке, що
прийняте з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Вказують, що актом експертизи
встановлена непридатність до
застосування приладу обліку газу
внаслідок фальсифікації заводських
пломб. Даний документ підписано
представником відповідача ОСОБА_2 та
оскаржено не було.

Зазначають, що позитивні результати
повірки, відображені 22 жовтня 2012 року,
після ремонту в паспорті лічильника
газу САМГАЗ RS5LA G6 заводський номер 1951534
(а не 18.10.2012 року - дата зазначена в
паспорті, в розділі «Результати
контролю та повірки», на яку
посилається представник відповідача) і
не заперечують факт зумисного
пошкодження лічильника газу та не
можуть
________________________________________________________________________
______________________

Провадження № 22ц-787/1624/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Денисюк П.Д.

Доповідач : Демянчук С.В.

бути доказом придатності лічильника
для експлуатації на момент демонтажу
лічильника для експертизи, а
недосконалість внутрішньої
електронної програми не є підставою у
відмові для стягнення заборгованості.
Вищезазначені обставини й були
підтвердженні в судовому засіданні
показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Споживач несе відповідальність за
пошкодження лічильника газу, пломб на
ньому, порушення цілісності або
пошкодження повірочного тавра, а також
дій споживача, які призводять до
заниження показань лічильника.

Нарахування збитків внаслідок
пошкодження лічильника було здійснено
за шість місяців з дня останнього
контрольного зняття показань
лічильника, як це і передбачено п. 2.1
Порядку. Це відображено в додатку до
акту № 35 від 15 листопада 2012 року, а саме
розрахунку вартості дорахованого
природного газу, а також розрахунку
нарахувань плати за газ по особовому
рахунку відповідача, згідно з яким
станом на 29 вересня 2013 року за
відповідачем існувала заборгованість
в сумі 28 772,47 грн..

Крім того вказують, що в матеріалах
даної цивільної справи знаходяться
розрахунки за спожитий природний газ з
абонентом за період з 2010 по 2013 роки, а не
розрахунки нарахування збитків, які
були здійснені за 6 місяців з часу
останнього контрольного зняття
показів лічильника газу до дня
виявлення порушення, що й відображено в
згаданих вище документах (додатку до
акту № 35 від 15 листопада 2012 року) та
свідчить про неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції.

Також зазначають, що не відповідає
дійсності твердження суду про
відсутність вірного застосування п. 2.4.
Порядку в розрахунках заборгованості
наданих товариством. В судовому
засіданні досліджено правильність
застосування п. 2.4. Порядку, відповідно
до якого нарахування за користування
опалювальними газовими приладами в
неопалювальний період здійснюється в
обсязі 30% від Норми, шо діє в
опалювальний період. В засіданні було
встановлено, що дане положення
застосовувалось при нарахуванні
збитків відповідачу. Це випливає як з
поданих до суду розрахунків, так і
порядку нарахування збитків по
особовому рахунку відповідача
скріпленому підписом в.о. начальника
абонентної служби ОСОБА_7, що
знаходяться в матеріалах справи, а
також підтверджується показами свідка
ОСОБА_8, яка в своїх поясненнях
посилалася не тільки на Постанову КМУ
№ 2246 від 09 грудня 1999 року, як зазначено
в судовому рішенні, а й на Постанову КМУ
України № 619 від 08 червня 1996 року,
Постанову НКРЕ України № 812 від 13 липня
2012 року, та всупереч тому, що зазначено
в рішенні суду і на Постанову НКРЕ
України № 475 від 29 травня 2003 року.

Просять скасувати рішення суду першої
інстанції від 17 червня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ «Рівнегаз» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за надані
послуги з газопостачання задовольнити.

В поданих на апеляційну скаргу
запереченнях ОСОБА_2 вказує на
безпідставність доводів апеляційної
скарги та на законність і
обгрунтовність рішення суду першої
інстанції, яке просить залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

У судовому засіданні представник ПАТ
«Рівнегаз», підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надала пояснення в
межах її доводів.

Представник ОСОБА_1, заперечуючи проти
задоволення апеляційної скарги,
покликався на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Постановляючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив с того, що
неправомірність відповідача, що
виразилася в утворенні заборгованості
не підтверджена та не ґрунтується на
повноті та достатності її доведення
позивачем.

З такими висновками суду першої
інстанції судова колегія не може
погодитись.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 18 січня 2007 року
між ПАТ «Рівнегаз» та ОСОБА_1 був
укладений договір про надання послуг з
газопостачання за № 761135/ а.с.7-10/.

Відповідно до даного договору та
«Правил надання населенню послуг з
газопостачання», затверджених
Постановою КМ України № 2246 від 9 грудня
1999 року в редакції від 22 лютого 2012
року № 119 споживач зобов'язаний
своєчасно не пізніше 10 числа
наступного місяця вносити плату за
надані послуги з газопостачання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання, виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачка споживає природний газ,
однак оплату проводить не у повному
обсязі, у зв,язку з чим їй за місцем
проживання було відправлено письмове
попередження про наявність
заборгованості за спожитий природний
газ і необхідність оплати послуг з
газопостачання. Проте
попередження

залишилось без реагування.

Згідно п. 15 Постанови Кабінету
Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999
року «Про затвердження правил надання
населенню послуг з газопостачання» (із
наступними змінами та доповненнями),
справляння плати за нормами споживання
у разі наявності лічильника газу не
допускається, крім випадків: …«
пошкодження лічильника газу,
повірочного тавра, цілості його пломб,
а також дій споживача, що призвели до
заниження показань лічильника; відмови
споживача у доступі до власних
приміщень, де розташовані газові
прилади і пристрої, лічильники газу,
представникам газопостачального
(газорозподільного) підприємства для
контрольного зняття показань
лічильників газу»….

Як вбачається з п. 1 вказаних вище
Правил цей нормативно-правовий акт
регулює відносини між
газопостачальними підприємствами,
газорозподільними підприємствами та
фізичними особами-споживачами газу.
Змістом Правил передбачено, що
обов'язок здійснювати перерахунок
вартості природного газу, поставленого
споживачам газу - фізичним особам,
встановлений для постачальників газу,
які постачають його безпосередньо
населенню відповідно до укладених з
окремими фізичними особами договорів.

04 жовтня 2012 року в будинку відповідачки
при зовнішньому огляді лічильника
виявлено нечіткий відбиток тавра
заводу виробника лічильника, який було
тоді ж демонтовано, про що працівниками
ПАТ «Рівнегаз» складено акт про
порушення та акт про демонтаж
лічильника газу для проведення
експертизи (а.с. 20).

Обидва акти підписані відповідачкою.

За результатами проведеної 18 жовтня 2012
року працівниками ПАТ «Рівнегаз» з
участю інженера - метролога ДП
«Рівнестандартметрологія» експертизи
лічильник визнано непридатним для
користування внаслідок фальсифікації
заводських пломб (а.с. 18, 19).

Про це ж свідчить і довідка Державного
підприємства «Рівненський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» від 19 жовтня 2012 року
(а.с. 19).

Відповідно до п. 29, п. 30, п. 33, п. 34 Правил
надання населенню послуг з
газопостачання та п. 1.3 Порядку
відшкодування збитків, завданих
газопостачальному або
газорозподільному підприємству
внаслідок порушення споживачем
природного газу Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затвердженого постановою НКРЕ № 476 від
29 травня 2003 року споживач
відповідає за пошкодження лічильника
газу, пломб на ньому, порушення
цілісності або пошкодження
повірочного тавра, а також дій, які
призводять до зниження показників
лічильника.

При виявленні таких випадків споживач
зобов'язаний сплатити за обсяг газу,
який визначений при нарахуванні
збитків, що припадає на період
календарного року, у якому зафіксоване
порушення. Даний обсяг природного газу
включається в обсяг газу використаного
споживачем в календарному році та
включається до оплати як спожитий
природний газ.

У разі пошкодження лічильника газу, що
призвело до заниження показників
лічильника, споживачу проводиться
перерахунок спожитого природного газу
за період з часу останнього
контрольного зняття показників
лічильника до дня виявлення порушення,
але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до зазначених нормативних
актів позивачем було здійснено
розрахунок, згідно з яким станом на 21
березня 2013 року за відповідачкою існує
заборгованість в сумі 28772,47 грн. (а.с. 58).

Колегія суддів апеляційного суду з
таким розрахунком заборгованості
повністю погодитись не може.

Так, з додатку до акту № 35 від 15
листопада 2012 року (а.с. 17) вбачається, що
відповідно до нарахувань за технічними
нормами споживання газу відповідачкою
за 2012 рік спожито газу 9488 куб.м. (по
лічильнику 452 куб.м. + 1325,28 куб.м. за
період з 04 квітня 2012 року по 15 квітня 2012
року + 6505,92 куб.м. за період з 15 квітня 2012
року по 15 жовтня 2012 року + 1204,80 куб.м. за
період з 15 жовтня 2012 року по 25 жовтня 2012
року), тому за період з 04 квітня 2012 року
по 25 жовтня 2012 року (споживання газу без
лічильника за шість місяців до дня
виявлення порушення) необхідно
здійснити розрахунок збитків за
Нормами споживання природного газу
населенням у разі відсутності газових
лічильників за ціною 2,4732 грн. за 1 м.куб.
газу та з урахуванням положень п. 2.4.
вказаних Правил, а саме: при порушеннях,
що визначені в п. 2.1, п. 2.2 та п. 2.3
цього Порядку, нарахування за
користування опалювальними газовими
приладами в неопалювальний період
здійснюється в обсязі 30% від Норми, що
діє в опалювальний період, сума
заборгованості становить 22317,81 грн. ( за
опалювальний період становить 6257,37
грн. + за неопалювальний період
становить 16060,44 грн.).

З 27 березня 2012 року по 04 квітня 2012 року
та з 25 жовтня 2012 року по 21 березня 2013
року сума нарахувань по оплаті
здійснювалася згідно показань
лічильника та становить 1016,18 грн. (382,19
+209,08 + 424,91).

Таким чином загальна сума нарахувань
за спожиті послуги складає
23333,99 грн. (заборгованості за
спожитий газ 22317,81 грн. та збитків 1016,18
грн.). Оскільки, за вказаний період з
березня 2012 року по березень 2013 року
відповідачкою було сплачено за послуги
483,72 грн. (471,5 грн. + 12,22 грн. переплати),
загальна сума заборгованості ОСОБА_1
перед позивачем становить 22850,27 грн..

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом звернутися
до суду за захистом порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Однак, належних та достатніх доказів в
спростування встановлених рішенням
суду обставин представником
відповідачки не надано, а судом не
здобуто.

При цьому, віддаючи перевагу
зазначеним вище доказам, колегія
суддів відхиляє доводи представника
відповідачки про те, що ремонту
лічильника газу не було, про що
свідчать записи в паспорті газового
лічильника /а.с. 33/ від 18 жовтня 2012 року
що лічильник придатний.

В спростування цих доводів матеріали
справи свідчать про те, що такий запис
було зробдено не 18 жовтня 2012 року, а 22
жовтня 2012 року.

Так, відповідно до показань свідка
ОСОБА_4 , який працює головним
метрологом в ПАТ «Рівнегаз» та
здійснює організацію метрологічної
служби по проведенню експертизи по
повірці побутових лічильників газу. За
результатами проведеної експертизи
лічильника газу в м. Рівне по вул.
Придорожній було складено акт про
виявлені втручання: порушення пломби
на лічильнику. Порядок проведення
експертизи здійснюється за наявності
сумнівів у його придатності. Вказав, що
експертизу лічильника проводили на
підставі акту перевірки від 18 жовтня 2012
року і 23 жовтня 2012 року зазначений
лічильник після ремонту був виданий
власнику.

Дані обставини відображено в журналі
реєстрації досліджень побутових
лічильників та в журналі експертиз,
оригінали яких були оглянуто в
судовому засіданні суду першої
інстанції (а.с. 175, 176). Лічильник став
придатним для використання після
ремонту - 22 жовтня 2012 року.

Разом з цим, слід також зазначити, що
безпідставними є і доводи представника
відповідачки про те, що свідок ОСОБА_5
підтвердив про придатність спірного
газового лічильника. З показань
останнього свідка в суді першої
інстанції вбачається, що йому, як
провідному інженеру ДП
«Рівнестандартизації, метрології і
сертифікації» було надано на повірку
зазначений газовий лічильник 19 жовтня
2012 року в якому пломби не відповідали
заводським.

Таким чином є встановленими та не
спростованими обставинами пошкодження
газового лічильника з вини споживача.

Оскільки рішення винесене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
часткове задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 червня 2014
року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" 22850 (двадцять дві тисячі
вісімсот п'ятдесят) грн. 27 коп. в рахунок
погашення заборгованості за надані
послуги та відшкодування збитків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" судові витрати в розмірі 287
(двісті вісімдесят сім) грн. 04 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.О. Гордійчук

М.П. Григоренко