У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Готра Т.Ю., Куштана Б.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Свалявського районного суду
Закарпатської області від 25 липня 2014
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про виселення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку
рішення Свалявського районного суду
Закарпатської області від 25 липня 2014 р.
яким позов ПАТ КБ "Приватбанк"
задоволено частково та виселено ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 в решті позовних вимог
відмовлено. В апеляційній скарзі
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ПАТ КБ "Приватбанк" щодо
виселення. Зокрема зазначає, що судом
не правильно застосовано ст. 109 ЖК, до
спірних правовідносин, оскільки він
вказане житло за кредитні кошти не
придбавав, а тому їх виселення повинно
було проводитися із наданням іншого
житлового приміщення в порядку ч.2, ч.4
ст. 109 ЖК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін та
їх представників, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 22 березня 2010
року, яке набрало законної сили, позов
ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено та в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 01 листопада 2007
року в розмірі 79234,54 гривень звернуто
стягнення на будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки.

У вказаному житловому будинку за
АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повідомленням № 30.1.0/2-680 від 31.03.2014 року
відповідачів було повідомлено про
добровільне звільнення житлового
приміщення, на яке звернуто стягнення,
проте вони не звільнили приміщення в
добровільному порядку протягом одного
місяця з дня отримання повідомлення.

За встановлених обставин суд першої
інстанції задовольняючи позов, виходив
із того, що рішенням суду звернуто
стягнення на спірну квартиру як на
предмет іпотеки, і зазначене житлове
приміщення не придбавалося
відповідачами за кредитні кошти,
відповідачі добровільно не звільняють
жиле приміщення на вимогу позивача.

З таким висновком суду повністю
погоджується і колегія суддів
апеляційного суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" визначено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

За змістом ч.2 ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" та ч.3 ст. 109 ЖК України після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 43 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України,
статей 39, 40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Як установлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
рішенням суду яке набрало законної
сили звернуто стягнення на предмет
іпотеки а саме - на будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачів було повідомлено про
добровільне звільнення житлового
приміщення, на яке звернуто стягнення,
проте вони не звільнили приміщення в
добровільному порядку протягом одного
місяця.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
Закарпатської області від 25 липня 2014 р.
яким виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, після чого протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді