РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в
складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу та плати за користування
орендованим майном,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
та плати за користування орендованим
майном. Позовні вимоги мотивує тим, що
03.07.2013 року ОСОБА_2 взяв у нього в оренду
16 секцій будівельних риштувань
загальною вартістю 5040,00 грн., а також
зобов'язався повертути кошти за оренду
вищезазначених риштувань в сумі 5000,00
грн. до 06.07.2013 року.

У зв'язку з порушеннями ОСОБА_2
зобов'язань за даним договором оренди,
утворилася заборгованість яка станом
на день звернення до суду становить
15560,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. -
заборгованість за користування
орендованими риштуваннями, 10560,00 грн. -
плата за користування орендованими
риштуваннями з врахуванням неустойки.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в
свою користь заборгованість в розмірі
15560,00 грн. та судові витрати, а також
зобов'язати відповідача повернути йому
орендовані риштування в кількості 16
штук.

В судове засідання позивач не з'явився,
однак подав заяву про зменшення
позовних вимог, в якій просить стягнути
із відповідача 5000 грн. заборгованості
за оренду ришхування та зобов»язати
відповідача повернути йому це майно.
Просить проводити розгляд справи у
його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, не подавав клопотань про
відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що сторони в судове
засідання не з'явились, тому згідно ч.2
ст. 197 ЦПК України, розгляд справи
здійснюється без фіксування
технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи,
оцінивши докази по справі в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення в
повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов»язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

З дослідженої судом розписки від 03.07.2013
р. вбачається, що між сторонами виникли
відносини з приводу оренди майна, котрі
регулюються главою 58 ЦК України.

Даний документ підтверджує, що ОСОБА_3
передав ОСОБА_2 в користування
риштування, в кількості 16 штук, а
останній зобов»язався до 06.07.2013 р.
здійснити оплату за користування цим
майном у сумі 5000 грн.

Викладені у цьому документі обставини
не спростовані відповідачем жодними
належними та допустимими доказами.

Згідно ч.1 ст. 782 ЦК України наймодавець
має право відмовитись від договору
найму і вимагати повернення речі, якщо
наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

Судом встановлено, що в обумовлений у
розписці строк, тобто до 06.07.2013 р., а
також на час розгляду справи,
відповідач не повернув позивачу кошти
у сумі 5000 грн., котрі були визначені, як
плата за користуванням орендованими
риштуваннями.

Крім того, відповідач відмовляється
повернути позивачу орендовані речі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не повернув
надані йому ОСОБА_3 у користування
рихтування та не вносить плату за
користування цими речами протягом
чотирнадцяти місяців підряд, тому
позивач, як наймодавець риштувань, має
право вимагати від відповідача
стягнення плати за користування
орендованими речами та їх повернення, а
останній зобов»язаний здійснити
оплату за користування переданим йому
майном і повернути це майно позивачу.

Статтями 10 і 60 ЦК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості і що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Проте, всупереч вищенаведених норм
відповідач на судовий розгляд справи
не надав суду жодних належних та
допустимих доказів, котрі б
спростували доводи позивача щодо
неповернення ним орендованих у ОСОБА_3
риштувань у кількості 16 штук та
несплату ним орендної плати за
користування цим майном, розмір якої
становить 5000 грн.

З огляду вищенаведеного, суд приходить
до висновку, що позивач довів ті
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх вимог, котрі належними
та допустимими доказами не спростовані
відповідачем, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими, доведеними та
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 526, ч.1 ст. 759, ч.1 ст. 782 ЦК
України,суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 5000
(п»ять тисяч) гривень заборгованості за
користування риштуванням по договору
оренди від 03.07.2013 р.

Зобов»язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3
передані у користування риштування в
кількості 16 штук.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 243
грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через
Володимир-Волинський міський суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя
А.А. Каліщук