Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2446/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

09.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
- Бубличенко В.П.

Кривохижі В.І.

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів,
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про звільнення від заборгованості за
аліментами та пені, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду міста Кіровограда від 31
липня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 31 липня 2014
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів та зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільнення від
заборгованості за аліментами і пені.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставить питання про скасування рішення
суду в частині відмови у задоволенні її
позову про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, просить
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення її позову у повному обсязі.
Зазначає, що суд дійшов помилкового
висновку про відсутність вини позивача
у заборгованості за аліментами. Такий
висновок суду не відповідає
матеріалам справи та суд дійшов його з
порушенням закону.

ОСОБА_4 рішення суду в частині, в якій
йому відмовлено у задоволенні
зустрічного позову про звільнення від
заборгованості за аліментами і пені не
оскаржив.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_5,
який підтримував доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_4 та
його представника ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду та доводи апеляційної скарги у
встановлених статтю 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Отже, виходячи із змісту ст. 196 СК
України суд відповідно до вимог ст. 214
ЦПК України повинен встановити факт
заборгованості за аліментами й
наявність чи відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання про
наявність чи відсутність у одержувача
аліментів права на стягнення
неустойки.

Законодавство не містить переліку
причин, які є підставою для звільнення
платника аліментів від
відповідальності за прострочення
сплати аліментів.

Пленум Верховного Суду України у п.22
постанови «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення
аліментів» роз'яснив, що передбачена
ст. 196 СК України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4
одружилися 22.11.2003 року. Рішенням
Кіровського районного суду міста
Кіровограда від 21.02.2012 року шлюб між
ними розірвано (а.с.4). Сторони мають
двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.
с. 5-6).

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 24.05.2013 року з
відповідача на користь позивачки на
утримання дітей стягнуто аліменти у
розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 27.03.2013
року до повноліття ОСОБА_7, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім в розмірі 1/4 частки
всіх видів його заробітку (доходу), але
не менше ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку починаючи
з 29.12.2015 року до повноліття ОСОБА_8,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

19 червня 2013 року ОСОБА_3 подала до
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції заяву про
прийняття до примусового виконання
виконавчого листа про стягнення
аліментів з відповідача (а.с.85). 14.08.2013
року державним виконавцем Ленінського
відділу ДВС Кіровоградського МУЮ
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження. 26.09.2013 року
виконавче провадження було закінчено у
зв'язку з тим, що боржник проживає на
території Кіровського району міста
Кіровограда, що є територією
Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ
(а.с.81-86).

За заявою ОСОБА_3 від 02.10.2013 року
державним виконавцем Кіровського ВДВС
Кіровоградського МУЮ 15.10.2013 року
відкрито виконавче провадження про
примусове стягнення з відповідача
аліментів на утримання дітей (а.с.73).

Із розрахунку заборгованості за
аліментами, проведеного державним
виконавцем Кіровського ВДВС
Кіровоградського МУЮ вбачається, що з
часу пред'явлення позову про стягнення
аліментів відповідачу було нараховано
до сплати: у березні 2013 року - 831 грн., у
квітні - 852 грн., травні - 870,83 грн., червні
- 913,56 грн., липні - 936,45 грн., серпні - 875,68
грн., вересні - 851,15грн., жовтні - 936,45 грн.,
листопаді - 936,45 грн. грудні - 936,45 грн.
Після відкриття виконавчого
провадження відповідачем сплачено у
жовтні 2013 року - 2 000 грн., листопаді - 1 000
грн., грудні - 1 000 грн. Станом на 25 грудня
2013 року заборгованість за аліментами
складала 4 940,02 грн., яка фактично
виникла за період з березня по жовтень
2013 року (а.с.9).

Позивачка просила стягнути пеню за
прострочення сплати аліментів саме за
період з березня по грудень 2013 року в
сумі 8 329,37 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на те, що він не ухиляється
від сплати аліментів на утримання
дітей, заборгованість за аліментами
виникла у зв'язку з тим, що виконавче
провадження на виконання рішенням
Кіровського районного суду від 24.05.2013
року про стягнення аліментів було
відкрите лише 15.10.2013 року, саме за цей
період утворилася заборгованість, яку
він по можливості погашає. Крім того,
до червня 2013 року вони з відповідачкою
проживали однією сім'єю, він надав
кошти дітям (по 500 грн.) перед школою для
придбання необхідних речей та
приладдя.

Доказів того, що ОСОБА_4 ще до
відкриття виконавчого провадження
знав про стягнення з нього аліментів на
утримання дітей і свідомо ухилявся від
їх сплати в матеріалах справи немає.

Суд дав належну оцінку поясненням
сторін, показанням свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, матеріалам справи і
дійшов правильного висновку про
відсутність вини відповідача у
виникненні заборгованості за
аліментами та у зв'язку з цим підстав
для стягнення пені, а тому
обґрунтовано відмовив позивачці у
задоволенні її вимог.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На порушення цих вимог закону
позивачка не надала доказів, що
спростовували б доводи відповідача,
висновки суду та свідчили б про те, що
заборгованість за аліментами виникла з
вини відповідача.

Ураховуючи наведене, доводи
апеляційної про невідповідність
висновків суду матеріалам справи та
вимогам закону не можна визнати
обґрунтованими.

Рішення суду в частині вирішення
позову ОСОБА_3 ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, відповідно до наданих доказів,
спір судом по суті вирішений правильно,
що відповідно до положень статті 308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
в цій частині без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 31 липня 2014 року
в частині вирішення позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді