АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5041/14
Головуючий 1-ї інстанції Вергун І.В.
Справа №2/2016/740/2012
Доповідач: Довгаль А..П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г.,
Овсяннікової А.І.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 29 січня 2013
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» або Банк) звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 (відповідач-1), ОСОБА_1
(відповідач-2), уточнив його у
подальшому, в якому просило стягнути
солідарно з відповідачів на їх користь
заборгованість за кредитним договором
№010-2/07/1-558-07 від 08.05.2007року в сумі 704
531,98грн. та судовий збір у розмірі 3
219,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує
тим, що 08 травня 2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір №010-2/07/1-558-07,
відповідно до умов якого Банк надав
відповідачу-1 кредитні кошти в сумі 700
000,00грн., зі сплатою за користування
кредитними коштами 17,5% (відсотків)
річних, з терміном погашення до
14.04.2017року.

Окрім того, 24 вересня 2007 року між
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір
№010-2/07/1-1051-07, відповідно до умов якого
Банк надав відповідачу-1 кредитні кошти
в сумі 32 000,00грн. зі сплатою за
користування кредитними коштами 12%
(відсотків) річних (строком з 24.09.2007р. по
24.03.2008року та під 17% (відсотків) річних
(строком з 25.03.2008р. по 14.04.2017року.)

У забезпечення виконання
кредитних зобов'язань 24 вересня 2007 року
та 22 жовтня 2009року між Банком та ОСОБА_1
були укладені договори поруки, згідно
яких останній зобов'язався відповідати
перед кредитором по всім зобов'язанням
ОСОБА_3

Взяті на себе зобов'язання за
договорами кредиту Банк виконав,
надавши відповідачу-1 кредитні кошти. В
свою чергу ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання виконувала не належним
чином, у зв'язку з чим станом на
14.01.2013року виникла заборгованість за
кредитним договором №010-2/07/1-558-07 від
08.05.2007року, яка становить суму 704
531,98грн. та складається із:
заборгованості за кредитом - 682 685,98грн.,
заборгованості по відсоткам - 8 646,44грн.,
пені за порушення строку погашення
тіла кредиту - 7 748,58грн., пені за
порушення строку погашення відсотків -
5 450,98грн.

Зобов'язання за кредитним
договором №010-2/07/1-1051-07 від 24.09.2007року
ОСОБА_3 перед Банком виконала у повному
обсязі.

У судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» заявлені
вимоги підтримав і просив їх
задовольнити з підстав, наведений у
позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позов не визнала,
вказуючи на те, що відповідачі не
одержували письмової вимоги про
погашення заборгованості.

Рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 29 січня 2013 року позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» задоволено.
Стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованість за
кредитом в сумі 704 531,98грн. та з кожного -
по 1 609,50грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове по суті
заявлених вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення,
апеляційний суд з'ясовує чи були
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти); якими
доказами мотивовано рішення, належними
чи допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримані та
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.

Так, порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
(ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник уважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором чи
законом.

Згідно положень ч.1 ст.614 ЦК
України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором чи законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
стосовно належного виконання
зобов'язання.

Нормами ст.1050 ЦК України також
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити гроші відповідно
до ст.625 ЦК України незалежно від сплати
процентів, належних йому згідно з
вимогами ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 08 травня 2007
року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№010-2/07/1-558-07, відповідно до умов якого
Банк надав відповідачу-1 кредитні кошти
в сумі 700 000,00грн., зі сплатою за
користування кредитними коштами 17,5%
(відсотків) річних, з терміном
погашення до 14.04.2017року.

У подальшому, до вищезазначеного
кредитного договору сторонами
укладалися додаткові угоди №№1-9.

13 листопада 2007 року додатковий
договір №1, де п.4 ч.1 кредитного
договору №010-2/07/1-558-07 від 08.05.2007року
викладено в наступній редакції
«повернення кредиту та сплата
відсотків відбувається шляхом сплати
позичальником платежів, що зменшуються
починаючи з 08 травня 2007 року по 19
листопада 2007 року та шляхом сплати
позичальником ануітентних платежі,
починаючи з 20 листопада 2007 року по 14
березня 2017 року згідно з графіком
повернення кредиту та сплати відсотків
до нього. Сума кредиту та відсотків
щомісяця погашаються рівними
частинами протягом всього строку дії
кредитного договору. Щомісячне
погашення кредиту відбувається
рівними частинами з нарахуванням
відсотків на залишок заборгованості по
кредиту».

Додатковим договором №2 від 19 грудня 2008
року до кредитного договору №010-2/07/1-558-07
від 08.05.2007року сторонами був змінений
графік повернення кредиту та сплату
відсотків.

Додатковою угодою №3, додатком №1 до
додаткової угоди №3 від 30 квітня 2009
року до кредитного договору №010-2/07/1-558-07
від 08.05.2007року внесено зміни до п.1.9 ч.2
ст.1 договору, а саме встановлені
кредитні платежі на період з 25 квітня
2009 року по 25 червня 2009 року,
встановлений графік погашення
заборгованості.

Додатковою угодою №4 до кредитного
договору №010-2/07/1-558-07 від 08.05.2007року
сторони з метою зменшення фінансового
навантаження на позичальника в умовах
кризових явищ в економіці України,
умов погашення (реструктуризацію)
кредиту, на період з 01 листопада 2009 року
по 25 лютого 2010 року надані кредитні
канікули, зменшено розмір щомісячного
платежу по сплаті суми кредиту і
встановлено графік повернення кредиту.

Додатковою угодою №5 та додатком №1 до
неї від 18 листопада 2009 року сторони
досягли згоди щодо кредитних канікул
на період з 01 листопада 2009 року по 24
лютого 2-10 року по сплаті відсотків і
встановлено графік повернення кредиту
та сплати відсотків.

Додатковою угодою №6 та додатком №1 від
24 березня 2010 року до кредитного
договору №010-2/07/1-558-07 від 08.05.2007року
сторони домовилися про внесення
виправлення помилки в абзаці першому
підпункту 5.5. додаткової угоди №5 від
18.11.2009року, виклавши його в новій
редакції.

Додатковою угодою №7 та додатком №1 від
21 травня 2010 року до кредитного договору
№010-2/07/1-558-07 від 08.05.2007року змінено
графік погашення кредиту та сплати
відсотків.

Додатковою угодою №8 і додатком №1 від
25 травня 2010 року та додатковою угодою
№9 і додатком №1 від 23 листопада 2010 року
були тимчасово на період з 01 травня 2010
року по 31 жовтня 2010 року та з 01
листопада 2010 року по 30 квітня 2011 року
надані кредитні канікули, зменшено
розмір щомісячно платежу по сумі
(розміру) кредиту, та змінені строки
його сплати згідно графіку.

У забезпечення виконання
кредитних зобов'язань за даним
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_1 22 жовтня 2009 року був укладений
договір поруки №12/07-01/0469, відповідно до
умов якого ОСОБА_1 зобов'язався
відповідати у повному обсязі за
повернення кредиту в розмірі 700
000Ю00грн., з кінцевим терміном
повернення до 14.03.2017року, сплачувати
відсотки за користування кредитними
коштами, неустойку (пеню, штрафи) в
розмірі і строки та у порядку
передбаченому умовами кредитного
договору, а також виконувати інші умови
кредитного договору в повному обсязі.

Матеріали справи свідчать про те,
що відповідач-1 систематично не
виконувала взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором №010-2/07/1-558-07 від
08.05.2007року, у зв'язку з чим станом на
14.01.2013року виникла заборгованість за
кредитним договором №010-2/07/1-558-07 від
08.05.2007року, яка становить суму 704
531,98грн. і складається із:
заборгованості за кредитом - 682 685,98грн.,
заборгованості по відсоткам - 8 646,44грн.,
пені за порушення строку погашення
тіла кредиту - 7 748,58грн., пені за
порушення строку погашення відсотків -
5 450,98грн.

Позивачем на адресу відповідачів
направлялися письмові вимоги про
добровільне погашення заборгованості
по сплаті сум за цим кредитом, які
відповідачами - ОСОБА_3 та ОСОБА_1
залишилися без задоволення.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного судочинства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
чи інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, належним виконанням
зобов'язання з боку відповідача є
повернення кредиту в строки, у розмірі
та у валюті, визначеним кредитним
договором.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконанням ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч.1ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2
ст.554 ЦК України).

Задовольняючи позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та стягуючи в
солідарному порядку з відповідачів
суму заборгованості за цим договором
кредиту, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що ними
порушені взяті на себе зобов'язання.

Твердження представника апелянта
про те, що права ОСОБА_1 були порушені
укладанням додаткових угод до
кредитного договору №010-2/07/1-558-07 від
08.05.2007року колегією суддів не
приймаються, оскільки вказаними
угодами обсяг відповідальності
відповідача-2 як поручителя не
збільшувався, а даними угодами Банк
навпаки йшов на поступки позичальнику,
змінюючи графіки погашення кредиту та
надаючи ОСОБА_3 кредитні канікули, щоб
остання мала можливість погашати
існуючу перед Банком заборгованість.

Колегією суддів також не
приймаються доводи представника
апелянта стосовно того, що суд
безпідставно не зменшив суму
заборгованості на 14 000,00грн., які
сплачені ОСОБА_3 по чотирьом квитанціям
(а.с.180-181), т.я. дійсно вказані квитанції
не містять даних про зарахування
грошей в рахунок погашення
заборгованості саме за спірним
кредитом. При цьому судом зроблено
правомірний висновок, що ОСОБА_3 не
позбавлена можливості надання
оригіналів цих квитанцій для
зарахування сплачених коштів в
процесі виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
суттєвими не являються та не дають
колегії суддів підстав для зміни або
скасування оскаржуваного рішення.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 29 січня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -