АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4063/14
Номер провадження 22-ц/786/2960/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.
Доповідач Буленко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 23 липня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк " ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору № б/н від 27 лютого
2008 року.В обґрунтування позову
зазначив, що 27 лютого 2008 року по
вказаному кредитному договору
відповідач отримала кредит у розмірі
7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач своєчасно не виконує умови
договору в зв'язку з чим утворилась
заборгованість за кредитом у сумі 24494
грн. 42 коп., яка складається із
заборгованості за кредитом - 6404 грн. 82
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 13848 грн. 66 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2598 грн. 35 коп.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 1142 грн. 59 коп, яку
позивач прохає стягнути

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 23 липня 2014 року позовні
вимоги - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«ПриватБанк» заборгованість
за кредитним договором № б/н від 27
лютого 2008 року у розмірі 24494 грн. 42 коп.,
13 грн. 29 коп. судових витрат, а всього 24
507 грн. 71 коп. (двадцять чотири тисячі
п'ятсот сім гривень 71 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір у розмірі 231 грн.
65 коп.

З рішенням суду не погодилась
відповідачка та оскаржила його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідачка,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Посилається на те, що банком не
правомірно нараховано великі проценти
на суму заборгованості, яка склалася за
тяжких сімейних обставинах.Крім того,
апелянт зазначила, що розрахунок суми
заборгованості не містить необхідних
реквізитів та не завірений печаткою
банку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції є неправильне
застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором,
призвело до утворення заборгованості в
сумі 24 507 грн. 71 коп, яка підлягає
стягненню з останньої, оскільки
відповідно до умов п.9.12 ч.9 умов та
правил надання банківських послуг,
договір між сторонами був автоматично
пролонгований.

Однак, погодитись з таким висновком
місцевого суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд не правильно
застосував норми матеріального та
процесуального закону.

Як убачається з матеріалів справи, 27
лютого 2008 року між сторонами укладено
кредитний договір, який складається із
заяви, умов надання банківських послуг
та правил користування платіжною
карткою. Відповідно до вказаного
договору отримала кредит у розмірі 4000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки / а.с. 8-14/.

Пунктом 8.6. вказаного кредитного
договору передбачено сплату штрафу за
порушення строків сплати будь - яких з
грошових зобов'язань у розмірі 500 грн.+ 5%
від суми позову.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідачка належним чином не
виконала обов'язків щодо повернення
кредитних ресурсів та сплати
відсотків, в зв'язку з чим станом на
28.02.2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед
ПАТ «
ПриватБанк» складає -/24494 грн. 42 коп., яка
складається із заборгованості за
кредитом - 6404 грн. 82 коп., заборгованості
по процентам за користування кредитом -
13848 грн. 66 коп., заборгованість по
комісії за користування кредитом - 2598
грн. 35 коп., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 1142 грн.
59 коп./ а.с. 6-9, 49-57/.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1
звернулася до суду першої інстанції із
заявою про застосування правових
наслідків пропуску відповідачем
строків позовної давності /а.с.43/.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) (ст.
610 ЦК України).

Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст.ст.530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч.1
ст.530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Однак, поряд зі встановленням порядку
пролонгації строку дії договору
сторони встановили порядок і строки
виконання боржником зобов'язань
(внесення щомісячних мінімальних
обов'язкових платежів), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору (п.п.6.5.,8.6. Умов і Правил
надання банківських послуг).

В разі виникнення заборгованості,
клієнт зобов'язаний її погасити
протягом 30 днів з моменту її
виникнення. У випадках порушення
держателем умов даного договору банк
має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому чи у визначеній банком частині
(п.п.6.9. Умов і Правил надання
банківських послуг).

Відповідно до визначеного в заяві
порядку проведення повернення
кредитних коштів таке повернення може
здійснюватися шляхом внесення коштів
на карту клієнтом або шляхом списання
коштів з інших карт.

Як вбачається з матеріалів справи,
останнє перерахування особистих
коштів платника ОСОБА_1на погашення
кредитної заборгованості відбулося
16.09.2009 року / а.с.6, 53/.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 31 березня 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст.259 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.261
ЦК України).

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція
сформульована в постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі № 6-116цс13.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
право вимоги у банку на пред'явлення
позову щодо примусового стягнення в
судовому порядку заборгованості за
кредитним договором виникло з 15 жовтня
2009 року та існувало в межах загального
строку позовної давності до 15 жовтня 2012
року.

Також, виходячи із правової позиції,
яка висловлена Верховним Судом України
в постанові від 19.03.2014 р. (справа №6-14 цс
14) відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг строку давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Доводи позивача про те, що строк дії
картки був продовжений на такий же
строк, не заслуговують на увагу,
оскільки не підтверджені належними та
допустимими доказами. В свою чергу, ,
строк первинної картки закінчився,
після закінчення строку її дії,
відповідач нею користувалась, що
підтверджується роздруківками
наданими банком, відсутні докази про
отримання позивачем іншої картки з
новим строком дії.

Оцінивши зібрані та перевірені в
судовому засідання докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність передбачених чинним
законодавством підстав для
застосування до позовних вимог ПАТ КБ
"ПриватБанк" строку позовної давності
терміном 3 роки відповідно до вимог ст.
257 ЦК України.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що постановлене у справі
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 23 липня 2014 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
у справі про відмову ПАТ «ПРИВАТБАНК» у
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском позовної давності.

Приймаючи до уваги те, що позов не
підлягає задоволенню, то відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати
стягненню з відповідача на користь
позивача також не підлягають.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 2, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 23 липня 2014 року -скасувати,
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : ________________
О.О. Буленко

Судді: ______________ А.І.Дорош _____________
В.М.Триголов