Справа № 169/541/14-ц
Провадження № 2/169/136/14
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Турак О.В.

при секретарі
Луцик Н.М.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням.

Позов обґрунтовує тим, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
вона є власником житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1. За цією ж адресою
зареєстрований відповідач, який є її
сином.

Вказуючи, що відповідач понад рік у
спірному житлі не проживає, інтересу до
житла не проявляє, позивач просить суд
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житлом,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала з підстав, зазначених у
ньому, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов не
визнав, посилаючись на те, що він
проживає у спірному будинку за адресою:
АДРЕСА_1, разом зі своєю мамою -
позивачем та сином, має за цією адресою
підсобне господарство, там знаходяться
його речі. Вказуючи також, що інтересу
до спірного житла, в якому він
зареєстрований з 1998 року, ніколи не
втрачав, а вимоги позивача зумовлені їх
особистими неприязними відносинами,
просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на
житловий будинок від 04 березня 2014 року
позивач ОСОБА_1 є власником житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
9).

Вказані обставини підтверджуються
також витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень від 04
березня 2014 року (а. с. 6).

Згідно відомостей Турійського РС УДМС
України у Волинській області від 19
серпня 2014 року №0726 за вищевказаною
адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване місце
проживання відповідача ОСОБА_2
(а. с. 13).

В судовому засіданні з пояснень обох
сторін встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав
у спірному будинку з 1998 року як син
позивача ОСОБА_1 На даний час
відповідач також проживає у спірному
житлі, займається веденням підсобного
господарства, однак між сторонами
склались особисті неприязні стосунки
та позивач не хоче проживати із сином.

Основоположні принципи здійснення
правомочностей власника сформульовані
у статті 1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 4 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Як передбачено ст. 47 Конституції
України, кожен має право на житло. Ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно зі ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання і проживання
членів його сім'ї.

За змістом ч. 1ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

З матеріалів справи слідує, що в
житловому будинку за адресою: вул.
Вишнева, 26, АДРЕСА_2 Волинської
області прописаний відповідач ОСОБА_2,
який є сином позивача ОСОБА_1; останній
проживає за місцем реєстрації, про що в
судовому засіданні ствердили як самі
сторони, так і свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

Довідка Новосілківської сільської
ради Турійського району Волинської
області від 14 травня 2014 року №154, в якій
зазначено, що відповідач ОСОБА_2 у
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований, але не проживає, не
прийнята судом до уваги, оскільки
відомості, зазначені у ній, не
підтверджені жодними доказами та
спростовані показаннями свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Так, свідок ОСОБА_4, яка є колишньою
дружиною відповідача, в судовому
засіданні ствердила, що за час
спільного проживання вона з
відповідачем проживали то в с.
Новосілки, то в с. Комарів у спірному
житловому будинку, а після розірвання
шлюбу між ними, відповідач ОСОБА_2
більше року назад пішов жити до мами в
АДРЕСА_1, де і проживає на даний час.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які проживають
в АДРЕСА_2 та є сусідами сторін, суду
пояснили, що відповідач ОСОБА_2
постійно проживає по АДРЕСА_1, має там
підсобне господарство, обробляє город.

Про дані обставини суду ствердили
також свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
зазначивши при цьому про неприязні
відносини між сторонами.

Таким чином, в судовому засіданні на
підставі пояснень сторін та показань
свідків встановлено, що відповідач
зареєстрований та проживає за місцем
реєстрації по АДРЕСА_1 як
член сім'ї (син) власника житла,
займається веденням підсобного
господарства за вказаною адресою, там
знаходяться його особисті речі;
інтересу до житла відповідач не
втрачав, іншого житла у нього немає,
отже, підстави для задоволення позову
та визнання відповідача таким, що
втратив право на користування житлом,
відсутні.

Не є такими підставами особисті
неприязні відносини між сторонами.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, те, що
позивач ОСОБА_1, посилаючись у позовній
заяві на ч.2 ст. 405 ЦК України, не надала
суду належних та допустимих доказів
відсутності відповідача у спірному
житлі без поважних причин понад один
рік, у задоволенні позову слід
відмовити.

Підстави стягнення судових витрат з
відповідача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 58, 60, 88, 209, 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 41, 47
Конституції України, ст.ст. 29, 319, 383, ч. 2
ст. 405 ЦК України, 150 ЖК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Турійський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий /підпис/

Суддя Турійського районного суду
О.В. Турак