Номер провадження 2/754/651/14
РІШЕННЯ

Іменем України

19.09.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Маковецькій О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, визнання майнових
прав та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
звернувся до суду з позовом, в якому (з
урахуванням уточнень) просив: визнати
за Товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс» майнові права
на предмет іпотеки за іпотечним
договором № 2706/0208/71-079-Z-2 від 20 лютого 2008
року, посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в
реєстрі за № 267, а саме майнові права
іпотекодержателя на квартиру за
АДРЕСА_1, що виникли та діють починаючи
з 20 лютого 2008 року та стягнути
заборгованості за кредитним договором
№2706/0208/71-079 від 20 лютого 2008 року шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки; визнати за Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
майнові права на предмет іпотеки за
іпотечним договором № 2706/0208/71-079-Z-2 від 20
лютого 2008 року, а саме визнати за
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс» майнові права
іпотекодержателя на квартиру за
АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача загальну суму заборгованості
за кредитним договором №2706/0208/71-079 від 20
лютого 2008 року в розмірі 8 773 712,6 грн.,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором №
2706/0208/71-079-Z-2 від 20 лютого 2008 року;
встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки за іпотечним договором №
2706/0208/71-079-Z-2 від 20 лютого 2008 року, шляхом
проведення прилюдних торгів з
початковою ціною продажу у розмірі, що
буде встановлений державним
виконавцем на підставі ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження».
Також, представник позивача просив
судові витрати покласти на
Відповідачів. Свої вимоги позивач
обґрунтував тим, що 20 лютого 2008 року між
ОСОБА_4 та Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» було укладено
Кредитний договір № 2706/0208/71-079 від 20
лютого 2008 року із подальшими змінами та
доповненнями, внесеними договором про
внесення змін та доповнень № 1 від 09
лютого 2009 року. 20 лютого 2008 року між
Позичальником, Банком та ОСОБА_1 було
укладено Договір поруки № 2706/0208/71-079-Р-1.
За цим договором ОСОБА_1 поручався за
виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань
перед Банком за Кредитним договором. 20
лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ
"Сведбанк" було укладено Іпотечний
договір № 2706/0208/71-079-Z-2, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 Відповідно до цього
договору ОСОБА_1 є майновим
поручителем. В іпотеку за Іпотечним
договором було передано квартиру під
АДРЕСА_1, що належить Іпотекодавцеві на
праві приватної власності на підставі
договору дарування квартири. На
підставі Договору Факторингу № 15 від 28
листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступило право вимоги
заборгованості за Кредитним договором
до TOB «Факторингова компанія «Вектор
плюс». На підставі Договору про
відступлення прав за іпотечними
договорами від 08 листопада 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 6970 із
змінами і доповненнями, внесеними
Договором про внесення змін та
доповнень № 1 до Договору про
відступлення права прав за іпотечними
договорами, від 18 квітня 2013 року, а
також Додатку № 1 до Договору про
відступлення прав за іпотечними
договорами, що є його невід'ємною
частиною, ПАТ «Сведбанк» відступило
права за Іпотечним договором до TOB
«Факторингова компанія «Вектор плюс».
16 червня 2011 року ОСОБА_1 уклав договір
купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1, за
яким передав у власність ОСОБА_2
вищевказану квартиру. Позичальник
порушив свої зобов'язання за Кредитним
договором, оскільки не повністю
повернув кошти кредиту та не повністю
сплатив проценти за користування ними,
а також порушив строки погашення
заборгованості, передбачені в
Кредитному договорі - загальна сума
заборгованості по Кредитному договору
згідно станом на 28 листопада 2012 року
складає 1097674,54 доларів США, що станом на
дату подачі позову за офіційним курсом
НБУ (100 доларів США 799,300 грн.) становить 8
773 712,6 грн. посилаючись на вимоги ст. 9, 23,
33 Закону України «Про іпотеку»
представник позивача вимоги позову
просив задовольнити.

В судовому засіданні представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс» вимоги позову
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні проти вимог позову
заперечувала в повному обсязі
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість. Додатково пояснила,
що заочним рішенням Київського
районного суду м. Донецьк від 23 травня
2011 року кредитний договір № 2706/0208/71-079
від 20 лютого 2008 року та Іпотечний
договір № 2706/0208/71-079-Z-2 від 20 серпня 2008
року були визначні недійсними. Дане
рішення набрало законної сили 02 червня
2011 року. 16 червня 2011 року (під час
недійсності договору іпотеки та
відсутності запису про обтяження
нерухомого майна) був укладений
договір купівлі-продажу квартири за
АДРЕСА_1, за яким у власність ОСОБА_2
було передано вищевказану квартиру.

ОСОБА_2 в судові засідання не
з'являлась, про час та місце судового
розгляду повідомлялась належним чином,
причини неявки суду не повідомляла.

Всебічно проаналізувавши
обставини справи в їх сукупності,
оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді справи,
зібрані по справі докази, керуючись
законом, суд дійшов висновку, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20 лютого 2008 року
між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» було укладено
Кредитний договір № 2706/0208/71-079 від 20
лютого 2008 року із подальшими змінами та
доповненнями, внесеними договором про
внесення змін та доповнень № 1 від 09
лютого 2009 року. (а.с.35-37)

20 лютого 2008 року між ОСОБА_4, Публічним
акціонерним товариством «Сведбанк» та
ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір
№ 2706/0208/71-079-Z-2, який було посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
В іпотеку за Іпотечним договором було
передано квартиру під АДРЕСА_1. (а.с.39-40)

На підставі Договору Факторингу № 15
від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступило право вимоги
заборгованості за Кредитним договором
до TOB «Факторингова компанія «Вектор
плюс». (а.с.17-30)

На підставі Договору про відступлення
прав за іпотечними договорами від 28
листопада 2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим № 6970 із змінами і
доповненнями, внесеними Договором про
внесення змін та доповнень № 1 до
Договору про відступлення права прав
за іпотечними договорами, від 18 квітня
2013 року, а також Додатку № 1 до Договору
про відступлення прав за іпотечними
договорами, що є його невід'ємною
частиною, ПАТ «Сведбанк» відступило
права за Іпотечним договором до TOB
«Факторингова компанія «Вектор
плюс».(а.с.31-34)

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецьк від 23 травня 2011 року
кредитний договір № 2706/0208/71-079 від 20
лютого 2008 року, Іпотечний договір №
2706/0208/71-079-Z-1, Іпотечний договір №
2706/0208/71-079-Z-2 від 20 серпня 2008 року були
визначні недійсними; знято заборону
відчуження та вилучено запис з Єдиного
реєстру заборон відчуження нерухомого
майна, вилучено запис з Державного
реєстру іпотек, щодо нерухомого майна.
Рішення набрало законної сили 02.06.2011
року. (а.с.82-87)

16 червня 2011 року укладений договір
купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1, за
яким у власність ОСОБА_2 було передано
вищевказану квартиру. (а.с.95-96)

13 жовтня 2011 року ухвалою Київського
районного суду м. Донецьк заочне
рішення Київського районного суду м.
Донецьк від 23 травня 2011 року було
скасовано. (а.с.114)

Відповідно до Відомості з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 11 червня 2011 року
Приватним нотаріусом ОСОБА_6 було
вилучено обтяження на квартиру
АДРЕСА_1, накладене 20.02.2008 року
приватним нотаріусом ОСОБА_3
відповідно до Іпотечного договору від
20 лютого 2008 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є
договори.

Оскільки сторони уклали договір,
вони набули взаємних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч.1-5 ст. 3
Закону України «Про іпотеку», іпотека
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду. До іпотеки, яка
виникає на підставі закону або рішення
суду, застосовуються правила щодо
іпотеки, яка виникає на підставі
договору, якщо інше не встановлено
законом. Взаємні права і обов'язки
іпотекодавця та іпотекодержателя
виникають з моменту державної
реєстрації іпотеки відповідно до
закону. Іпотечний договір, предметом
іпотеки за яким є майнові права на
об'єкт незавершеного будівництва,
посвідчується нотаріусом на підставі
документів, що підтверджують майнові
права на цей об'єкт. Іпотекою може
бути забезпечене виконання
дійсного зобов'язання або
задоволення вимоги, яка може
виникнути в майбутньому на підставі
договору, що набрав чинності. Іпотека
має похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону
України «Про іпотеку», у разі переходу
права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності на предмет
іпотеки переходить до спадкоємця
фізичної особи - іпотекодавця, такий
спадкоємець не несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
виконання основного зобов'язання, але
в разі його порушення боржником він
відповідає за задоволення вимоги
іпотекодержателя в межах вартості
предмета іпотеки. У разі видачі
заставної перехід права власності на
предмет іпотеки не допускається до
повного задоволення вимоги за
заставною, крім переходу права
власності на предмет іпотеки в порядку
спадкування чи правонаступництва.

Зважаючи на те, що на день
укладення договору купівлі - продажу
квартири за АДРЕСА_1, за яким право
власність ОСОБА_1 на дане нерухоме
майно було передано ОСОБА_2 (16 червня 2011
року) рішення Київського районного
суду м. Донецьк від 23 травня 2011 року про
визнання кредитного договору №
2706/0208/71-079 від 20 лютого 2008 року,
Іпотечного договору № 2706/0208/71-079-Z-1,
Іпотечного договору № 2706/0208/71-079-Z-2 від 20
серпня 2008 року недійсними набрало
законної сили та не було скасовано
підстав вважати квартиру АДРЕСА_1
предметом іпотеки відсутні.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК
України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Примусове відчуження об'єктів
права власності може бути застосоване
лише як виняток з мотивів суспільної
необхідності на підставі і в порядку,
встановлених законом, та за умови
попереднього та повного відшкодування
їх вартості, крім випадків,
встановлених частиною другою статті 353
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 575 ЦК
України, іпотекою є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.
Закладом є застава рухомого майна, що
передається у володіння
заставодержателя або за його наказом -
у володіння третій особі. Правила про
іпотеку землі та інші окремі види
застав встановлюються законом.

Відповідно до Відомості з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 10.09.2014 року Приватним
нотаріусом ОСОБА_7 було внесено
обтяження (тип обтяження - іпотека) на
квартиру АДРЕСА_1, Іпотекодержатель -
ПАТ «Перший Інвестиційний Банк»;
боржник - ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Протягом судового розгляду
представником позивача не було надано
доказів обґрунтованість заявлених
вимог.

На підставі викладено, суд
позбавлений можливості дійти висновку
про обґрунтованість вимог.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 202, 209,
212, 218, 224 ЦПК України, ст. п.1 ч.2 ст. 11, 526, 554,
1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, визнання
майнових прав та стягнення
заборгованості залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя