АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2718/2014
Головуючий в І інстанції
Ведяшкіна Ю.В. Категорія 46
Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Радченка С.В.,
при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області від
31.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року до суду із зазначеним
позовом звернулась ОСОБА_6,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 14.04.1995 року уклала шлюб з
відповідачем, який було розірвано
22.12.2009 року. Від шлюбу мають трьох дітей
- доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, які після розірвання
шлюбу залишились проживати з
позивачкою. Рішенням Новокаховського
міського суду Херсонської області від
07.06.2012 року стягнуто з відповідача на
користь позивачки аліменти на
утримання неповнолітніх дітей у
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, починаючи з 16.05.2012
року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття. Проте відповідач
від сплати аліментів в добровільному
порядку ухиляється, у зв'язку з чим
позивачка у червні 2012 року звернулась
до відділу державної виконавчої служби
для примусового виконання зазначеного
рішення суду. Згідно довідки
державного виконавця заборгованість
відповідача по сплаті аліментів на
утримання дітей станом на 30.09.2013 року
становить 6068, 65 грн. У зв'язку з
невиконанням відповідачем рішення
суду, просила суд стягнути з ОСОБА_5 на
її користь неустойку (пеню) за період з
16.05.2012 року по 30.09.2013 року в сумі 2885, 77
грн.

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 31.07.2014
року позов ОСОБА_6 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
неустойку за прострочення сплати
аліментів в розмірі 1553, 34 грн., судовий
збір в розмірі 131, 13 грн., витрати,
понесені на правову допомогу 269, 15 грн.,
а всього 1953, 62 грн. В іншій частині
позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що про суму заборгованості за
несплату аліментів він дізнався лише у
листопаді 2012 року, та одразу вжив
заходів з погашення заборгованості, що
вбачається з довідки - розрахунку. Тому
вважає, що його вини в тому, що
утворилася заборгованість за період з
травня 2012 року по листопад 2012 року
немає. Крім того, посилання суду на те,
що відповідач не оспорював розрахунок,
наданий позивачем є не вірним, оскільки
в письмових запереченнях ОСОБА_5
оспорював всю суму позову та вважає, що
подання свого розрахунку є не доречним.
Проте, суд першої інстанції не взяв це
до уваги та при винесенні рішення не
перевірив правильність розрахунку
позивача, а також не навів свого
розрахунку, хоча спір був з приводу
всієї суми неустойки, а не її частини.
Також суд першої інстанції залишив
поза увагою матеріальний і сімейний
стан ОСОБА_5 та те, що на його утриманні
знаходиться дружина та малолітній син,
ІНФОРМАЦІЯ_4. У зв'язку з чим просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_5, у судовому засіданні в режимі
відеоконференції на задоволенні
апеляції наполягав, з підстав
зазначених у скарзі.

Представниця ОСОБА_6 - ОСОБА_10, у
судовому засіданні в режимі
відеоконференції проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала,
вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

ОСОБА_6 до суду не з'явилась, про причини
неявки не повідомила, заяви про розгляд
справи за її відсутності не подала. За
таких обставин, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за її
відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явилися до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга
ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 07.06.2012
року стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_11 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3
частини заробітку (доходу) щомісячно,
але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, починаючи з 16.05.2012
року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття (а.с. 35). На підставі
цього рішення 19.06.2012 року
Новокаховським міським судом
Херсонської області видано виконавчий
лист (а.с. 13). 21.09.2012 року постановою
державного виконавця ВДВС
Новокаховського МУЮ Херсонської
області відкрито виконавче
провадження з виконання зазначеного
виконавчого документу за заявою
стягувача від 18.09.2012 року (а.с. 43).

Згідно довідки - розрахунку від 21.10.2013
року головного державного виконавця
ВДВС Новокаховського МУЮ Херсонської
області Попова К.Л., відповідач ОСОБА_5
станом на 30.09.2013 року мав
заборгованість по сплаті аліментів в
сумі 5068, 65 грн. (а.с.15).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України
передбачено, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Така ж позиція висловлена Верховним
Судом України у п.22 постанови Пленуму
№3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
щодо відповідальності платника
аліментів за прострочення їх сплати
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
аліментів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що пеня підлягає стягненню
виходячи з довідки - розрахунку, яка
міститься в матеріалах справи і з
урахуванням розміру несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
(щомісячних) платежів, з строку, до
якого кожне із цих зобов'язань мало
бути виконане, з періоду прострочення,
виходячи з суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником свого обов'язку
щодо сплати аліментів до дня ухвалення
судом рішення про стягнення пені,
підсумувавши розміри нарахованої пені
за кожен із прострочених платежів, з
подальшим визначенням загальної суми
пені (згідно правової позиції,
висловленої ВСУ у постанові від 11.09.2013
року у справі № 6-81цс13).

Однак, колегія суддів дійшла висновку
про можливість зменшення розміру
неустойки (пені) на підставі ч. 2 ст. 196 СК
України з 1553, 34 коп. до 500 грн. , оскільки
судом першої інстанції не враховано
матеріальний та сімейний стан платника
аліментів, а також інші суттєві для
справи обставини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішення про стягнення аліментів було
ухвалено Новокаховським міським судом
07.06.2012 року, проте виконавчий лист до
ВДВС позивачкою було надано лише у
вересні 2012 року. За цей період аліменти
сплачувались відповідачем у
добровільному порядку, чого
представниця ОСОБА_6 не заперечувала. З
копії трудової книжки відповідача
вбачається, що з липня 2012 року останній
був звільнений з роботи (а.с.38), однак
аліменти намагався сплачувати. З
довідки МКП «Херсонелектротранс» від
24.04.2014 року вбачається, що з вересня 2013
року і по квітень 2014 року аліменти
утримувались за місцем роботи
відповідача (а.с.39). Також вбачається, що
ОСОБА_13 працював директором ПП
«Автодім-С» з 24.05.2013 року, однак
заробітна плата йому не нараховувалась
(а.с.40). Дані вказані у цій довідці нічим
не спростовані. Окрім того,
вбачається, що протягом січня - квітня
2013 року відповідач двічі потрапляв до
лікарні із досить серйозними
захворюваннями (а.с.52-54). Матеріали
справи також свідчать про те, що на
утриманні відповідача перебуває
неповнолітня дитина 2012 року народження
(а.с.37). Зважаючи на наведені обставини
колегія суддів відзначає, що хоча
відповідач і допустив утворення
заборгованості з виплати аліментів,
однак тому мались поважні причини, а
тому враховуючи це та матеріальний і
сімейний стан ОСОБА_5, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
неустойки, стягнутої судом першої
інстанції.

Враховуючи це, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні на підставі п.
3 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 31.07.2014 року
змінити, зменшивши розмір неустойки за
прострочення сплати аліментів
стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 з
1553, 34 грн. до 500 грн.

В іншій частині це ж рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: