ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7353/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"22" серпня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Дубаса В.А., при секретарі Ридзель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
за договором позики у сумі 100 000 грн. 00
коп. та судові витрати.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 13.02.2014 року було
укладено договір позики, який
оформлено письмовою розпискою, згідно
умов якого позивач надав відповідачу
кошти у сумі 100 000 грн. 00 коп., а
відповідач у свою чергу зобов"язувався
повернути зазначені кошти у термін до
31.03.2014 року.

Позивач виконав умови вказаного
договору позики та надав відповідачу
зазначені грошові кошти у повному
обсязі, що підтверджується розпискою
від 13.02.2014 року.

Вказана в позовній заяві
заборгованість відповідача перед
позивачем виникла у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
ОСОБА_3, умов договору позики від 13.02.2014
року, а саме порушенням строків
повернення позики.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте представник позивача подав до
суду заяву про розгляд справи у
відсутність позивача та його
представника, просив позовні вимоги
задовольнити, проти ухвалення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив, заяви про розгляд справи
у його відсутність до суду не
надходило.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача та ухвалити
заочне рішення відповідно до ст.ст. 169
ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки
представник позивача не заперечував
проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
13.02.2014 року було укладено договір
позики, який оформлено письмовою
розпискою, згідно умов якого позивач
надав відповідачу кошти у сумі 100 000 грн.
00 коп., а відповідач у свою чергу
зобов"язувався повернути зазначені
кошти у термін до 31.03.2014 року (а.с.13).

Однак позичальник ОСОБА_3 зобов'язання
за вказаним договором не виконав
належним чином.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, на підтвердження договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Згідно норм ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як вбачається із зазначеного договору,
позичальник зобов'язувався повернути
готівкою всю суму позики у строки
визначенні цим договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не
надано жодних належних та допустимих
доказів в заперечення позовних вимог,
не здобуто таких доказів і в ході
судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ґрунтуються на вимогах
закону, обставини справи підтверджені
певними засобами доказування, а тому
позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Києва, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
Донецької області, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг за
договором позики у сумі 100 000 грн. 00 коп.
та витрати по сплаті судового збору у
сумі 1000 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ
В.А. ДУБАС