АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5727/14
Справа № 612/411/14-ц
Головуючий 1 інстанції Мороз
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Близнюківського районного
суду Харківської області від 07 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Кіровської сільської ради
Близнюківського району Харківської
області, третя особа - Реєстраційна
служба Близнюківського районного
управління юстиції Харківської
області про визнання права власності
на житловий будинок з господарчими
спорудами та будівлями в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, Кіровської
сільської ради Близнюківського району
Харківської області, в якому просила
визнати право власності на житловий
будинок літ. «А-1», житловою площею 33,1
кв.м., загальною площею 52,7 кв.м. з
відповідними надвірними будівлями,
який знаходиться за АДРЕСА_1, згідно
технічного паспорту станом на 06 травня
2014 року, в порядку спадкування за
законом після смерті її матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Посилається на те, що вона отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на земельну ділянку, проте
свідоцтво про право на спадщину за
законом на житловий будинок не
отримала, оскільки право власності на
зазначений житловий будинок не було
оформлено і зареєстровано.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні
на задоволенні своїх вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення
позову не заперечував.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися.

Рішенням Близнюківського
районного суду Харківської області від
07 липня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
про задоволення позову в повному
обсязі. Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що її мати була
власницею житлового будинку на
підставі запису в погосподарській
книзі, вона є єдиною спадкоємицею,
оскільки її брат від спадщини
відмовився.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, обговоривши наведені
в скарзі доводи та перевіривши
матеріали справи знаходить апеляційну
скаргу ОСОБА_3 такою, що підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не було надано суду докази
на підтвердження державної реєстрації
житлового будинку.

Проте повністю погодитись з таким
висновком судова колегія не може.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_3 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бессарабівка
Сахновщинського району Харківської
області, її батьками вказані ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 ( а.с. 14 ).

Згідно запису в погосподарській книзі
№4, житловий будинок по АДРЕСА_1
належав ОСОБА_5, особовий рахунок №317 (
а.с. 17 ).

За даними Близнюківського БТІ
зазначений будинок в експлуатацію не
здавався та правовстановлюючий
документ щодо нерухомості не
видавався, право власності щодо нього
не зареєстровано ( а.с.22 ).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 11 ).

Спадкоємець ОСОБА_7 відмовився від
спадщини на користь ОСОБА_3 шляхом
надання нотаріусу відповідної заяви (
а.с. 16 ).

ОСОБА_3 19.03.2014 року отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку
площею 0,1913 га, яка розташована на
території Кіровської сільської ради
Близнюківського району Харківської
області ( а.с. 19 - 21 ).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини (смерті
спадкодавця) і не припинилися
внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК
України).

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку.

До спадкоємця переходять лише
визначені майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року №56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року №7/5 (з подальшими
змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спору про визнання права
власності на спадкове майно судова
колегія керується законодавством, яке
регулювало виникнення права власності
у самих спадкодавців на момент
закінчення будівництва будинків,
зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,
Законом України "Про власність",
Законом України від 7 грудня 1990 року
№533-XII "Про місцеві Ради народних
депутатів та місцеве і регіональне
самоврядування", Законом України від 25
грудня 1974 року "Про державний нотаріат",
постановою Ради Міністрів Української
РСР від 11 березня 1985 року №105 "Про
порядок обліку житлового фонду в
Українській РСР", Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за №112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року №45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року №56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Зважаючи на те, що в погосподарській
книзі є запис про належність житлового
будинку №18 по вул. Радянській в с.
Воровського Близнюківського району
Харківської області ОСОБА_5, крім того,
ОСОБА_5 на підставі Державного акта
належало право власності на земельну
ділянку площею 0,1913 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських будівель за вказаною
адресою, є всі підстави для скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4;
313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Близнюківського
районного суду Харківської області від
07 липня 2014 року - скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
на житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді