АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/399/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1693/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю апелянта та представників
сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
його представником ОСОБА_2 на рішення
Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 04 липня 2014
року за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»,
звертаючись до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_1, посилався на те, що
відповідач за кредитним договором від
02 листопада 2005 року року отримав кредит
у розмірі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач несвоєчасно
вносив платежі на погашення
заборгованості за кредитом.
Заборгованість відповідача перед
банком станом на 28 лютого 2014 року
склала 16022,49 грн., з них 2945,86 грн.
заборгованості за кредитом; 12075,56 грн.
заборгованості по процентах за
користування кредитом; штрафи - 250 грн.
(фіксована частина) та 751,07 грн.
(процентна складова), а також судові
витрати.

Рішенням Деражнянського районного
суду Хмельницької області від
04 липня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість в розмірі
16022,49 грн. та судові витрати в розмірі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним,
необґрунтованим та прийнятим з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити. Вважає хибним
висновок суду першої інстанції, що за
погашення за кредитним договором 30
серпня та 28 листопада 2011 року, відсутні
підстави для застосування строків
позовної давності, про що просив
відповідач. ОСОБА_1 допустив
заборгованість по тілу кредиту та
процентах ще в 2006 році, а отже, у банку
виникло право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань ще в 2006
році. Тому внаслідок пропущення строку
позовної давності слід було відмовити
у позові.

Суд не врахував, що строк дії кредитної
картки закінчився ще в листопаді 2010
року, її перевипуску не було, в зв'язку з
чим позичальник об'єктивно був
позбавлений можливості здійснювати
свої права щодо користування
кредитними коштами.

Також судом не надана правова оцінка
тим істотним обставинам, що відповідач
є інвалідом ІІІ групи загального
захворювання, батьком та єдиним
годувальником в сім'ї трьох малолітніх
дітей.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права та процесуального
права.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення сторін, не застосував
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, допустив порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
оспорюване рішення підлягає зміні з
ухваленням нового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином згідно умовам договору
та вимогам цього Кодексу.

Встановлено, що 02 листопада 2005 року
року між ЗАТ КБ „ПриватБанк"
(правонаступником якого є ПАТ КБ
„ПриватБанк") та відповідачем було
укладено кредитний договір шляхом
приєднання, на підставі якого
відповідач отримав кредит у розмірі 5300
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач несвоєчасно вносив платежі
на погашення заборгованості за
кредитом. Заборгованість відповідача
перед банком станом на 28 лютого 2014 року
склала 16022,49 грн., з них 2945,86 грн.
заборгованості за кредитом; 12075,56 грн.
заборгованості по процентах за
користування кредитом; 250 грн. штраф
(фіксована частина); 751,07 грн. штраф
(процентна складова).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
неналежно виконував зобов'язання за
кредитним договором і наявна
заборгованість підлягає стягненню за
відсутності підстав для застосування
позовної давності.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги
щодо пропуску позовної давності,
колегія суддів виходить з того, що
пунктом 9.12. Умов і правил надання
банківських послуг, які разом з заявою
позичальника і Тарифами складають
договір про надання банківських
послуг, встановлено, що договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання; якщо на протязі цього
строку жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).Для
окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується (ч.ч.1, 3 ст. 264 ЦК України).

Таким чином обґрунтованим є висновок
суду першої інстанції про переривання
позовної давності сплатою
відповідачем платежів на погашення
заборгованості по кредиту - згідно
розрахунку заборгованості востаннє
така сплата мала місце 28.11.2011 року
(згідно виписки по рахунку - через
термінал самообслуговування у
відділенні ПриватБанку в м. Миргород,
за попереднім місцем проживання
відповідача, а.с.6), тому позов
пред'явлено (21.03.2014 року) в межах
встановленого строку позовної
давності.

Посилання апелянта на те, що строк дії
кредитної картки закінчився ще в
листопаді 2010 року і її перевипуску не
було, в зв'язку з чим позичальник
об'єктивно був позбавлений можливості
здійснювати свої права щодо
користування кредитними коштами не
впливає на правильність цього
висновку.

Водночас факт внесення ним платежів
за цим кредитним договором по спливу
строку дії картки через термінали
самообслуговування спростовує таке
твердження.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи
апеляційної скарги щодо
безпідставного неврахування судом при
стягненні штрафу наведених
відповідачем обставин.

Так, відповідач є інвалідом ІІІ групи
загального захворювання, батьком трьох
малолітніх дітей, одна з яких має
вроджені вади здоров'я, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 51-87).

Ці обставини мають істотне значення,
відтак є підставою для зменшення
розміру неустойки (штрафу) відповідно
до ч.3 ст. 551 ЦК України, про що просив
відповідач.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що штраф в загальній
сумі 1001,07 грн. підлягає зменшенню до 100
грн., в зв'язку з чим рішення суду
підлягає зміні в цій частині.

В решті рішення суду ґрунтується на
повно, всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, поданою його
представником ОСОБА_2 на рішення
Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 04 липня 2014
року задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 04 липня 2014
року змінити, виклавши 1 і 2 абзаци
резолютивної частини рішення в такій
редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приват Банк» 15121,42
грн. заборгованості по кредитному
договору та 243,60 грн. понесених судових
витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуюча у першій інстанції: Маршал
І.М. Провадження № 22-ц/792/1730/14

Доповідач: Грох Л.М.
Категорія: 19,27