Справа № 369/817/14 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/4713/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 46
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря Бобка
О.В., розглянувши у відкритому
засіданні у місті Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_3 про визнання неправомірним та
скасування рішення сільської ради,
визнання права власності на земельну
ділянку, витребування майна із
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

30 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом, де, із проведеними
змінами та уточненнями, просив визнати
неправомірним та скасувати рішення
Горенської сільської ради від 31
березня 2011 року про передачу у приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки,
площею 0,1928 га, що по АДРЕСА_1, визнати за
ним ( позивачем ) право власності на
земельну ділянку, площею 0,0478 га, що по
АДРЕСА_1, та витребувати її із
незаконного володіння та користування
відповідача.

На обґрунтування заявлених вимог
зазначав, що названим рішенням ради
ОСОБА_2 передано у приватну власність,
серед іншого, і його земельна ділянка,
площею 0,0478 га, придбана ним у ОСОБА_4 за
договором купівлі-продажу від 16 травня
2008 року з цільовим призначенням - для
ведення особистого селянського
господарства.

Вважає, що передачу ОСОБА_2 належної
йому на праві власності земельної
ділянки, площею 0,0478 га, здійснено
всупереч вимогам ст.ст. 116, 140 ЗК України
без вилучення її у передбаченому
законом порядку та за наявності
рішення Горенської сільської ради від
16 лютого 2001 про передачу цієї земельної
ділянки у власність ОСОБА_4, яке не
втратило законної сили.

ОСОБА_2 не мав права на приватизацію
земельної ділянки, площею 0,1928 га,
оскільки у його користуванні була
земельна ділянка, площею 0,14 га,
виділена рішенням Горенської
сільської ради від 19 червня 1997 року.

ОСОБА_2 зняв огорожу, яка слугувала
межею між земельною ділянкою ОСОБА_4 та
земельною ділянкою ОСОБА_2, та приєднав
земельну ділянку, площею 0,0478 га, до
своєї.

У зв'язку із цим, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Абрис», якому він
замовив виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку,
повідомило в листопаді 2012 року про
відмову у визначенні кадастрового
номера на належну йому на праві
власності земельну ділянку, площею 0,0478
га, у зв'язку з її накладанням на
земельну ділянку ОСОБА_2.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
червня 2014 року в позові ОСОБА_1
відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
позивач не довів належними доказами
протиправність оспорюваного рішення,
факту захоплення його земельної
ділянки з боку ОСОБА_2, а тим самим не
доведено фактів наявності порушення
права та законних інтересів позивача і
протиправної поведінки відповідачів,
причинного зв'язку з можливим
порушенням прав та законних інтересів
позивача.

Відтак, позивач не довів тих обставин
на які посилався як на підставу
позовних вимог, не надав докази в
обґрунтування позовних вимог, не
спростував тих обставин на які він
посилався в обґрунтування своїх
заперечень.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також на порушення
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 червня 2014 року
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Суд, з'ясувавши обставини та
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу в судових
дебатах, вважає за необхідне,
апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 16 травня 2008 року
придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку,
площею 0,0478 га, що по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням - для ведення особистого
селянського господарства ( а.с. 6-7, 8, 9 ).

У свою чергу, рішенням Горенської
сільської ради від 31березня 2011 року
ОСОБА_2 передано у приватну власність
земельну ділянку, площею 0,1928 га, що по
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд ( а.с. 10
).

З приводу землекористування
зазначеними ділянками між сторонами
існує спір, який був предметом
неодноразового судового розгляду.

Серед іншого, рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 24 травня 2012 року,
яке набрало законної сили, в позові
ОСОБА_1 до Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_2 про визнання
неправомірним та скасування рішення
Горенської сільської ради від 31
березня 2011 року, усунення перешкод у
користування земельною ділянкою,
відмовлено ( а.с. 37-41 ).

На обґрунтування відмови щодо
зазначеного рішення сільської ради суд
першої інстанції зазначив про те, що
земельні ділянки сторін не
пересікаються між собою та не
накладаються одна на одну ( там же ).

30 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду повторно, де, наряду з іншими,
зазначив вимоги про визнання
неправомірним та скасування того ж
рішення, по спору між тими самими
сторонами і з тих самих підстав ( а.с. 2-5
).

При цьому, доказів неправомірності
користування відповідачем спірною
земельною ділянкою, належності її на
праві власності, порушення, невизнання
або оспорювання цивільного права чи
інтересу, ОСОБА_1 суду не надав.

Не звернув уваги він і на те, що
земельна ділянка відповідача не є
майном у розумінні положень ст. 388 ЦК
України, а відтак, не може бути
витребувана у ОСОБА_2 відповідно до
правових норм, зазначених позивачем.

За таких обставин, суд першої
інстанції, без додержання норм
процесуального права, зокрема, ст.ст. 205,
213 ЦПК України, ухвалив незаконне і
необґрунтоване рішення в частині
відмови у задоволенні позову про
визнання неправомірним та скасування
рішення сільської ради.

Відповідно, рішення у цій частині,
на переконання апеляційного суду,
необхідно скасувати та закрити
провадження у справі згідно положень
ст. 310 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального права та
процесуального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
знайшли своє часткове підтвердження
при розгляді справи у суді другої
інстанції і є лише підставою для
скасування зазначеної частини
оспорюваного рішення.

Що ж до решти рішення, то воно, на
переконання суду другої інстанції, є
законним та обґрунтованим, оскільки
суд першої інстанції правильно прийшов
до висновку про необхідність відмови у
позові і ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, зокрема, ст.ст. 388, 392 ЦК України,
ст.ст. 125, 126, 152-153 ЗК України, ст.ст. 10, 11,
58-60, 213-215 ЦПК України.

При цьому, ним надана належна
оцінка доказів по справі у
відповідності до вимог ст. 212 ЦПК
України.

Зазначені вище та інші, викладені в
апеляції доводи, зокрема, про
належність на праві власності спірної
земельної ділянки позивачу та
помилковість висновків суду про
відсутність накладення земельних
ділянок, факту суміжного
землекористування, неналежність
доказів по справі, не є, у даному
випадку, правовою підставою для
задоволення як апеляційних, так і
позовних вимог, оскільки вони повністю
спростовуються належними та
допустимими доказами по справі.

Окрім цього, надані суду докази, на які
посилається апелянт ( а.с. 8, 9, 11, 13, 16, 17, 18,
19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 54 ), і, зокрема, про
виділення відповідачу земельної
ділянки, площею 0,14 га ( а.с. 12, 14, 15 ), на
переконання апеляційного суду, не
свідчать, з огляду на викладене, про
помилковість висновку суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
заявлених вимог.

Надання йому, опісля цього, земельної
ділянки в більшому розмірі, на
переконання апеляційного суду не
суперечить чинному земельному
законодавству, зокрема ст.ст. 116, 121 ЗК
України, оскільки ОСОБА_2 не реалізував
попереднє рішення і не отримував
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку у зазначеному
розмірі.

ОСОБА_1, при цьому, не надав суду
документів, передбачених ст. 126 ЗК
України, що посвідчують право
власності на спірну земельну ділянку
та доказів його реєстрації, необхідної
для виникнення такого у відповідності
до положень ст. 125 ЗК України.

Відповідно його вимоги про визнання
права власності на зазначену ним
земельну ділянку, наряду з вимогами про
витребування майна із незаконного
володіння відповідача, є
необґрунтованими.

При цьому, апелянт не позбавлений
можливості здійснити захист свого
права землекористування в інший
спосіб, визначений ст. 16 ЦК України чи
ст. 152 ЗК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Горенської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, ОСОБА_3 про визнання
неправомірним та скасування рішення
сільської ради, визнання права
власності на земельну ділянку,
витребування майна із незаконного
володіння, в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання неправомірним рішення
Горенської сільської ради від 31
березня 2011 року та його скасування,
скасувати і в цій частині провадження у
справі закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С.
Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба