АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дуда О.О. Провадження №
22-ц/789/979/14 Доповідач - Кузьма
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 17 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, посилаючись на те, що 10 липня 2010
року між ним та ОСОБА_3 було укладено
договір позики, відповідно до наданої
позивачем письмової розписки. Згідно
якої ОСОБА_1 позичив ОСОБА_3 8 000 доларів
США, які вона зобов'язувалася повернути
до 10 липня 2011 року. У вересні 2011 року
ОСОБА_3 померла, а спадщину після неї
прийняла дочка ОСОБА_2 Позивач
неодноразово звертався до
відповідачки, як спадкоємиці боржниці
з вимогою повернути суму позичених
коштів, однак ОСОБА_2 грошей не
повертає. Таким чином, ОСОБА_1 просив
суд позов задовольнити, стягнути з
відповідача заборгованість в розмірі
8000 доларів США, неустойки у вигляді
пені 3% річних від простроченої суми, що
становить 1980 грн., судові витрати та
витрати на правову допомогу.

В ході судового розгляду справи
позивачем подано заяву про зменшення
позовних вимог, в якій він просить
стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в
розмірі 7500 доларів США, неустойки у
вигляді пені 3% річних від простроченої
суми, що становить 1980 грн., судові
витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 17 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задоволити його позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
безпідставно не прийняв до уваги те, що
відповідач ОСОБА_2 визнавала те, що у
неї перед позивачем існують фінансові
зобов'язання, що підтверджуються
показами свідків.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
підтримав апеляційну скаргу,
зіславшись на доводи, викладені в ній,
просить її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення апелянта,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи із наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не пред'явлено вимогу до
відповідача у строки, встановлені ст.
1281 ЦК України, отже він втратив право
вимоги до відповідача.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів апеляційної інстанції,
оскільки він відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам закону,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до статей до ст. 526, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно письмової розписки від 10 липня
2010 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1
кошти в розмірі 8000 доларів США та
зобов'язалась повернути через один рік.

Таким чином, між сторонами був
укладений договір позики, розписку про
повернення якої ОСОБА_3 надала позивачу
ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим Великогаївською
сільською радою Тернопільського
району Тернопільської області, актовий
запис №34 від 16.09.2011 року.

Як вбачається з листа приватного
нотаріуса ОСОБА_4 №93/0116 від 06.05.2014 року
та доданих до нього копій документів із
спадкової справи №2/2012, спадкоємцем
ОСОБА_3 є відповідач по справі - ОСОБА_2,
яка прийняла спадщину за законом
(а.с.32-53).

Відповідно до ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не
міг знати про відкриття спадщини, він
має право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

З пояснень позивача, судом першої
інстанції встановлено, що він дізнався
про відкриття спадщини ОСОБА_3, одразу
після її смерті.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
переконання, що ОСОБА_1 позбавлено
права вимоги про повернення боргу
спадкоємця померлого боржника ОСОБА_3,
оскільки позивач протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався про
відкриття спадщини не пред'явив своїх
вимог до спадкоємця.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що він неодноразово
звертався до відповідача із вимогою
повернути борг, оскільки жодних
письмових доказів на їх підтвердження
позивачем не було надано, як і будь-яких
письмових доказів з приводу часткового
погашення боргу відповідачем.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 17 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма