Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про виселення, вселення, усунення
перешкод в користуванні
домоволодінням та земельною ділянкою,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
16.05.2008 року вона придбала за договором
купівлі-продажу домоволодіння № 559 у
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11/18 часток
домоволодіння АДРЕСА_1. Продавцям -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказані часки
домоволодіння належали на підставі
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 15.01.1996 року № 2-74, 2-75,
відповідно до якого було поділено
спадкове майно у вигляді домоволодіння
АДРЕСА_1 між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 У
зв'язку з наявними перешкодами у
користуванні майном, у 2005 році ОСОБА_6
та ОСОБА_7 звернулися з позовом до осіб,
проживаючих у спірному будинку про
усунення перешкод у користуванні
власністю, виселення вселення.
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14.07.2005 року позов ОСОБА_6 був
задоволений, виселено ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_11 з жилих кімнат - 1-3 площею 8,4
кв.м., 1-4 площею 15,4 кв.м., 2-5 площею 7,9 кв.м.,
а також комори 1-1 площею 6,8 кв.м. та
ванної кімнати 1-2 площею 6,1 кв.м. в
будинку АДРЕСА_1; вселено ОСОБА_6 в
приміщення: жила кімната 1-3 площею 8,4
кв.м., жила кімната 1-4 площею 15,4 кв.м.,
жила кімната 2-5 площею 7,9 кв.м., комора 1-1
площею 6,8 кв.м., ванна кімната 1-2 площею
6,1 кв.м.; зобов'язано відповідачів не
чинити перешкод у користуванні,
проживанні та у вільному доступі до
вказаних приміщень та прилеглої
земельної ділянки, а також
встановленні межової огорожі до меж,
встановлених рішенням суду. У судових
рішеннях були встановлені обставини
зайняття та користування всіма
приміщеннями спірного домоволодіння, а
також земельною ділянкою. Не зважаючи
на це, на сьогоднішній час відповідачі
проживають у спірному домоволодінні, і
вона (позивач) не має можливості
володіти та користуватися своїм
власним майном, оскільки ОСОБА_2 (син
власника ОСОБА_2) чинить опір та не дає
можливості їй вселитися до спірного
приміщення. 29.10.2013 року вона звернулася
до Дніпровського РУ ГУ МВС України з
відповідною заявою. За результатами
перевірки було встановлено, що у
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, фактично
перешкоди чинить його син - ОСОБА_213.03.2014
року вона намагалася зустрітися з
ОСОБА_2, проте ніхто з відповідачів з
домоволодіння не виходив.

В судове засідання позивач та її
представник не з'явилися, надали заяву
про розгляд справи без їх участі,
позовну заяву та позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили її
задовольнити. В разі неявки
відповідачів в судове засідання не
заперечували щодо заочного порядку
розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про день та час слухання
справи сповіщалися належним чином,
заяв про відкладення розгляду справи
або про розгляд справи за їх
відсутності до суду не подавали, що дає
підстави прийняти рішення по суті
спору без присутності відповідачів по
доказам, наданим стороною позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 13.10.1988 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 успадкували після смерті батька
ОСОБА_12, кожен по 7/18 частин жилого
будинку АДРЕСА_1. Відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 13.10.1988 року ОСОБА_7
успадкувала після смерті батька - 2/9
частини даного жилого будинку.

Відповідно до рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 15.01.1996 року
було здійснено розподіл спадкового
майна - жилого будинку та встановлено
порядок користування земельною
ділянкою, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було
виділено жилу кімнату 1-3, площею 8,4 кв.м.;
жилу кімнату 1-4, площею 15,4 кв.м.; жилу
кімнату 2-5, площею 7,9 кв.м. а також:
комору 1-1, площею 6,8 кв.м. та ванну
кімнату 1-2, площею 6,1 кв.м. ОСОБА_8 були
виділені: веранда 2-6, площею 6,4 кв.м.;
коридор 2-2, площею 3,7 кв.м.; кухня 3-3,
площею 6,1 кв.м.; жила кімната 2-4, площею
10,5 кв.м. Земельна ділянка була виділена
в користування: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - 618,4
кв.м., а ОСОБА_8 - 393,6 кв.м.

Відповідно до рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 14.07.2005 року
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 виселено з
жилих кімнат - 1-3, площею 8,4 кв.м.; 1-4,
площею 15,4 кв.м.; 2-5, площею 7,9 кв.м., а
також: комори 1-1, площею 6,8 кв.м. та
ванної кімнати 1-2, площею 6,1 кв.м. в
будинку АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_6 в
приміщення - жила кімната 1-3, площею 8,4
кв.м.; жила кімната 1-4, площею 15,4 кв.м.;
жила кімната 2-5, площею 7,9 кв.м.; комора
1-1, площею 6,8 кв.м., ванна кімната 1-2,
площею 6,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_11 не чинити ОСОБА_6 та ОСОБА_7
перешкод у користуванні, проживанні та
у вільному доступі в жилу кімнату 1-3,
площею 8,4 кв.м.; жилу кімнату 1-4, площею
15,4 кв.м.; жилу кімнату 2-5, площею 7,9 кв.м.;
комору 1-1, площею 6,8 кв.м., ванну кімнату
1-2, площею 6,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та
прилеглою земельною ділянкою, а також -
у встановленні межової огорожі
відповідно до меж, встановлених
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 15.01.1996 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу
домоволодіння від 16.05.2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, та зареєстрованого в КП
БТІ м. Києва 02.06.2008 року, ОСОБА_1 (позивач)
придбала у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11/18 частин
домоволодіння за номером АДРЕСА_1.

З довідки Форми 3 від 16.04.2014 року, видано
ЖРЕО № 404 слідує, що в будинку АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1 - позивач, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - відповідачі
по справі.

В суді встановлено, що з часу придбання
у власність частини домоволодіння
позивач не має можливості нею
розпоряджатися та користуватися,
проживати в ній. Встановлено, що
перешкоди позивачу чиняться
відповідачами по справі, які не
пускають позивача на її власність.
Відповідачі зайняли все домоволодіння
та проживають і на належних їй
приміщеннях.

В лютому 2013 року позивач намагалася
зустрітися з ОСОБА_2 задля вирішення
спірного питання в досудовому порядку,
проте, ніхто з відповідачів не виявив
бажання з нею зустрітися.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України
право власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до статей 386, 391 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку)
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

З урахуванням викладеного, суд,
проаналізувавши надані докази, дійшов
висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 15, 16,
316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 61,
212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про виселення, вселення,
усунення перешкод в користуванні
домоволодінням та земельною ділянкою -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з жилих кімнат - 1-3 площею 8,4 кв.м.;
1-4 площею 15,4 кв.м.; 2-5 площею 7,9 кв.м., а
також: комори 1-1 площею 6,8 кв.м. та ванної
кімнати 1-2 площею 6,1 кв.м. в будинку
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у
користуванні, проживанні та вільному
доступі до жилих кімнат - 1-3 площею 8,4
кв.м.; 1-4 площею 15,4 кв.м.; 2-5 площею 7,9
кв.м., а також: комори 1-1 площею 6,8 кв.м. та
ванної кімнати 1-2 площею 6,1 кв.м. в
будинку АДРЕСА_1 і прилеглою земельною
ділянкою площею 618,4 кв.м., а також у
встановленні межової огорожі
відповідно до меж, встановлених
рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 15.01.1996 року.

Вселити ОСОБА_1 в приміщення: жила
кімната 1-3 площею 8,4 кв.м.; жила кімната
1-4 площею 15,4 кв.м.; жила кімната 2-5
площею 7,9 кв.м.; комора 1-1 площею 6,8 кв.м.,
ванна кімната 1-2 площею 6,1 кв.м. в
будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
яка подається протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Суддя: