Справа № 301/1905/14-ц
"09" вересня 2014 р.
Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Іршава
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
виселення відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в
Іршавський районний суд з позовом до
ОСОБА_1 про виселення відповідача та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку, що є
Позов мотивовано тим, що згідно
Кредитного договору №МКІWGК00000125 від
17.11.2006 року ЗАТ КБ "ПриватБанк"
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») надав відповідачу ОСОБА_1
споживчий кредит на придбання житла
а відповідач зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитом в строки та в
порядку, встановлені договором.
На забезпечення повернення кредиту
29.11.2006 року між банком та ОСОБА_1
укладений Іпотечний договір, предметом
якого є житловий будинок АДРЕСА_1.
Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконував, рішенням Іршавського
райсуду від 01.09.2009 року в рахунок
погашення боргу звернено стягнення на
Після звернення стягнення на переданий
в іпотеку будинок всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
будинку звільнити будинок протягом
місяця з дня отримання відповідної
вимоги. Не зважаючи на письмове
повідомлення ОСОБА_1 та всіх мешканців
будинку про необхідність виселення з
будинку, вимога банку залишилася без
Просив виселити з житлового будинку
АДРЕСА_1, відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку без надання іншого
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, подав до суду
заяву, в якій просив розглянути справу
по суті у його відсутності, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив їх задовольнити, не заперечував
проти проведення заочного розгляду
справи (а.с. 30, 33, 39).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
повторно не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, причини неявки
суду не повідомив, заяви про розгляд
справи у його відсутності не подав (а.с.
Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на які позивач
посилався, як на підставу своїх вимог,
оцінивши докази на ствердження цих
обставин в їх сукупності, суд вважає в
задоволенні позову відмовити, виходячи
З матеріалів справи вбачається, що
17.11.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк"
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №МКІWGК00000125, згідно
якого банк надав відповідачу споживчий
кредит на придбання нерухомості
а відповідач зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитом в строки та в
порядку, встановлених договором (а.с.6-7).
На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 29.11.2006 року між
банком та ОСОБА_1 укладений Договір
іпотеки, предметом якого є житловий
будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 8-10).
Рішенням Іршавського райсуду № 2-481/09
від 01.09.2009 року задоволено позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» та в рахунок погашення
боргу ОСОБА_1 за кредитним договором
№МКІWGК00000125 звернено стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
АДРЕСА_1 ( а.с.11-12). Рішення набрало
законної сили.

За змістом частин 1 і 2 ст. 40 ЗУ "Про
іпотеку", виселення проводиться в
порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця із дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У даному випадку законодавець вимагає
від іпотекодержателя вчинення дій
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку
житлове приміщення, що полягають у
надісланні всім мешканцям письмового
попередження про звільнення житлового
приміщення протягом одного місяця.
Зазначене письмове попередження
повинно бути надіслано в такий спосіб,
який би свідчив про отримання такого
всіма мешканцями, і з цього можна
зробити беззаперечний висновок про їх
належне повідомлення щодо
добровільного ними звільнення
житлового приміщення протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги. А в
разі невиконання такої вимоги всіма
мешканцями добровільно, їх примусового
виселення на підставі рішення суду.

Зазначений висновок узгоджується та не
суперечить роз'ясненням, які містяться
в п. 43 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року за № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин".

Листом №30.1.0.0/2-240 від 26.05.2014 року банк
направив відповідачу ОСОБА_1 вимогу про
виселення з будинку АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Однак, даних про те, що цю письмову
вимогу відповідач ОСОБА_1 отримав, не
має. Копії цієї вимоги на якій було би
власноручно написано відповідачем, що
"отримав особисто" із зазначенням
власних ініціалів, дати і підпису,
також не надано, хоча про це
зазначається з самій письмовій вимозі
банку.

До матеріалів справи приєднано реєстр
відправлень рекомендованих листів з
повідомленням від 29.05.2014 року, що не
підміняє собою розписку про отримання
письмової вимоги, яка є належним
доказом підтвердження отримання такої
відповідачем ( а.с. 14).

Крім того, 07 червня 2014 року набув
чинності Закон України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" №1304-V11 від 3 червня 2014
року. Даний закон розповсюджує свою дію
на правовідносини, які склались між
сторонами спору, оскільки позичальник
ОСОБА_1 одержав споживчий кредит в
іноземній валюті, у забезпечення його
виконання передав в іпотеку житловий
будинок, загальна площа якого не
перевищує 250 кв.м. Доказів про наявність
у відповідача іншого житла суду не
надано.

За таких обставин, суд вважає позовну
вимогу про виселення відповідача
ОСОБА_1 з будинку безпідставною і
такою, що не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги банку про
виселення інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку без надання іншого
житла, суд також вважає її
безпідставною і такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач пред'явивши вимогу про
виселення мешканців будинку, не
з'ясував коло цих осіб, не вказав їх
відповідачами, в процесі розгляду не
заявив клопотання в порядку,
передбаченому статтею 33 ЦПК України,
про залучення їх до участі по справі як
співвідповідачів.

Не надано суду також доказів
направлення банком особам, які
проживають в будинку і про виселення
яких подано позов, вимоги про
добровільне виселення відповідно до
ст. 40 ЗУ "Про іпотеку".

Керуючись ст. 40 Закону України "Про
іпотеку, ст. 109 ч.3 ЖК УРСР, ст.ст. ст.ст.10,
11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 224, 292, 294
ЦПК України,

рішив:

у позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку АДРЕСА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано позивачем протягом десяти
днів з дня отримання його копії до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий :
М. О.
Пітерських