АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/973/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2427/14
Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І.
Доповідач Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі

головуючогосудді Лобова О.А.,

суддів Петренка В.М., Акопян В.І.,

при секретарі Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 23 червня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із вказаним позовом, просила
ухвалити рішення, яким визнати за нею
право власності на ? квартири АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що спірна квартира
придбана у шлюбі, проте відповідач не
визнає її права на неї.

Рішенням Гадяцького районного
суду Полтавської області від 23 червня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що висновки суду
суперечать встановленим обставинам та
вимогам закону, якими врегульовані
спірні правовідносини.

Колегія суддів, вислухавши пояснення
осіб, які приймають участь в розгляді
справи, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
позовних вимог у разі порушення судом
норм матеріального чи процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається,
що 30 травня 1998 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2
зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони
мають дитину - доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідності до
договору про дольову участь у
будівництві квартири від 11 вересня 2007
року та на підставі рішення
виконавчого комітету Гадяцької
міської ради №18-11 від 23 січня 2008 року
ОСОБА_3 видане свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Рішенням Гадяцького районного суду
Полтавської області від 30 грудня 2013
року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2
розірваний.

Відмовляючи у задоволені позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не заявлялася вимога про
визнання квартири спільною сумісною
власністю та про виділ частки із майна.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим та таким, що суперечить
вимогам закону і встановленим
фактичним обставинам з наступних
підстав.

Приписами ст.60, ст.61 СК України, ч.3 ст.368
ЦК України презюмується, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
чоловікові і дружині на праві спільної
сумісної власності. Спільною сумісною
власністю відповідно до ч.1 ст.368 ЦК
України є спільна власність двох і
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна має право пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна квартира придбана сторонами у
шлюбі, отже є їхньою спільною сумісною
власністю, проте її одноосібним
власником зареєстрований ОСОБА_4, який
не визнає права своєї колишньої
дружини на цю квартиру. Таким чином,
позивачкою у відповідності до положень
п.1 ч.2 ст.16 ЦК України обраний
правильний спосіб захисту порушеного
права - визнання права власності на ?
частину спірної квартири, яка є їхньою
спільною сумісною власністю.

Посилання суду на ст.370 ЦК України у
цьому конкретному випадку є
безпідставним, оскільки підставою
заявленого позову стало саме
невизнання відповідачем права
позивачки на квартиру взагалі, вимог
щодо виділу частки із спільного майна
не заявлялося.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції слід скасувати як незаконне
та ухвалите нове, яким позов
задовольнити. У відповідності до ст.88
ЦПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на
користь ОСОБА_2 понесені нею судові
витрати.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 23 червня 2014
року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити - визнати за
нею право власності ? квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 248
грн. 60 коп. витрат зі сплати судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А. Лобов

Судді:
В.І. Акопян

В.М. Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов