Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі головуючого - судді Ференц А.М.,

при секретарі - Пазяк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою
стороною Ужгородський міський відділ
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області про зняття з
реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 з третьою стороною
Ужгородський міський відділ Державної
міграційної служби України в
Закарпатській області про зняття з
реєстрації місця проживання, а саме за
адресою АДРЕСА_1.

Свій позов позивач мотивує тим, що
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що
стверджується договором купівлі
продажу № 1990 від 31.12.2004 року та витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 6446846 від 08.02.2005 року. У
вищезазначеній квартирі, крім
позивача, зареєстрований ОСОБА_2, який
не проживає в даній квартирі, його
місцезнаходження позивачу не відоме,
самостійно не подав заяву про зняття з
реєстрації місця проживання у
квартирі, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, чим, на думку позивача, порушує
його права як власника квартири на
користування та розпорядження нею.

У судове засідання позивач не зявився,
однак надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи були
повідомлені, однак причини неявки суд
не повідомили.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач придбав квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
стверджується договором купівлі
продажу № 1990 від 31.12.2004 року та витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 6446846 від 08.02.2005 року. У
вищезазначеній квартирі, крім
позивача, зареєстрований ОСОБА_2, який
не проживає в даній квартирі, його
місцезнаходження позивачу не відоме,
самостійно не подав заяву про зняття з
реєстрації місця проживання у
квартирі, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Крім того відповідач втратив право
користування квартирою так як у нього
відсутні будь-які законні на те
підстави, а саме квартира вже не
належить попередньому власнику.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися правом
власності на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу
України встановлено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_2, який не являється власником
спірної квартири, втратив
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження нею, які
законом встановлені для власника.

Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу
України, житлом фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, призначені та придатні для
постійного проживання в них.

Глава 28 Цивільного кодексу України
визначає житло об'єктом права
приватної власності.

Згідно із ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Частина 7 цієї ж статті встановлює, що
діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку , встановлених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Відповдно до ч. З ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Оскільки права членів сім'ї колишнього
власника є похідними від прав власника,
то з припиненням для власника права
власності на жиле приміщення члени
його сім'ї також втрачають право
користування цим приміщенням.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 Цивільного
кодексу України, право користування
чужим майном припиняється у разі
припинення обставин, яка була
підставою для встановлення сервітуту.

Звертаю увагу суду на те, що Відповідач
не є членом сім'ї попередньої власниці
квартири, оскільки на момент укладення
договору купівлі-продажу квартири вони
перебували в розлученні, а отже
припинені і будь-які законні підстави у
Відповідача для користування житловим
приміщенням та перебування на
реєстраційному обліку в квартирі.

Тобто у Відповідача як і до укладення
договору купівлі-продажу квартири між
Позивачем та колишнім власником, так і
після укладення даного договору,
відсутні законні підстави для
перебування на реєстраційному обліку в
квартирі, що належить на праві
особистої приватної власності
Позивачеві.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 386 Цивільного
кодеку України- власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 316, 319, 383, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 7, 11
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88,
209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою
стороною Ужгородський міський відділ
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області про зняття з
реєстрації місця проживання -
задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Ужгородський МВ ДМС
України в Закарпатській області зняти
ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за
адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Ференц А.М.