Провадження № 2-5151/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді -
Лазаренко В.В.

при секретарі - Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання малолітніх
дітей та аліментів на утримання
дружини, -

В С Т А Н О В И В :

29.07.2014 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в
якому просила стягнути з останнього на
її користь аліменти на утримання
малолітніх дітей - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, до досягнення дітьми
повноліття. Крім того просила стягнути
з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її
утримання в розмірі 1/6 частини всіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, до досягнення молодшим
сином ОСОБА_4 трирічного віку.

Вимоги позивачка мотивує тим, що
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2, який є
громадянином Федеративної Республіки
Німеччина.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час
проживають з позивачкою та знаходяться
на повному її утриманні. З червня 2014 р.
відповідач не надає жодної
матеріальної допомоги на утримання
дітей. З огляду на те, що батьки нарівні
зобов'язані дбати про добробут дітей, а
також те, що відповідач має постійний
дохід, позивачка просить стягнути з
нього аліменти у зазначеному вище
розмірі.

Також зазначає, що у зв'язку з
перебуванням в декретній відпустці по
догляду за дітьми, єдиним її доходом є
соціальні виплати, яких не вистачає
навіть на утримання дітей. Так як вона
позбавлена можливості працювати і
отримувати додатковий дохід, то
потребує матеріальної допомоги, у
зв'язку з чим просить стягнути з
відповідача аліменти на її утримання.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги
в повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував. Зокрема, звертав увагу
суду на те, що позивачкою незаконно
вивезено дітей з Федеративної
Республіки Німеччина, у зв'язку з чим
відповідачем подано відповідні заяви
до правоохоронних органів, а також, що
позивачкою чиняться відповідачу
перешкоди у спілкуванні з дітьми. Дані
факти на його думку свідчать про
негідну поведінку позивачки у шлюбних
відносинах, у зв'язку з чим остання не
має правових підстав вимагати
стягнення з відповідача аліментів на
свою користь. Також на думку
представника відповідача відсутні
підстави для стягнення аліментів на
утримання дітей, оскільки відповідач
надає матеріальну допомогу на їх
утримання, в тому числі з лютого по
серпень включно в розмірі по 145 євро на
місяць. У зв'язку з цим просив відмовити
в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позичку, її
представника та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем у справі є громадянин
Федеративної Республіки Німеччина,
тобто іноземець у розумінні ст. 1 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства».

Таким чином, в силу положень першої та
другої статей Закону України «Про
міжнародне приватне право» на спірні
приватноправові відносин поширюється
його дія.

Разом з тим з огляду на положення ст.ст.
16, 66, 67 вказаного Закону, суд вважає, що
справа підлягає вирішенню згідно
положення національного
законодавства.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, що
підтверджується долученою до позовної
заяви копією свідоцтва про шлюб серія
НОМЕР_1, виданого Центральним відділом
державної реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх
дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 03.08.2012 року серія НОМЕР_2,
та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 18.07.2014 року серія НОМЕР_3.

Статтею 180 СК України на батьків
покладено обов'язок утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Водночас відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК
України, способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час
розгляду справи проживають разом з
позивачкою. Даний факт представник
відповідача визнав.

Також судом встановлено, що малолітні
діти перебувають на утриманні
позивачки.

Відповідач має регулярний дохід та
надає матеріальну допомогу позивачці.
Зокрема, згідно наданих представником
відповідача копій квитанцій
вбачається, що відповідачем у період з
лютого по серпень 2014 р. надано
матеріальну допомогу в розмірі 145 євро,
що згідно офіційного курсу гривні щодо
іноземних валют на день розгляду
справи складає 2614,35 грн., по 1307,17 грн. на
кожну дитину.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44-ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

З наведених положень законодавства
слідує, що сам факт надання батьком
дитини матеріальної допомоги, не може
бути підставою для відмови в
задоволенні позову про стягнення
аліментів. Основною метою такого права
є забезпечення інтересів дитини.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Таким чином враховуючи наведенні
положення СК України, а також беручи до
уваги, що відповідач фізично здоровий
та має можливість сплачувати аліменти,
інших неповнолітніх дітей на утриманні
не має, суд приходить до висновку про
наявність законних підстав для
задоволення вимог позивачки про
стягнення на її користь аліментів в
розмірі 1/3 частини доходу відповідача
(1/6 на кожну дитину), оскільки вважає, що
такий розмір буде достатнім для
створення для дітей необхідних
передумов для розвитку і забезпечення
організації їх життя.

Крім того, частиною другою ст. 84 СК
України, передбачено право дружини, з
якою проживає дитина, на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на
утримання вагітна дружина, а також
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Статтею 60 ЦПК України на кожну сторону
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи, що представником
відповідача не надано належних та
допустимих доказів доказів, на
підтвердження того, що позивачка
негідно поводилася у шлюбних
відносинах, а також того, що він не має
можливості надавати матеріальну
допомогу, суд знаходить обґрунтованими
вимоги позивачки про стягнення
аліментів на її утримання в розмірі 1/6
частини доходу відповідача.

З наведених підстав суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню в повному обсязі

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд вважає за необхідне у
відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір за подання позову
про стягнення аліментів в розмірі 487
гривень 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 84, 180-184, 191СК України, ст.ст. 10-11, 57-60,
88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання малолітніх
дітей та аліментів на утримання
дружини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання двох малолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від
усіх доходів відповідача щомісяця, але
не менше ніж 30 % від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 29.07.2014 року
і до досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на її утримання в розмірі 1/6
частини від усіх доходів відповідача
щомісяця, починаючи з 29.07.2014 року і до
досягнення молодшою дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 487 гривні 20
копійок.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів на
утримання дітей та аліментів на
утримання дружини в межах суми
платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: