Справа № 492/1697/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
__________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у
справі

23 вересня 2014 року
м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області Борисова С.П.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 діючи через свого представника
за довіреністю, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
визнати за ним право власності в
порядку спадкування на квартиру
АДРЕСА_1, що залишилась після смерті
батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3,
посилаючись на те, що є спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
батька та з метою оформлення права на
спадщину звернувся до нотаріальної
контори, але державним нотаріусом йому
було письмово роз'яснено про
неможливість оформлення права на
спадщину через відсутність реєстрації
права власності померлого у
встановленому чинним законодавством
порядку, що зумовило його звернення до
суду.

Дослідивши позовну заяву та додані до
неї документи, вважаю що позивачеві
необхідно відмовити у відкритті
провадження у справі з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Вказавши відповідачем у своїй позовній
заяві ОСОБА_2 позивач в позові не
вказав, яким чином відповідачка
порушує його право на спадщину, не
визнає або оспорює його право на
спадкове майно, не додав до позовної
заяви документів, які підтверджують ці
обставини, у зв'язку з чим суд приходить
до висновку, що в даному випадку
відсутній спір про право цивільне, так
як ОСОБА_2 не порушує, не оспорює, і
немає даних, що не визнає право ОСОБА_1
на спадщину.

Суд також приймає до уваги роз'яснення,
викладені у п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12
червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», відповідно до
яких вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суд повинен
виходити з того, що згідно зі ст. 124
Конституції України юрисдикція
загальних судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі,
а за ч. ч. 1 і 2 статті 15 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17) або Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1, 12) віднесено до компетенції
адміністративних чи господарських
судів. Законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами
цивільного судочинства.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися в наслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини, яка подається ним
особисто (ч. 2 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Крім того, слід звернути увагу, що
згідно узагальнення Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування», вирішуючи питання про те,
що до нотаріальної контори для
оформлення права на спадщину та
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, судам потрібно врахувати
наступне.

Главою 86 ЦК України, а також
спеціальним законодавством, зокрема ЗУ
«Про нотаріат», підзаконними
нормативними актами, визначено
нотаріальний порядок оформлення права
на спадщину, що відповідає
встановленій законодавством
сукупності функцій, притаманній
юрисдикційній діяльності суддів та
нотаріусів. Отже, у разі якщо
відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, це може бути підставою для
відмови у позові.

Це знайшло також підтвердження у п.23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику в справах про
спадкування» в якому вказується, що за
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину у судовому
розглядові не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися за
правилами позовного провадження.

Таким чином, особа має право звернутися
до суду тільки після отримання у
нотаріусу відмови у видачі свідоцтва
про право на спадщину. Звернення до
суду до цього моменту є передчасним, і в
такому випадку суди підміняють органи
нотаріату що не відповідає закону.

У матеріалах, доданих до позову
відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1
у передбаченому Законом порядку
звертався до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини та за
видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. Відповідно,
відсутня і відмова нотаріуса у
вчиненні вищевказаних дій, яка б мала
слугувати підставою для звернення з
відповідним позовом до суду.
Роз'яснювальний лист нотаріуса, в якому
також зазначено, що позивач звернувся
до нотаріуса усно, що долучений
позивачем, не можна вважати відмовою
нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.

Таким чином, нотаріат є органом, на який
відповідно до норм чинного
законодавства України покладений
обов'язок видавати свідоцтва про право
на спадщину, перевіряти при цьому круг
спадкоємців, закликати до спадкоємства
у необхідних випадках спадкоємців,
перевіряти обтяження спадкового майна,
так як спадкування це не тільки перехід
прав померлої особи але й перехід до
спадкоємців її обов'язків. У разі
виникнення спору між спадкоємцями про
розподіл спадкового майна такий спір
підлягає розгляду в судовому порядку.

Як було вище наведено, позивач будучи
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті свого батька зобов'язаний
звернутися в силу ч. 1 ст. 1297 ЦК України
до нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину, а не до суду з
позовом про визнання за ним права на
спадщину.

Суд приходить до висновку, що в зв'язку
з відсутністю спору і необхідністю
лише оформлення права на спадщину,
ОСОБА_1 необхідно, крім заяви про
прийняття спадщини, подати до
державної нотаріальної контори
необхідні документи для оформленням
права на спадщину за законом після
смерті спадкодавця, які, як вбачається
з матеріалів позову, у позивача наявні,
зокрема це свідоцтво про право
власності на житло від 01.11.1994 року, в
якому є відмітка про реєстрацію права
власності у порядку, що діяв на момент
реєстрації, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1
не підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

В разі ж незгоди з рішенням нотаріуса
на підставі ч. 2 ст. 124 Конституції
України в порядку Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач може звернутися за захистом
свого права в суд, але не із заявою про
визнання за спадкоємцем права
власності на спадщину в порядку
спадкування, а з адміністративним
позовом до нотаріальної контори про
оскарження дій (бездіяльності) або
рішення державного нотаріуса.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, у зв'язку з вищенаведеним в
силу п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суд вважає
за необхідне відмовити у відкритті
провадження у справі.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»
ОСОБА_1 підлягає поверненню сума
судового збору, яка сплачена при
зверненні до суду у розмірі 243,60 грн., що
підтверджено відповідною квитанцією.

Виходячи з наведеного, керуючись п. 1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про
судовий збір», суд -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження у справі за його позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого
зареєстроване в АДРЕСА_2, суму судового
збору у розмірі 243 гривні 60 копійок, які
сплачені при зверненні до суду за
квитанцією № 220 від 16.09.2014 року в
Арцизькому відділенні ПАТ «Ощадбанк».

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Арцизький
районний суд Одеської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ

Арцизького районного суду