Справа № 128/2023/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

05 червня 2014 року

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Мотрука М.І.

при секретарі: Тихолаз Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк», відділ
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції, про припинення виконанням
зобовязання ОСОБА_2 та визнати
виконавчий лист № 2-720/2011 таким, що не
підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», відділ державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції, про
припинення виконанням зобовязання
ОСОБА_2 та визнати виконавчий лист №
2-720/2011 таким, що не підлягає виконанню,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
рішенням Вінницького районного суду
від 19 серпня 2011 року позов ТОВ
«Український промисловий банк» до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року,
забезпеченим договором поруки
№1878-002/Zфпор-08 задоволено повністю та з
позивачів солідарно стягнуто, в сумі
перерахунку на національну валюту 70 276
грн. 98 коп., з яких 58 356,83 грн. -
заборгованість за кредитом; 5 876,79 грн. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом; 2 333,01 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 3 247,73 грн. - пеня
за порушення строків повернення
кредиту та відсотків за користування
кредитом; 462,62 грн. - пеня за порушення
строків повернення комісії за
користування кредитом.

Дане рішення вступило законну
силу та знаходиться на виконанні у
відділі ДВС Вінницького районного
управління юстиції.

Однак, у нас заборгованості
перед ТОВ «Укрпромбанк» відповідно до
умов вищезазначених договорів не має,
взяті на себе зобов'язання, щодо
повернення коштів позивачами було
виконано, однак їх безпідставно було
зараховано на виконання неіснуючих між
нами та банком договорів.

11.09.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та
фізичною особою ОСОБА_2 було укладено
споживчий кредит з щомісячним
поверненням кредиту та щомісячною
сплатою процентів по програмі «Авто
вкредит», про що свідчить кредитний
договір № 1878-002/ФКВ-08. Так, ОСОБА_1 дійсно
являлась поручителем згідно
вищезазначеного договору за кредитним
договором №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року.

Більше, будь-яких договорів поруки між
ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий
банк» не укладалось.

ОСОБА_1 на підставі
вищезазначеного договору поруки
неодноразово вносила до банку кошти, в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору №1878-002/ФКВ-08,
загальна сума яких склала 5 200 дол. США
що еквівалентно 41 288 грн. Факти внесення
ОСОБА_1 до ТОВ «Укрпромбанк» коштів
підтверджуються заявами про переказ
готівки №5 від 29.01.2010 року, №№1,2 від
27.05.2010 року та №№1,2 від 24.06.2010 року.
Однак дані кошти безпідставно та без її
відома, відносились банком на
погашення заборгованості по іншому
кредитному договору №33/КВ-06 від 26.05.2006
року та відсотків по ньому, на підставі
договору поруки №33/Zквпор від 31.10.2008
року, якого ОСОБА_1 ніколи не
підписувала, а тому кошти по ньому
вносити не могла.

Відсутність між ОСОБА_1 та ТОВ
«Укрпромбанк» договірних стосунків на
підставі договору поруки №33/Zквпор від
31.10.2008 року, на підставі якого
зараховувались внесені нею до банку
кошти, підтверджено рішенням
Вінницького міського суду від 14.08.2012
року по справі №2-597/11, яким її позов до
ТОВ «Український промисловий банк» про
визнання недійсним договору поруки
№33/Zквпор від 31.10.2008 року задоволено та
яке вступило у законну силу на підставі
рішення Апеляційного суду Вінницької
області від 29.10.2012 року.

Також, 21-22.01.2009 року, ОСОБА_2 на виконання
зобов'язань за кредитним договором
№1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, було
внесено до ТОВ «Укрпромбанк» кошти у
сумі 1 440,11 дол. США, які банком з
невідомих причин було зараховано на
погашення заборгованості по
кредитному договору №1826-002/ФКВ-08 від
05.09.2008 року, який між ОСОБА_2 та ТОВ
«Укрпромбанк» ніколи не укладався.
Даний факт підтверджується випискою з
особового рахунку по кредитному
договору №1878-002/ФКВ від 11.09.2008 року
станом на 12.07.2010 року.

Таким чином, надані ОСОБА_1 кошти
у сумі 5 200 доларів США та ОСОБА_2 - 1440,11
дол. США, що разом еквівалентно 52 722,47
грн., безпідставно зараховані банком на
виконання неіснуючих договорів, в той
час як мали б бути зараховані на
виконання кредитного договору
№1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, що у своє
чергу впливає на розмір загальної суми
заборгованості стягнутої з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за рішенням Вінницького
районного суду від 19.08.2011 року.

У зв'язку з наведеним в позивача
виникла необхідність у зверненні до
суду із даним позовом

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, на підставах,
викладених у позові, просили їх
задовольнити.

Представник відповідача ТОВ
«Український промисловий банк» та
відділ державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції, в судове засідання не з`явився,
хоча був завчасно повідомленими
належним чином про час та місце
судового засідання, про що свідчать
розписка про отримання
рекомендованого поштового
повідомлення, заяв та клопотань про
відкладення розгляду справи до суду не
надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи,
врахувавши думку сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, вивчивши доводи, якими
сторони мотивували свої вимоги та
заперечення, дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає справу не інакше як за заявою
осіб, в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів,
тобто кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином вищезазначені обставини
підтверджуються наступними доказами :

- кредитним договором №1878-002/ФКВ-08
від 11.09.2008 року (а.с. 3-8);

- рішенням Вінницького районного
суду від 19 серпня 2011 року (а.с. 9-10);

- квитанціями №5 від 29.01.2010 року,
№№1,2 від 27.05.2010 року та №№1,2 від 24.06.2010
року (а.с. 11-13);

- копією рішення Вінницького
районного суду від 14.08.2012 року по справі
№2-597/11 (а.с. 14-16);

- рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 29.10.2012 року (а.с.
17-19);

- випискою з особового рахунку
НОМЕР_1 ОСОБА_2 з моменту відкриття та до
12.07.2010 року (а.с. 20-22);

- випискою з особового рахунку
НОМЕР_2 USD ОСОБА_1 з моменту відкриття та
до 21.09.2012 року (а.с. 20-22) ;

- договором поруки №33/Zквпор-08 від
31.10.2008 року (а.с. 23-24) та іншими
матеріалами справи.

Як було визначено сторонами та
зафіксовано у п.2.5 кредитного договору
№1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року, повернення
кредиту здійснюється шляхом
безготівкового перерахування коштів з
рахунку позичальника (його
поручителів, гарантів та інших осіб у
відповідності до п.2.16 цього Договору)
на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1,
та/або шляхом внесення готівки до каси
Банку для зарахування її на позичковий
рахунок.

Крім того, у ОСОБА_1 у «Укрпромбанк»
було відкрито валютний рахунок НОМЕР_2
USD на який в період з моменту його
відкриття та станом на 21.09.2012 року
ОСОБА_1 було внесено кошти у сумі 54051
доларів США.

ТОВ «Укрпромбанк» безпідставно, без
дозволу ОСОБА_1, на підставі існуючого
договору поруки № 33/Zквпор-08 від 31.10.2008
року зарахував дані кошти в рахунок
погашення заборгованості по
кредитному договору № 33/КВ-06 від 26.05.2006
року. Оскільки дані кошти безпідставно
та тривалий час перебували у
користуванні банку та враховуючи те, що
ТОВ «Укрпромбанк» знаходиться на
стадії ліквідації і повернення даних
коштів є проблематичним, вважаємо за
необхідне їх частину, а саме кошти у
сумі 17 554,51 грн. зарахувати в рахунок
виконання зобов'язань по кредитному
договору №1878-002/ФКВ-08 від 11.09.2008 року,
відповідно до рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
19.08.2011 року.

Поряд з цим, відповідно до ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

Також, у відповідності до п. 3 Постанови
Пленуму Верховного суду України за №4
від 31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди)" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 4 згаданої Постанови вказано,
що у позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості (п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України за №4 від 31.03.1995
року).

Оскільки позивачем у позовній заяві не
вказано характеру та обсягу
страждань, яких він зазнав внаслідок
неправомірних дій відповідача, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн.
00 коп. та не надано суду доказів, якими
підтверджується моральна шкода, тому
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

Розглядаючи дану цивільну справу,
визначаючись щодо заявлених вимог, суд
виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень; згідно з вимогами ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За даних обставин на підставі наявних у
справі доказів суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
доведеними та підлягають частково
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.598,599 ЦК України та ст.ст. 3,118,119,369
ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року
№4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)", ст.ст. 1,11,22 Закону України «Про
захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити виконанням зобов'язання
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перед Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» по
кредитному договору №1878-002/ФКВ-08 від
11.09.2008 року, відповідно до рішення
Вінницького районного суду від 19.08.2011
року на суму 70 276 грн. 98 коп., вважаючи
виконаним його належним чином.

Визнати виконавчий лист №2-720/2011 від
25.05.2012 року виданого Вінницьким
районним судом на підставі рішення по
справі №2-720/2011 та який знаходиться на
виконанні у відділі Державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції таким, що
не підлягає виконанню.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариста з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» на користь держави
судовий збір в розмірі 243 гривень 60 коп..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :