Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3837/14
Головуючий у 1 інстанції: Дацюк
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко
Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 14 липня 2014 року в справі
за позовом Державного навчального
закладу «Запорізьке вище професійне
училище «Моторобудівник» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виселення без надання
іншого житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ДНЗ «Запорізьке вище
професійне училище «Моторобудівник»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виселення без надання
іншого житлового приміщення

В позові позивач зазначав, що
відповідачі мешкають у кімнатах
АДРЕСА_1, який знаходиться на їх
балансі. Відповідачі у трудових
відносинах з ДНЗ «Запорізьке ВПУМ» не
перебувають, не є його учнями. Таким
чином, проживання відповідачів у
гуртожитку не зумовлене наявністю між
відповідачами та ними трудових
відносин або навчанням в учбовому
закладі, тому вони підлягають
виселенню без надання іншого житлового
приміщення. Посилаючись на ці
обставини, просили виселити ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з кімнат АДРЕСА_1 гуртожитку,
який знаходиться на балансі ДНЗ
«Запорізьке ВПУМ», розташованого за
адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 14 липня 2014 року
позов задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кімнат
АДРЕСА_1 гуртожитку, ДНЗ «Запорізьке
ВПУ»Моторобудівник», розташованого за
адресою АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Державного навчального закладу
Запорізьке вище професійне училище
«Моторобудівник» судовий збір в сумі
114,70 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції посилався на статті 127-129 ЖК
України, якими надано визначення
поняття гуртожитку; порядок надання
жилої площі в гуртожитках, визначено
підстави та умови видачі ордеру на
жилу площу в гуртожитках та на статтю 109
ЖК України, згідно якої виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Суд враховував приписи пунктів 1, 2
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 року,
якими визначено порядок надання жилої
площі в гуртожитках підприємств,
установ, організацій, користування
цими гуртожитками та їх утримання та
встановлено, що гуртожитки
призначаються для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання; пунктів 9, 10, 44
цього Положення, згідно яких жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу. На підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер
(додаток), який є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу. Ордер
може бути виданий лише на вільну жилу
площу. При одержанні ордера
пред'являються паспорти всіх членів
сім'ї, включених до ордера, з відміткою
про виписку з попереднього місця
проживання. Адміністрація
підприємства, установи, організації
веде облік ордерів, що видаються
громадянам на зайняття жилої площі.
Бланки ордерів зберігаються як
документи суворої звітності.

Також суд застосував положення пункту
44 Примірного положення про гуртожитки,
яким визначено, що громадян, які
самоправно зайняли жилу площу в
гуртожитку, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Задовольнивши позов, суд виходив з
того, що гуртожиток належить позивачу -
Державному навчальному закладу
«Запорізьке вище професійне училище
«Моторобудівник», відповідачі не
являються працівниками або студентами
цього училища, ордер на їх вселення в
гуртожиток не видавався. Відповідачів
за клопотанням директора та
профспілкового комітету СШ № 77
поселили у гуртожитку лише тимчасово.
Термін договору найму закінчився у 2010
році, а тому відповідачі фактично
самоправно займають жилу площу у
гуртожитку і мають бути виселені без
надання іншого житлового приміщення.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи,
належним чином оціненим доказам, а
також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Основні доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 полягають в тому, що суд першої
інстанції не врахував, що кімнату в
гуртожитку за клопотанням
адміністрації середньої школи № 77 (де
вона працювала медичною сестрою) ще в
2000 році надано для проживання їй та її
сину ОСОБА_3 - інваліду 1 групи, оскільки
у них не має іншого житла. З 2000 року по
2009 рік між нею та адміністрацією ДНЗ
«Запорізьке вище професійне училище
«Моторобудівник» укладалися договори
найму жилого приміщення, проте у 2010
році адміністрація відмовилася
укладати договір, посилаючись на
заборгованість по оплаті комунальних
послуг.

Проте, такі доводи апеляційної скарги
не мають належного обґрунтування у
чому полягає порушення судом першої
інстанції вимог матеріального і
процесуального права, а тому не дають
підстав для висновку щодо незаконності
чи неправильності оскаржуваного
судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
стосуються порушення прав
неповнолітніх дітей ОСОБА_4, яка
перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3, та проживає разом
з ними та з неповнолітніми дітьми у
кімнатах АДРЕСА_1 гуртожитку ДНЗ
«Запорізьке ВПУ»Моторобудівник»,
розташованого за адресою АДРЕСА_1.
Іншого житла у них не має, а тому
оскаржуваним рішенням всіх членів їх
сім'ї фактично викинуто на вулицю.

Цей довід апеляційної скарги є
неспроможним, оскільки відповідачем не
доведено наявності будь-яких законних
підстав щодо зайняття жилої площі в
гуртожитку громадянкою ОСОБА_4 та її
неповнолітніми дітьми, оскільки вона
не перебуває в шлюбі з ОСОБА_3

Посилання апелянта на те, що висновок
суду щодо можливості проживання ОСОБА_2
та ОСОБА_3 за адресою їх реєстрації:
АДРЕСА_1 є необґрунтованим, оскільки
цей будинок їм не належить, не
являються підставою для скасування
судового рішення.

Інші доводи є несуттєвими і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Судом повно і всебічно з'ясовані
обставини справи, що мають для неї
значення, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами по справі
судом визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
не порушені, застосовані вірно,
постановлено законне і обґрунтоване
рішення, а тому судова колегія вважає,
що відсутні підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 14 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: