Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року
Ужгородський
міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді -
Семерак І.О.

при секретарі -
Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ в
Закарпатській області про визнання
права власності на майно, звільнення
його з-під арешту та скасування його
розшуку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з вказаним
позовом мотивуючи його тим, що 12.10.2010
року він придбав автомобіль марки «DACIA
LOGAN 1.4 1 СПГ», 2007 року випуску, шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, колір -
синій, реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, свідоцтво НОМЕР_3 про
реєстрацію транспортного засобу,
видане 24.01.2008 року Ужгородським ВРЕР
УДАІ УМВС України в Закарпатській
області, у відповідача, який отримав за
цей автомобіль 50000 грн. Враховуючи що у
нього на той момент не було коштів на
постановку вказаного автомобіля на
облік в органах ДАІ, з обліку його не
знімав, а отримав довіреність від
ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2,
посвід чену нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу
Закарпатської області ОСОБА_4, згідно
якої ОСОБА_3 уповноважив його керувати,
розпоряджатись та відчужувати
вказаний автомобіль, як власника.

Вказує, що в селі Оршівці Чернівецької
області інспектор ДПС ДАІ даний
автомобіль вилучив у нього у зв'язку з
накладенням на нього арешту Відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ в Закарпатській області,
оскільки ОСОБА_2 має певну фінансову
заборгованість.

Вказує, що він фактично являється
власником даного автомобіля на
законних підставах, оскільки сплатив
за нього повну вартість та в подальшому
здійснював його обслуговування, ремонт
та заміни зношених частин.

У зв'язку з цим, просить суд визнати за
ним право власності на вказаний
автомобіль, зняти з нього арешт та
скасувати розшук даного транспортного
засобу. Також просив справу розглянути
у його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився водночас від нього надійшла
заява в якій він позов визнає та
просить справу розглянути у його
відсутності.

Представник відповідача - Відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ в Закарпатській
області, в судове засідання не з'явився,
однак згідно поданої ним заяви, просить
справу розглянути у їх відсутності.
Заперечує щодо задоволення вказаного
позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступних висновків.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та встановлено в ході судового
розгляду, 12.10.2010 року ОСОБА_3, діючи від
імені відповідача ОСОБА_2, укладено
довіреність, за умовами якої він
уповноважив ОСОБА_1 користуватися та
розпоряджатися належним ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про державну
реєстрацію транспортного засобу серія
НОМЕР_3, виданого 24.01.2008 року
Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в
Закарпатській області, автомобілем
марки «DACIA LOGAN 1.4 1 СПГ», 2007 року випуску,
шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, колір
- синій, реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1.

В межах вказаної довіреності, для
визначення обсягу повноважень
повіреного, довіреність була
посвідчена нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу
Закарпатської області ОСОБА_4 за
реєстраційним №5861.

Положенням п.3 ч.1 ст.208 ЦК України
визначено, що у письмовій формі
належить вчиняти правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу.

Таким чином, договір купівлі-продажу
транспортного засобу, повинен був
укладатися у письмовій формі, оскільки,
сума даного договору перевищувала 20
розмірів неоподаткованих мінімумів
доходів громадян та підлягав державній
реєстрації, оскільки, право власності
на транспортний засіб згідно закону
підлягає державній реєстрації.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.237 та ч.1
ст.244 ЦК України, сама по собі
довіреність свідчить про виникнення
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

Також, як встановлено, що насправді
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 домовилися, що
вказаний вище автомобіль переходить у
власність останнього, за що він сплатив
ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 50000 грн. в
рахунок вартості автомобіля і при
цьому сторони досягли домовленостей
щодо всіх істотних умов договору
купівлі-продажу.

Право розпоряджатися автомобілем,
згідно досягнутих домовленостей, мав
тільки ОСОБА_1, оскільки саме він
сплачував кошти за автомобіль, що і не
заперечується ОСОБА_2

Згідно зі ст.655 ЦК України, якщо одна
сторона передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а друга
сторона приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму - це є договір
купівлі-продажу.

Отже, в даному випадку судом
встановлено, що укладаючи довіреність,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бажали насправді
вчинити саме договір купівлі-продажу,
якому відповідала їхня внутрішня воля.

Зважаючи на такі обставини, як
наявність досягнутої між позивачем та
відповідачем згоди щодо усіх істотних
умов договору, відбулося виконання
договору, оскільки останній передав
позивачу автомобіль та реєстраційні
документи на нього, а той в свою чергу
прийняв його та сплатив відповідачу
його вартість.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Згідно ст.334 ЦК України, право власності
у набувача за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що спірний
автомобіль був переданий позивачу по
справі одразу після укладення
довіреності та сплати ОСОБА_2 грошових
коштів в рахунок вартості автомобіля.
На час придбання позивачем спірного
автомобіля, автомобіль не перебував
під банківською заставою, арештом або
іншими обтяженнями рухомого майна.

Після придбання автомобіля позивач
розпоряджався ним, вчиняв інші
правомочності як власник та утримував
його, і при цьому позивач спірний
автомобіль не може зареєструвати у
органах ДАІ на себе.

У відповідності до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, у
випадку коли наявність суб'єктивного
права власника підлягає сумніву якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що позов в частині
визнання за позивачем права власності
на вказаний автомобіль є обгрунтовним
та підлягає до задоволення.

Разом з тим, постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Закарпатській
області Секерня В.М. від 21.10.2013 року, при
примусовому виконанні виконавчого
листа Ужгородського міськрайонного
суду №308/1867/13 від 26.09.2013 року, накладено
арешт все майно, що належить боржнику
ОСОБА_2, в тому числі і на даний
автомобіль за виконавчим провадженням
№40293799 «про солідарне стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь філії ПАТ
«ВТБ Банк» заборгованість за договором
кредиту від 06.12.2007 року в розмірі 3784043,16
грн.» та в межах цього ж виконавчого
провадження, на підставі постанови
державного виконавця Секерня В.М. від
05.03.2014 року оголошено розшук вказаного
автомобіля.

Судом встановлено, що на момент
накладення арешту на автомобіль марки
«DACIA LOGAN 1.4 1 СПГ», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1, такий знаходився
у користуванні та розпорядженні
позивача і накладений арешт на
вказаний автомобіль перешкоджає
позивачу користуватися ним та порушує
його права, як власника даного
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України особа
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні нею права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до 4.1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи те, що арешт на вказаний
автомобіль та його розшук був
накладений за виконавчим провадженням
про стягнення боргу з ОСОБА_2, а
останній не є власником даного
транспортного засобу, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
зняття арешту з автомобіля та його
розшуку також підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 237, 244, 328, 334, 391, 392,
655 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 5, 14, 60,
81, 174, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ в Закарпатській
області про визнання права власності
на майно, звільнення його з-під арешту
та скасування його розшуку -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки «DACIA LOGAN 1.4 1 СПГ», 2007
року випуску, шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_2, колір - синій, реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1.

Зняти арешт з автомобіля марки «DACIA LOGAN
1.4 1 СПГ», 2007 року випуску, шасі (кузов,
рама, коляска) НОМЕР_2, колір - синій,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,
накладений постановою постановою
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Закарпатській
області Секерня В.М. від 21.10.2013 року за
виконавчим провадженням №40293799.

Скасувати розшук автомобіля марки «DACIA
LOGAN 1.4 1 СПГ», 2007 року випуску, шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, колір -
синій, реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, накладений постановою
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Закарпатській
області Секерня В.М. від 05.03.2014 року за
виконавчим провадженням №40293799.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Семерак І.О.