У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом справу за позовом
ОСОБА_3 до Міністерства культури
України про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
судового рішення, відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
Міністерства культури України на
заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 8 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що рішенням Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 8 травня 2012 року його
поновлено на посаді директора
Національного музею народної
архітектури та побуту України.
Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 16 листопада
2012 року рішення суду першої інстанції в
частині його поновлення на роботі
залишено без змін. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 березня 2013 року судові
рішення залишено без змін. Зазначав, що
відповідачем вказане рішення суду про
поновлення його на роботі не виконано.
Неправомірними діями відповідача йому
завдано також моральної шкоди.

У зв'язку з наведеним позивач просив
суд стягнути з Міністерства культури
України на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення суду
про поновлення на роботі за період з 10
травня 2012 року по день винесення
рішення у справі та 100 тис. грн
моральної шкоди; зобов'язати
Міністерство культури України
щомісячно виплачувати йому середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення суду
про поновлення на роботі, починаючи з
наступного дня після винесення рішення
у справі до дня його поновлення на
посаді директора Національного музею
народної архітектури та побуту
України; стягнути з відповідача на його
користь судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 28
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 8 травня 2014
року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з Міністерства культури
України на користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 8 травня
2012 року про поновлення на роботі у
розмірі 152 529 грн 17 коп. і 2 500 грн
моральної шкоди. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерство
культури України, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
невиконання відповідачем рішення суду
про поновлення ОСОБА_3 на посаді
директора Національного музею
народної архітектури та побуту
України, яке підлягає негайному
виконанню, є відповідно до ст. 236 КЗпП
України підставою для стягнення з
Міністерства культури України на його
користь середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду, який
слід обраховувати з 10 травня 2012 року і
який становить 351 робочих днів.

Апеляційний суд погодився з таким
висновком суду першої інстанції,
зазначивши, що строк затримки
виконання рішення суду, вина
відповідача і середній заробіток
позивача доведені.

Проте повністю з таким висновком
апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судом установлено, що рішенням
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 8 травня 2012
року ОСОБА_3 поновлено на посаді
директора Національного музею
народної архітектури та побуту
України.

28 травня 2012 року Міністерство культури
України, відповідаючи на заяву ОСОБА_3
про поновлення на роботі, повідомило
позивача про те, що рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 8
травня 2012 року до Міністерства
культури України не надходило.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 16 листопада
2012 року рішення суду першої інстанції
в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі
залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, Міністерство культури
України подало касаційну скаргу разом
із клопотанням про зупинення виконання
рішення суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 січня 2013 року
зупинено виконання рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 8 травня
2012 року до закінчення касаційного
провадження у справі. Зазначена ухвала
доведена до відома відповідача та
державного виконавця.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 березня 2013
року рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 8 травня 2012 року (у
незміненій апеляційним судом частині)
та рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 16 листопада
2012 року залишені без змін.

Таким чином, з 25 січня 2013 року по 21
березня 2013 року рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 8 травня 2012 року
виконанню не підлягало у зв'язку із
прийняттям судом касаційної інстанції
у встановленому процесуальним законом
порядку судового рішення про зупинення
його виконання.

Зупинення виконання рішення суду - це
тимчасове припинення процесуальних
виконавчих дій незалежно від волі
сторін виконавчого провадження.

Ст. 236 КЗпП України встановлено, що у
разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Визначаючи час затримки виконання
судового рішення, у порушення вимог ст.
ст. 212 - 215, 316 ЦПК України, ст. 236 КЗпП
України, суд апеляційної інстанції не
врахував зазначених вище обставин та
не визначився із часом винної затримки
відповідачем виконання рішення суду.
Від вирішення основного позову
залежить вирішення позову про
відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
ухвала апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства
культури України задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 8 травня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко