АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/2996/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Ромазана В.В. Провадження №
22-ц/789/872/14 Доповідач - Демкович
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 р.

Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Загорський О. О., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2,

на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 19 червня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_2

до Товариства індивідуальних
забудовників «Добробут» /надалі
Товариство/

про визнання майнового права,-

ВСТАНОВИЛА:

01.07.14 представник апелянта подав скаргу
на рішення суду першої інстанції від
19.06.14, вважаючи, що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати й ухвалити нове, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Порушення вбачає в тому, що судом не
враховано, що при будівництві особою,
яка використала належні їй матеріали і
обладнання, вона є власником цих
матеріалів й обладнання, а тому -
набуває майнових прав на об'єкт
незавершеного будівництва.

Представник позивача скаргу не визнав
і просив її відхилити.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 19.06.14 у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства про визнання майнового
права відмовлено.

Заслухавши учасників судового процесу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що рішення суду слід
залишити без змін із огляду на
наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив із того, що спірний гараж
збудований самочинно, а тому не може
бути об'єктом майнового права.

Із таким висновком колегія суддів
погоджується.

Встановлено, що 06.09.06 МІЖ ОСОБА_2 та
Товариством укладено договір
доручення, згідно якого відповідач
взяв на себе зобов'язання збудувати
нежитлове приміщення гараж НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1, а позивач - сплатити кошти в
сумі 3000,00 грн.

Відповідно до дублікату квитанції №
925.831.1 від 31.07.07 ОСОБА_2 внесено на
рахунок Товариства 3000,00 грн.

Судом встановлено, що будівництво
гаражу по АДРЕСА_1 позивач здійснив
самостійно, оплативши вартість
будівельних матеріалів та робіт, а
також і те, що земельна ділянка для цієї
цілі не виділялася й не надавалися
дозвільні документи на проведення
будівельних робіт.

Так, згідно із копією дозволу на
виконання будівельних робіт № 227/05 від
29.05.05, Товариству видано дозвіл на
виконання будівельних робіт з
будівництва гаражу - стоянки на 67
автомобілів житлового кварталу за
адресою вул. 15 квітня - вул. Сахарова.

Відповідно до акту Державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта від 19.03.08 № 454, гараж - стоянку на
67 автомобілів житлового кварталу по
вул. 15 квітня в м. Тернополі прийнято в
експлуатацію. Акт затверджено рішенням
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради від 19 .03.08.

Рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 04.12.08 №
2425 оформлено право власності за
фізичними особами на стоянки та гаражі
в гаражі - стоянці на 67 автомобілів
житлового кварталу за адресою АДРЕСА_1
та присвоєно номера.

Рішенням сесії Тернопільської міської
ради від 30.03.10 №5/33/71 «Про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,2935 за адресою АДРЕСА_2
обслуговуючому кооперативу «АДРЕСА_2»
надано дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,2935 з наданням в оренду
терміном на п'ять років, для
обслуговування гаража - стоянки по
АДРЕСА_2.

Тому, висновки суду першої інстанції
щодо самочинності будівництва є
вірними, так як зазначений об'єкт
збудовано позивачем без відповідного
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також без відведення земельної
ділянки під забудову на окремо стояче
приміщення гаражу за НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 190 Цивільного
кодексу України майнові права є
неспоживною річчю. Майнові права
визнаються речовими правами. Частина 1
ст. 182 Цивільного кодексу України
передбачає, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Як вбачається із матеріалів
справи рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 04.12.08
оформлено права власності на стоянки
та гаражі в гаражі - стоянці на 67
автомобілів, щодо гаража за НОМЕР_1
відсутні будь - які дані.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 376 ЦК
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме маймо вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належного проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Підсумувавши вище наведене, апеляційна
інстанція приходить до висновку, що
судом вірно застосовані норми
матеріального права й підстав для
скасування рішення, з мотивів,
наведених у скарзі - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який
діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 19 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович