Справа № 128/695/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі судді Ганкіної І.А.

при секретарі Колонюк Ю.В.

позивачі ОСОБА_1

адвокаті ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3

пред-ві відповідача Дерун А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниця цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3. ОСОБА_5,
Вінницької районної державної
адміністрації за участю 3-ої особи
ОСОБА_6 про поновлення процесуального
строку звернення до суду, визнання
приватизації квартири АДРЕСА_1 та
області незаконною, визнання недійсним
свідоцтва про право власності від
27.12.2002р. видане на підставі рішення
Вінницької районної державної
адміністрації за №927 від 27.12.2002р.
недійсним, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 первинно звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, Вінницької районної державної
адміністрації за участю 3-ої особи
ОСОБА_6 про поновлення процесуального
строку звернення до суду, визнання
приватизації квартири АДРЕСА_1 та
області незаконною, визнання недійсним
свідоцтва про право власності від
27.12.2002 р. видане на підставі рішення
Вінницької районної державної
адміністрації за № 927 від 27.12.2002р.
недійсним, мотивуючи свої вимоги тим,
що з 19 липня 1981 року вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. 20.10.1994
року спільним засіданням
адміністрації ради підприємства і
профкому ВСО
«Вінницяелектотехнологія»
відповідачу по справі була виділена
трьох кімнатна квартира на сім'ю з
чотирьох чоловік. В ордер на право
користування квартирою були включені
квартиронаймач ОСОБА_3, та члени його
сім'ї, тобто вона, дружина - ОСОБА_1, їх
діти : дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після одержання ордера, в квартиру
вселились всі особи, на яких був
виданий ордер. Вона, ОСОБА_1 з чоловіком
ОСОБА_3 проживала однією сім'єю, вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет, робили в квартирі ремонт,
зробили прибудову, виховували своїх
дітей.

В 2003 році вийшла заміж дочка ОСОБА_6 і
переїхала до свого чоловіка.

В 2011 році одружився син ОСОБА_5, а
ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син, і
він зі своєю сім'єю став проживати з
ними, батьками , в одній квартирі.

Як зазначає позивач в своїй заяві, що на
початку грудня 2013 року чоловік,
відповідач по справі ОСОБА_3 звернувся
в Вінницький районний суд з заявою про
розірвання шлюбу і заявив, що вона,
ОСОБА_1 не має права на квартиру в якій
вони проживають з моменту одержання
ордеру по цей час.

В зв'язку з цим, вона звернулася в КП
«ВООБТІ», де отримала відповідь, що
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
нею не зареєстровано. Таким чином, їй,
ОСОБА_1, стало відомо, що її чоловік
скориставшись тим, що вона є інвалідом
третьої групи, часто хворіє, без її
відому приватизував квартиру тільки на
своє ім'я та на ім'я їх сина ОСОБА_5

На підставі рішення Вінницької РДА №927
від 27.12.2002 року відповідачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1. Як
позивач зазначала вище, вона постійно
проживала в зазначеній квартирі з
моменту її отримання. Відмови від
участі у приватизації вона не давала і
бажала би приватизувати свою частину
спірної квартири.

Оскільки позивач по справі ОСОБА_1
постійно проживала з моменту отримання
ордеру на квартиру, відмови від участі
у приватизації вона не давала, тобто
мала всі передбачені законом права
користування квартирою АДРЕСА_1, тому
вважає, що приватизація була
проведена з порушенням вимог
законодавства, внаслідок чого позивач
була позбавлена свого права на
отримання у власність частини даної
квартири.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає,
що приватизація квартири АДРЕСА_1 була
проведена незаконно, в зв'язку з чим
змушена була звернутися до суду з даним
позовом.

В подальшому позивач ОСОБА_1
уточнила свої позовні вимоги та
просила суд визнати недійсним та
скасувати розпорядження Вінницької
РДА №927 від 27.12.02р. та визнати недійсним
свідоцтво про право власності, видане
Вінницькою РДА від 27.12.02р. на підставі
рішення РДА №927 від 27.12.02р. на квартиру
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник адвокат -
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали на
обставинах викладених в заяві, просили
їх задоволити. Додатково суду надали
заяву про поновлення процесуально
строку звернення до суду зазначивши, що
позивач дізналася про приватизацію
квартири лише у 2012р. після цього
звернулася до суду. Про приватизацію
обізнана не була, так як довіряла
позивачу, що був її чоловіком і не
знала, що він провів приватизацію не
включивши її у неї.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнав та суду
показав, що після отримання ордеру на
житлову квартиру АДРЕСА_1 у 1994р.
квартира була не у житлову стані, в
вз»язку з чим він тривалий час проводив
там ремонті роботи. У квартирі він жив
сам, робив ремонт, а позивачка
залишилася проживати у гуртожитку, де і
була прописана до 2004р. На час
проведення приватизації у квартирі
позивач прописана не була і про
проведення приватизації знала, тому
при розгляді судового спору щодо
поділу між ними майна, не вказувала у
своєму позові квартиру по АДРЕСА_1, як
їх спільне майно. На реєстрацію
позивачки у квартирі в 2004р. дозвіл
давав він і син, про це позивач була
обізнана і судовий спір щодо квартири
виник лише після їх розлучення. З
квартири позивачку ніхто не вигонює,
вона вільно нею користується, тому
просить застосувати положення щодо
пропуску позивачкою процесуального
строку звернення до суду та відмовити у
задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа
ОСОБА_6 подали суду заяву про слухання
справи у їх відсутність. У вирішенні
судового спору покладаються на думку
суду.

Представник Вінницької РДА - Дерун
А.С. позов не визнала, та суду показала,
що приватизація спірної квартири була
проведена на підставі довідки про
склад сім»ї та даних щодо реєстрації
осіб за даним житлом, яка була нею
підтверджена. Свої дії вважають
законними, тому також просить
врахувати пропущення позивачкою
процесуального строку звернення до
суду та в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по
справі, свідків, вивчивши докази, суд
встановив наступне:

З 19 липня 1981 року позивач
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, що підтверджує копія
відповідного свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1 від 19.07.1981р. (а.с.12).

20.10.1994 року спільним засіданням
адміністрації ради підприємства і
профкому ВСО
«Вінницяелектотехнологія» на ім»я
ОСОБА_3 була виділена трьох кімнатна
квартира на сім'ю з чотирьох чоловік. В
ордер на право користування квартирою
були включені квартиронаймач ОСОБА_3,
та члени його сім'ї, тобто вона, дружина
- ОСОБА_1, їх діти : дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.9-10).

Після одержання ордера, право на
заселення в квартиру отримали таким
чином: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6,ОСОБА_5, що
повинно було бути реалізованим згідно
ордеру на протязі 1 місяця.

Однак, після отримання ордеру у
квартирі АДРЕСА_1 зареєструвався,
знявшись з реєстрації у гуртожитку по
АДРЕСА_2 лише ОСОБА_3

В подальшому, на реєстрацію за адресою
в квартирі АДРЕСА_1 та області стали
лише ОСОБА_3 та ОСОБА_6, та ОСОБА_5
(а.с.40,50), позивач по справі ОСОБА_1
незважаючи на обов»язок звільнення
гуртожитку та проведення реєстрації за
ордером у ново наданому житловому
приміщенні з реєстрації в гуртожитку
по АДРЕСА_2 не знялася та продовжувала
бути зареєстрованою у гуртожитку до
10.12.2003р. (а.с.16 ).

Сім»я ОСОБА_1 таким чином утримувала за
собою два житлових приміщення у
гуртожитку по АДРЕСА_2, де продовжувала
бути зареєстрованою та користувалася
житловим приміщенням позивач, та в
квартирі АДРЕСА_1, де були
зареєстровані відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6

В грудні 2013р. відповідача ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу. В подальшому між
подружжям предметом розгляду став
позов щодо поділу майна. В склад
подружнього майна квартира по вул.
Галіненко не включалася.

На підставі рішення Вінницької РДА №927
від 27.12.2002 року відповідачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 було проведено приватизацію
квартири за АДРЕСА_1 та видано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

При проведенні приватизації в склад
власників приватизованого майна
позивач включена не була. На час
приватизації квартири була
зареєстрована у гуртожитку по АДРЕСА_2.

З реєстрації з гуртожитку позивач
знялася згідно даних паспорта
громадянина України 10.12.2003р. (а.с.16
зворіт) після чого була прописана в
АДРЕСА_1 та області лише 16.01.2004р.

Таким чином, визначаючись щодо
заявлених вимог про визнання недійсним
свідоцтва про право власності видане
на підставі рішення Вінницької РДА №927
від 27.12.2002 року, суд виходить з того, що у
відповідності до ст. 1 ч.1 ст. 5, ст. 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» наймачі
квартир (будинків) державного
житлового фонду та членів їх сімей, які
постійно проживають у квартирі разом
із наймачем або за якими зберігається
право на житло, мають право на
приватизацію займаних квартир шляхом
передачі їм цих квартир в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
даній квартирі, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, на підставі рішення
відповідного органу приватизації.

Відповідно до ст..1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.
29 ЦК України місцем постійного
проживання особи є жиле приміщення, в
якому особа постійно проживає, має
передбаченні ст. 64 ЖК України права
користування цим приміщенням і на яке
за особою зберігається це право і при
тимчасовій відсутності.

Як встановлено по справі, позивач
ОСОБА_1 на момент проведення
приватизації була зареєстрована у
житловому приміщенні за адресою
гуртожитку по АДРЕСА_2. даний
гуртожиток нею використовувався за
призначенням і не був переданий до
власника даного житлового фонду після
отримання ордеру. Зняття з реєстрації
за вказаною адресою було проведено
позивачем лише 10.12.2003р., вже після
проведення приватизації.

Таким чином, в розумінні ст.64 ЖК України
позивач зберігала за собою право
користування саме цим житловим
приміщенням, і право на житлове
приміщення на яке за нею зберігалося
право було закріплено на праві
реєстрації у гуртожитку. Проживання
позивачки у спірному житловому
приміщенні у квартирі по АДРЕСА_1
грунтувалося на сімейних та шлюбних
відносинах і у відповідному порядку
закріплення права на проживання у
даному житлі було проведено позивачкою
лише у 2003р.

Щодо пояснення позивачки про
поважність причини пропуску нею
процесуального строку на звернення до
суду з вищевказаним позовом про
оскарження законності проведення
приватизації, суд враховує, що позивач
зазначила, що не була повідомлена про
проведення приватизації відповідачами
і про приватизацію дізналася лише у
2013р.

Однак, до даного твердження суд
відноситься критично враховуючи, що у
відповідності до ст.ст.3,6,7 ЗУ «Про
свободу пересування», а також діючого
на момент реєстраціїї позивачки у
спірному житлі Тимчасового порядку
реєстраціїї фізичних осіб за місцем
проживання затвердженого Постановою
КМУ 16.01.2003р. при реєстрації у житловому
приміщенні, що належить особам на права
приватної власності є обов»язковим
надання письмової згоди на реєстрацію
від власників житла (талон реєстрації).

Без наявності такої згоди
реєстрація проведена бути не може
(виключаючи судовий порядок).

Даний дозвіл, подається особою,
яка проводить реєстрацію. Тому, суд
критично відноситься до пояснень
позивача, щодо того, що їй не було
відомо, хто є власником спірного житла,
так як сама ж позивач зазначила, що
згоду на її реєстрацію у 2003р. було
надано саме ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Тому, враховуючи зазначене, суд
вважає, що позивач не довела поважність
причин для поновлення процесуального
строку, в зв»язку з чим, а також
вищевикладеними обставинами, позов до
задоволення не підлягає.

В зв"язку з відмовою у задоволенні
позову судові витрати до стягнення не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст.
5.8 ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду», ст.ст. 15, 30, 60, 61, 214, 215,
223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, Вінницької районної державної
адміністрації за участю 3-ої особи
ОСОБА_6 про поновлення процесуального
строку звернення до суду, визнання
приватизації квартири АДРЕСА_1 та
області незаконною, визнання недійсним
свідоцтва про право власності від
27.12.2002р. видане на підставі рішення
Вінницької районної державної
адміністрації за №927 від 27.12.2002р.
недійсним та стягненні судових витрат
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня винесення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: