інстанції - Литовченко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/1226/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 47
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.,

розглянувши матеріали справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 30 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
Реєстраційна служба Сумського
міського управління юстиції,
Виконавчий комітет Сумської міської
ради, Сумська міська рада

про поділ майна, що перебуває у
спільній частковій власності, про
визначення порядку користування
земельною ділянкою, встановлення
земельного сервітуту, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 30 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
Реєстраційна служба Сумського
міського управління юстиції,
Виконавчий комітет Сумської міської
ради, Сумська міська рада про поділ
майна, що перебуває у спільній
частковій власності, про визначення
порядку користування земельною
ділянкою, встановлення земельного
сервітуту задоволено.

Поділено домоволодіння АДРЕСА_1 та
виділено в натурі 744/1000 частини у
спільну часткову власність, відповідно
до часток, які мали місце в спірному
домоволодінні до його розподілу:
ОСОБА_5 - 75/100 частин, ОСОБА_6 - 25/100 частин,
згідно варіанту № 3 (додаток № 4) поділу
домоволодіння, запропонованого у
висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №
3348/3349/3350 від 07.12.2012 року, а саме:

з житлових будівель: тамбур І, пл. 1,6
кв.м. коридор 1-1, пл. 3,6 кв.м., кухню 1-2, пл.
5,2 кв.м., частину житлової кімнати 1-3 пл.
5,6 кв.м., житлову кімнату 1-4, пл. 9,4 кв.м.,
коридор 2-1, пл. 4,3 кв.м., кухню 2-2, пл. 9,1
кв.м., житлову кімнату 2-3, пл. 9,5 кв.м.,
житлову кімнату 2-4, пл. 18,9 кв.м.,
загальною площею 67,2 кв.м., всього на
суму 70950 грн.;

з надвірних будівель: сарай В, погріб
п/г, навіс Е, частину огорожі № 6
довжиною 16 п.м.;

припинивши право спільної часткової
власності на домоволодіння з ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Покладено обов'язок на ОСОБА_5, ОСОБА_6,
за власні кошти та власними силами
демонтувати дверний блок та замурувати
проріз між приміщеннями 1-1 та 1-6;
перенести перегородку між
приміщеннями 1-3 та 1-5 з улаштуванням
відповідних приміщень площею 5,6 та 18,3
кв.м., поставивши перегородку із цегли
таким чином, щоб товщина цегли
врахувалася за рахунок площі ОСОБА_5,
ОСОБА_6; демонтувати частину
перегородки між приміщеннями 1-3 та 1-4 з
улаштуванням приміщення 15,0 кв.м.;
улаштувати проріз, встановити дверний
блок між приміщеннями 1-4 та 2-3.

Виділено в натурі зі спільної
часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
домоволодіння АДРЕСА_1 256/1000 частин,
згідно варіанту № 3 (додаток № 4) поділу
домоволодіння, запропонованого у
висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №
3348/3349/3350 від 07.12.2012 року, а саме:

- з житлових будівель: житлову кімнату
1-5, пл. 16,6 кв.м., житлову кімнату 1-6, пл. 8
кв.м., частину житлової кімнати 1-3 пл. 1,7
кв.м., загальною площею 26,3 кв.м.

- з надвірних будівель: вбиральню Г,
хвіртку № 1, огорожу № 2, частину
огорожі № 6 довжиною 21,8 п.м.

Покладено обов'язок на ОСОБА_3, ОСОБА_4,
за власні кошти та власними силами
демонтувати віконний блок, розширити
проріз в зовнішній стіні приміщення 1-6,
встановити подвійний дверний блок та
віконний блок, улаштувати ганок з
входом до приміщення 1-6 та улаштувати
кухню у приміщенні 1-6.

Грошову компенсацію в розмірі 6127 грн. 50
коп., внесену ОСОБА_5, за квитанцією №
QS16886372 від 28 грудня 2012 року, яка
знаходиться на депозитному рахунку ТУ
ДСА в Сумській області, виплачено у
рівних частках ОСОБА_3, ОСОБА_4 тобто по
3 063 грн. 75 коп. кожній.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3,4
(додаток № 8) щодо порядку користування
земельною ділянкою, запропонованого у
висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №
3348/3349/3350 від 07.12.2012 року визначено право
користування ОСОБА_5, ОСОБА_6, земельною
ділянкою індивідуального
користування, загальною площею 431,0 кв.м.
зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_2, а
ОСОБА_3, ОСОБА_4, визначено право
користування земельною ділянку
індивідуального користування
загальною площею 159,0 кв.м. зі сторони
земельної ділянки АДРЕСА_2.

Встановлено постійний та безоплатний
сервітут на земельну ділянку площею 1
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, і знаходиться у користуванні
ОСОБА_5, ОСОБА_6 для здійснення
обслуговування належної ОСОБА_3,
ОСОБА_4, частини стіни прибудови літ.
«а» житлового будинку, надаючи право
проходу по двору (при виникненні такої
необхідності).

Стягнуто у дольовому порядку з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5,
відшкодування витрат у сумі 6 335 грн. 86
коп., тобто по 3 167 грн. 93 коп. з кожної.

Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, на користь держави судовий збір
у розмірі 617 грн. 44 коп., тобто по 308 грн. 72
коп. з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4
зазначено, що з прийнятим рішення
відповідачі не згодні, так як вважають
його необґрунтованим.

Також вказано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
мають однакове право на користування
входом - тамбуром та коридором, так само
як і ОСОБА_5, та ОСОБА_6 що місцевим
судом не враховано при винесенні свого
рішення, не враховано факт спільного
використання входу до приміщення №2
спірного будинку, чим порушується їхнє
право на спільне використання, в тому
числі і право спільної часткової
власності на тамбуру та коридор.

На думку апелянтів, суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а саме неправильно тлумачив в
своєму рішенні поняття «неспівмірна
шкода», що призвело до неправильного
застосування його при винесенні
рішення по справі.

Також зазначено, що з урахуванням
розташування та планування
домоволодіння, нормативних вимог,
відповідачами пропонувався прийнятний
варіант поділу будівель і споруд та
користування земельною ділянкою.

На думку відповідачів порушення
місцевим судом майнових та інших прав
полягає в тому, що у їхній двокімнатній
квартирі на даний момент порушені
мінімальні норми площі як житлових
кімнат (не менше 17 м?), так і загальна
площа двокімнатної квартири (48-58 м?), що
не відповідає рівню комфорту,
санітарно-гігієнічним нормам та
соціальній спрямованості.

Крім того, місцевий суд своїм рішенням
зменшив житлову кімнату № 1-3, яка
«належить ОСОБА_6, з 7,3 м? до 5,6 м?, чим
також порушив державні будівельні
норми та майнові права ОСОБА_6».

Крім того вказано, що одна із сторін по
справі позбавляється житлової кімнати,
а позивачі мають по окремій кімнаті,
кухню, коридор та тамбур з виходом.

Також відповідачі вважають, що
компенсація у розмірі 6127 грн. 50 коп. на
обох відповідачів , є незначною і
вираховувала у 2012 році, що є такою, яка
не відповідає на даний час ринковим
цінам.

Відповідачі зазначили, що поділ
домоволодіння в натурі неможливий, бо
кожному із співвласників не може бути
виділено ізольоване жиле приміщення та
підсобні приміщення з самостійними
виходами, які відповідають їх часткам в
спільній частковій власності, а
отримання дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів, яке передбачене ст. 152 ЖК
Української РСР, на переобладнання і
перепланування житлового будинку, без
відповідної згоди співвласників та без
порушення їх прав неможливо.

Просять суд скасувати рішення суду
першої інстанції від 30 травня 2014 року
по даній справі, як необґрунтоване та
незаконне та постановити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
позові в повному обсязі, залишивши
спадкове майно та земельну ділянку у
спільному користуванні всіх
співвласників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
апелянтів, їх представників,
представника позивачів, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність й обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
будинок з надвірними спорудами,
розташований по АДРЕСА_1 належить на
праві спільної часткової власності:
ОСОБА_5 - 55/100 частин, з яких 46/100 частин ,
які складаються з приміщень 2-1 пл. 4,3
кв. , кухні 2-2 площею 8,6 кв.м., жилої
кімнати 2-4 пл. 20, 2 кв.м , кімнати 2-3 пл.. 10,5
кв.м , тамбура, коридора, крільця , ?
огорожі належить йому на підставі
договору дарування від 12.11. 1984р.( а.с.
41-42 т. 1), ОСОБА_6 - 18/100 частин, ОСОБА_4 - 18/100
частин, ОСОБА_3 - 9/100. в порядку
спадкування. Земельна ділянка, на якій
розташований вказаний будинок з
надвірними спорудами не
приватизована.(т. 1 а.с.37-46, т. 3 а.с.69-70).

Вказаний будинок складається з двох
відокремлених приміщень № 1 площею 51,7
кв.м. та № 2 площею 59,6 кв.м. з
самостійними входами.

Між співвласниками склався порядок
користування будинком і надвірними
спорудами. Так ОСОБА_5 користується
відокремленою частиною - приміщенням
№2 площею 59,6 кв.м. При цьому він
прибудував приміщення ІІІ площею 8,9
кв.м., 2-5 площею 5,8 кв.м., 2-6 площею 2,5 кв.м,
2-7 площею 1,1 кв.м., після чого розмір
часток співвласників не змінювався.

Інше відокремлене приміщення №1
знаходиться у спільному користуванні
ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 Зокрема ОСОБА_4
і ОСОБА_3 користуються приміщеннями 1-5
та 1-6.

Співвласники не дійшли згоди щодо
розподілу домоволодіння та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

Правильно встановивши вказані
обставини на підставі належним чином
досліджених та оцінених доказів, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивачів підлягають
задоволенню.

Ухвалюючи рішення про поділ
домоволодіння по варіанту № 3 ( додаток
№ 4 додаткової судово будівельної
технічної експертизи, суд першої
інстанції прийшов до висновку , що цей
варіант є найбільш прийнятним для
сторін, оскільки ідеальні частки не
порушуються, а відхилення не тягне за
собою ущемлення права власності сторін
у справі, позивачам будуть збережені
два виходи з будинку, що дасть
можливість окремо користуватися
виділеною частиною будинку, у
відповідачів збільшиться житлова
площа кімнати, запропонований варіант
надасть можливість забезпечити
технічні умови газопостачання для
облаштування кухні позивачам. Варіант
встановлення користування земельною
ділянкою повністю відокремить
виділені частки будинку з надвірними
спорудами, а сервітут буде мінімальним.
При поділі домоволодіння ОСОБА_6
відійде 744/1000 частин, що на 14/1000 частин
більше ніж їм належить. Втім таке
відхилення істотно не вплине на права
ОСОБА_3, тим більше вони отримають
компенсацію у сумі 6127 грн. 50 коп., яка
внесена ОСОБА_5 на депозитний рахунок
ТУ ДСА у Сумській області квитанцією №
QS16886372 від 28 грудня 2012 року.

На думку колегії суддів, такий висновок
суду відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі статтями 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності, у натурі або його
поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК
України.

При відсутності згоди співвласників
про поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183,
367 ЦКК України та роз'яснень ,
викладених у п.п.6,7 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 04.10.1991
року «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок» виділ частки в
натурі ( поділ будинку) може мати місце
за наявності технічної можливості
виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом (квартиру), що
відповідає розміру їх часток у
приватній власності або наявності
технічної можливості переобладнання
будинку в ізольовані квартири.

Якщо поділ можливий з відхиленням від
розміру часток кожного власника, суд з
врахуванням конкретних обставин може
провести його зі зміною ідеальних
часток і присудженням грошової
компенсації учаснику спільної
власності, частка якого зменшилась.

Обравши саме 3 варіант розподілу
будинку, суд першої інстанції виходив з
того , що він є найменш затратним і
найбільш прийнятним з точки зору
кількості переобладнань для обох
сторін та враховує інтереси обох
сторін. Судом першої інстанції дана
оцінка кожному варіанту розподілу,
зазначені переваги і недоліки кожного
з них і обраний оптимальний 3 варіант.
Якщо провести поділ будинку по іншому
варіанту, то такий розподіл буде
суттєво зачіпати інтереси інших
власників.

На думку колегії суддів, при обранні
варіантів поділу домоволодіння слід
враховувати , що позивачі тривалий час
мешкають в даному будинку, він є єдиним
місцем їх мешкання, позивачу ОСОБА_5
належить більша частина будинку на
підставі договору дарування , крім того
, до цієї частини будинку він
самостійно прибудував приміщення 2-5
площею 6 кв.м., 2-6 пл. 2,5 кв.м. 111 площею 8,9
кв.м. з виходом, і ці приміщення не
можуть бути предметом поділу між
іншими співвласниками. Відповідачі не
мешкають у спірному будинку, це є не їх
постійним місцем мешкання, вони
проживають у квартирі, тому посилання
апелянтів на наявність у позивачів
після рішення суду двох виходів з
будинку , чим порушуються права
відповідачів, не можуть бути
підставою для скасування чи зміни
рішення.

Відповідно п.2.4 Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затвердженою наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18.06. 2007 року № 55 поділ на
самостійні об'єкти нерухомого майна
повинен відповідати умовам, що
передбачені чинними будівельними
нормами.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції також враховано, що
переобладнання по 3 варіанту поділу
можливі і будуть відповідати чинним
будівельним нормам, що підтвердив в
судовому засіданні апеляційної
інстанції експерт.

Оскільки варіант № 3 поділу будинку
передбачає перепланування будинку, то
при проведенні вказаних робіт слід
дотримуватися законодавчих норм.

Процедуру виконання підготовчих,
будівельних робіт та прийняття об'єкту
до експлуатації визначено Законом
України « Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02. 2011
року , постановою Кабінету Міністрів
України від 13 квітня 2011 року № 466 «
Деякі питання виконання підготовчих і
будівельних робіт» та постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року « 461 « Питання прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів « .

Згідно ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності» від 17.02. 2011 року № 3038 -У1
замовник має право виконувати
будівельні роботи після :

1. направлення замовником
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт Державній
архітектурно - будівельній інспекції
України або її територіальному
органу за місцезнаходженням об'єкта
будівництва - щодо об'єктів ,
будівництво яких здійснюється на
підставі будівельного паспорта, які
не потребують реєстрації декларації
про початок виконання будівельних
робіт або отримання дозволу на
виконання будівельних робіт згідно з
переліком об'єктів будівництва ,
затверджених Кабінетом Міністрів
України .

2. реєстрації відповідною інспекцією
державного архітектурно - будівельного
контролю декларації про початок
виконання робіт - щодо об'єкта
будівництва ,що належать до 1-111
категорії складності;

3. видачі замовнику відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних
робіт - щодо об'єктів будівництва, що
належить до 1У і У категорії
складності.

Статтею 152 ЖК України, яка є чинною на
даний час передбачено , що у тих
випадках, коли для поділу необхідно
переобладнання або перепланування
будинку , він проводиться за наявності
на це дозволу компетентного органу.

Процедура надання дозволу на
перепланування та або переобладнання
приміщень житлового будинку
визначається Порядком надання
дозволу на перепланування та /або
переобладнання житлових та
нежитлових приміщень в житлових
будинках, що затверджений рішенням
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 26.09. 2011 року № 673.

Пунктом 2.1. вказаного Порядку визначено
перелік документів, які подає заявник
для одержання дозволу на
перепланування до виконавчого
комітету Сумської міської ради . Серед
документів, перелік яких визначений
вказаним пунктом, заявники повинні
надати проектну документацію на
перепланування приміщення та згоду
всіх власників ( співвласників),
нотаріальна завірена.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачі замовили та одержали проект
перепланування житлового будинку
АДРЕСА_1. ( а.с. 150- 166 т. 3 ).

Позивачі зверталися до відповідачів з
проханням надання дозволу на
перепланування , але такої згоди вони
не отримали, тому фактично реалізувати
своє право на одержання дозволу на
виконання переобладнань позивачі
позбавлені можливості.

Ці обставини судом першої інстанції
буди досліджені і таким обставинам
була надана обґрунтована правова
оцінка.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Посилання апелянтів в частині того, що
поділ будинку неможливий, оскільки
кожному з співвласників неможливо
виділити окреме ізольоване приміщення
з самостійними виходами , на
заслуговують на увагу.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України ,
на яку посилалися позивачі , як на
підставу свого позову, позивачі
реалізували своє право на виділ своєї
частки будинку, відповідачі не
заявляли самостійні позови щодо
виділу своєї частки зі спільного майна,
суд діяв у відповідності до вимог
статті 11 ЦПК України.

Не може бути підставою для скасування
чи зміни рішення посилання апелянтів
на те, що розмір компенсації за
різниці часток в домоволодінні не
відповідає існуючим цінам на будинок
на даний час. Апелянти ознайомилися з
висновками експертизи, але не заявляли
клопотань про призначення додаткової
експертизи відносно вартості
домоволодіння, грошової компенсації.
Крім того, апелянти після набрання
законної сили рішення суду від 10
червня 2013 року, одержали з депозитного
рахунку суду вказану грошову
компенсацію , про що підтвердили в
судовому засіданні апеляційної
інстанції, що свідчить про їх згоду з
даною компенсацією.

Посилання апелянтів на той факт , що
експертом не враховано наявність
газового конвектора в частині стіни , з
якої слід зробити вихід , не може бути
взято до уваги, оскільки в матеріалах
справи є проектна документація про
переобладнання, де враховано наявність
газового конвектору. Доказів на
спростування висновків експерта та
спеціалістів, які розробили проектну
документацію, апелянти не надали.

Не може бути підставою скасування чи
зміни рішення посилання апелянтів на
той факт, що у суду не було законних
підстав для встановлення порядку
користування земельною ділянкою,
сервітуту, постільки земельна ділянка
не є власністю сторін. Така позиція
апелянтів не ґрунтується на вимогах
закону.

Сторони користуються земельною
ділянкою на законних підставах і
відповідно до вимог 95, 96, 98 ЗК України
мають право на встановлення порядку
користування земельною ділянкою,
сервітуту між користувачами
земельної ділянки - співвласниками
домоволодіння.

Колегією суддів також враховується і
та обставинна , що рішення суду від 20.02.
2013 року сторонами частково виконано ,
знесений сарай Б, зроблені частково
переобладнання в будинку ,
відповідачами одержана грошова
компенсація.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

За таких обставин, коли суд ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 30 травня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -