Провадження №2/761/5045/2014
У Х В А Л А

іменем України

"09" вересня 2014 р. Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання, -

в с т а н о
в и в :

У червні 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання.

Позивач зазначив, що 26.06.2003 року нею
було укладено договір довічного
утримання з дочкою ОСОБА_2, згідно із
яким останній було передано у
власність належна позивачу на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_1,
а відповідач зобов'язалась довічно її
утримувати. Було обумовлено, що
відповідач довічно забезпечуватиме її
харчуванням, доглядом, необхідною
допомогою. Однак, протягом всього
періоду відповідач не дотримувалась
своїх зобов'язань, визначених
договором.

До 2003 року у власності Позивача були
дві квартири, однокімнатна квартира за
адресою АДРЕСА_1 та квартира за адресою
03062, АДРЕСА_3.

Після того як квартира за адресою 03062,
АДРЕСА_3 була подарована нею онукові,
синові відповідача, ОСОБА_3, відповідач
зажадала гарантій того, що після смерті
матері іншу квартиру - отримає вона. Як
людина похилого віку, одинока, що
потребує сторонньої допомоги, вона
погодилась передати цю квартиру
Відповідачу за умовами договору
довічного утримання.

Після укладення договору позивач
проживала за адресою 03062, АДРЕСА_3, разом
з дочкою та онуком. Спірна ж квартира
здавалася у найм квартиранту.
Матеріального утримання всі десять
років, що пройшли з часу укладання
Договору вона від доньки не отримувала.
Забезпечення медикаментами в цей
період особливої потреби не було.
Позивач харчувалася за свої кошти, за
рахунок власної пенсії, якої їй інколи
не вистачало, тому вона позичала гроші,
у сусідів. На початку 2014 року родичі не
повідомивши її, що до них переїжджає
новий співмешканець Відповідача -
ОСОБА_5, і не дочекавшись, коли зі
спірної квартири, до якої вона б могла
переїхати, з'їде квартирант, зажадали
її виселення. Вона була змушена з 22
січня по 2 березня 2014 року жити у своєї
знайомої ОСОБА_4, за адресою
АДРЕСА_4. Квартирант виїхав зі спірної
квартири лише після неодноразового
вмовляння сусідів, і врешті решт вона
змогла у ній оселитися.

Посилаючись на ст.ст. 425, 428 ЦК УРСР, п. 9
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України від 16 січня 2003 року, ст. ст. 16, 525,
755, 756 ЦК України, позивач просила
задовольнити її вимоги, а саме:
1.Розірвати договір довічного
утримання укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від 26.06.2003 року, посвідчений Леонтієвою
Н.Й., державним нотаріусом 11-ої
Київської державної нотаріальної
контори та зареєстрований в реєстрі за
№ 5с-1104. 2.Визнати право власності на
квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Ухвалою судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 19 червня 2014
року відкрито провадження № 2/761/5045/2014 в
справі № 761/15600/14-ц.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 30
липня 2014 року не з'явилась, про день,
час, місце розгляду справи повідомлена
в установленому законом порядку, про
причини своєї неявки суд не повідомила,
заяву про розгляд справи у його
відсутності не надала. В зв'язку з чим в
справі оголошена перерва для
повторного її виклику в судове
засідання (а.с. 13).

У судове засідання 09 вересня 2014 року
позивач повторно не з'явилась про день,
час, місце розгляду справи повідомлена
в установленому законом порядку, про
причини своєї неявки суд не повідомила,
заяву про розгляд справи у її
відсутність не надала.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, судові повістки надіслані
позивачу на зазначену в позовній заяві
адресу: АДРЕСА_1, які повернулася з
відміткою про закінчення терміну
зберігання отримання кореспонденції.

Згідно ст. 77 ЦПК України сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про зміну
свого місця проживання (перебування,
знаходження) або місцезнаходження під
час провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі
ненадання особами, які беруть участь у
справі, інформації щодо їх адреси,
судова повістка надсилається фізичним
особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованому у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Позивач не уточнив свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи, тому повістки були
надіслані на останню відому судові
адресу: АДРЕСА_1, однак, позивач в
судові засідання не з'являється.

Суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України в разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
засобу не ведеться.

Суд вважає, що належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився у судове засідання про причини
своєї неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи у його відсутність
не надав, тому позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання, слід залишити без
розгляду з підстав п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись: ч. 5
ст. 74, ст. 77, п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня отримання її копії до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя:
О.Ф. Малинников.

< н в складі:

головуючого Малинников О. Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. цивільну справу за
позовом до відповідача , третя особа:
про про розірвання договору довічного
утримання, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вище
вказана цивільна справа.

В судовому засіданні 30.07.2014 представник
позивача заявив клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
у зв'язку зі сплатою відповідачем
боргу, проте в частині стягнення
судових витрат просив позов
задовольнити.

Відповідач проти задоволення
зазначеного клопотання не заперечував
та просив суд залишити позовну заяву
без розгляду.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 207
ЦПК України суд ухвалою залишає заяву
без розгляду, якщо позивач подав заяву
про залишення позову без розгляду .

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України якщо
позивач не підтримує своїх вимог
внаслідок задоволення їх відповідачем
після пред'явлення позову, суд за
заявою позивача присуджує стягнення
всіх понесених ним витрат з
відповідача.

Підстави для неприйняття заяви судом
не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.89, 207 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом до
відповідача , третя особа: про про
розірвання договору довічного
утримання - залишити без розгляду.

Стягнути солідарно з який
проживає в АДРЕСА_3, на користь (
АДРЕСА_1 , МФО код ЗКПО ) державне мито
в розмірі

Заяву про апеляційне оскарження ухвали
суду першої інстанції може бути подано
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів після
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя: О. Ф. Малинников