Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2155/14
Головуючий у 1 інстанції Голубкова М.А.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Запорізької
обласної кредитної спілки «Довіра» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 21 березня 2014 року
у справі за позовом Запорізької
обласної кредитної спілки «Довіра» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по процентам, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ЗОКС «Довіра»
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по процентам.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що 26 липня 2006 року ОСОБА_3
отримала кредит в розмірі 85000 грн.
відповідно до кредитного договору №
8288, укладеного між ЗОКС «Довіра» та
ОСОБА_3, що підтверджується видатковим
касовим ордером № 8441 від 26 липня 2006
року.

З метою забезпечення повернення
кредиту, 26 липня 2006 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з однієї сторони та ЗОКС
«Довіра» укладений договір поруки.

ОСОБА_3 не виконувала умови кредитного
договору, 02 грудня 2010 року позивач
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя із позовною
заявою про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011
року,яке набрало законної сили 28 травня
2011 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за
кредитним договором в сумі 245 590,00грн. за
період з 26 серпня 2009 року по 03 березня
2011 року.

Посилаючись на те,що зазначений
борг відповідачі сплатили лише
частково і що він має право на
стягнення процентів за договором з
відповідачів за період з 04 березня 2011
року по 26 вересня 2013 року в сумі 52 390
грн., а також на те,що позовна давність
позивачем не порушена, позивач просив
суд стягнути з відповідачів солідарно
зазначену суму процентів, а також
судовий збір в сумі 523, 90 грн. на користь
ЗОКС «Довіра».

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 21 березня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗОКС
«Довіра» заборгованість по процентам
за кредитним договором в розмірі 7904, 84
грн., а також судовий збір 229, 40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ЗОКС «Довіра» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ЗОКС «Довіра» подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків обставинам
справи, порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про кредитні спілки» кредитна
спілка - неприбуткова організація,
заснована фізичними особами,
професійними спілками, об'єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та надання
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України
«Про кредитні спілки» кошти, що
належать членам кредитної спілки
використовуються для надання кредитів
членам кредитної спілки.

За змістом вимог ст.ст.626ч1, 628ч1ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін,спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.Зміст
договору становлять умови(пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними,та умови,які є обов»язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові
кошти(кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст.631ч.1 ЦК України
строком договору є час,протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов»язки відповідно до
договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 26
липня 2006 року ОСОБА_3 уклала кредитний
договір № 8288 з Запорізькою обласною
кредитною спілкою «Довіра».

Пунктом 1 зазначеного кредитного
договору передбачено, що Спілка надає
позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру кредит в розмірі 85000 грн. на 60
місяців, до 26 липня 2011 року, а
позичальник повертає кредит протягом
зазначеного в договорі строку (або
достроково) і сплачує 2% щомісячно від
залишку суми неповерненого кредиту у
відповідності з графіком погашення
суми кредиту і процентів за
користування залишку суми кредиту.
Відповідно до п. 1.1. зазначеного
кредитного договору, сплата відсотків
в розмірі 24 % річних (2% щомісяця)
здійснюється період до 26 липня 2011 року.

Таким чином сторони у даній справі
домовились про встановлення взаємних
прав і обов»язків у термін до 26 липня
2011року,який сторонами не переглядався.

З метою забезпечення повернення
кредиту 26 липня 2006 року між ЗОКС
«Довіра» з одного боку та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з другого боку був укладений
договір поруки. (а.с. 5).

На підставі укладеного договору
ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 85000
грн., що підтверджується видатковим
касовим ордером № 8441 від 26 липня 2006
року.

Згідно до вимог ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами( з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики,що залишалася, та сплати
процентів,належних йому відповідно до
статті 1048 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_3 не виконувала умови
кредитного договору, 02 грудня 2010 року
позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя з позовом
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 17 травня 2011 року,яке
набрало законної сили, стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованість за кредитним договором
в сумі 245590, 00 грн. за період з 26 серпня 2009
року по 03 березня 2011 року. (а.с. 6-7).

За період з 04 березня 2011 року по 26 липня
2011 року проценти не стягнуті.

З урахуванням того,що за умовами п. 1.1
укладеного договору обов»язки
відповідачки по сплаті процентів за
кредит передбачені до 26 липня 2011 року і
цей строк сторонами не
змінювався,судова колегія вважає,що
саме до цього часу належить стягнути з
відповідачки нараховані та не сплачені
проценти.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ЗОКС «Довіра» у даній справі і
стягуючи з відповідача ОСОБА_3
нараховані відсотки за період з 04
березня 2011 року по 26 липня 2011 року в
сумі 7904гр.84коп., суд першої інстанції
правильно виходив із умов договору,
терміну його дії, строку виконання
зобов»язань відповідачкою і
зазначених вимог закону,однак при
визначенні розміру нарахованих
процентів, правильно зазначивши
період, за який вони стягуються, не
вірно визначив суму заборгованості.

Відповідно до розрахунку
заборгованість за відсотками складає
8450 грн. 00 коп. за період з 04 березня 2011
року по 26 липня 2011 року. (1690 гр. х 5
міс.)(а.с. 3).

Оскільки судом частково здійснені
висновки,які не відповідають здобутим
у справі доказам, судова колегія
приходить до висновку про те, що
рішення суду підлягає зміні в частині
суми стягнутих процентів із стягненням
з ОСОБА_3 на користь Запорізької
обласної кредитної спілки «Довіра»
заборгованості по процентам за
кредитним договором в розмірі 8450, 00 грн.
і відповідного судового збору.

В іншій частині рішення суду є
таким,що відповідає встановленим
обставинам справи, вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом правильно відмовлено у
задоволенні позовних вимог до
поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5

Згідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі,якщо такий строк не
встановлено,порука припиняється,якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 24 постанови № 5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Згідно п. 1.1 кредитного договору - строк
повернення кредиту- до 26 липня 2011 року.

Пунктом 5 договору поруки від 26 липня 2006
року строк припинення поруки не
визначений, тому порука діє протягом
шести місяців з кінцевої дати
повернення кредиту, тобто з 26 липня 2011
року до 26 січня 2012 року.

ЗОКС «Довіра» звернулась до суду з
позовом 14 жовтня 2013 року, коли порука
припинилась, тому суд першої інстанції
вірно відмовив в задоволенні позову
про стягнення заборгованості по
процентам з поручителів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
того, що умова договору про дію поруки
до повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатись як встановлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України, відповідно до
вимог якої строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Доводи апеляційної скарги, про те
, що договір не припинився і діє до
теперішнього часу у відповідності до
п.4.1.,яким передбачена його дія до
повного повернення позичальником суми
по кредиту і сплати процентів,є
неспроможними,оскільки сторонами у
договорі визначений конкретні термін
його дії- 26.07.2011р.,який не змінювався, що
відповідає вимогам ст.ст.631, 252 ЦК
України, а невиконання зобов»язань у
встановлений договором строк тягне за
собою відповідальність, що передбачено
ст.ст.631ч.4, 625 ЦК України,проте такі
позовні вимоги позивачем не заявлені.

Інші обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції було дотримано норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Запорізької
обласної кредитної спілки «Довіра»
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 21 березня 2014 року
у цій справі змінити в частині розміру
заборгованості по процентам за
кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Запорізької обласної кредитної спілки
«Довіра» заборгованість по процентам
за кредитним договором в розмірі 8450, 00
грн. , а також судовий збір 243гр.60коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: