Справа № 350/415/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1933/2014
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого:
Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М.,
Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: представника
ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор
Плюс" Матієвського С.В., представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ТзОВ
"Факторингова компанія "Вектор Плюс" до
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про звернення
стягнення заборгованості на предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Рожнятівського районного
суду від 11 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

26.03.2013 року ТзОВ "Факторингова компанія
"Вектор Плюс" звернулось до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 10.11.2006 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ
"Сведбанк" кредитний договір №
0801/1106,88-361, відповідно до умов якого Банк
надав останньому кредит в сумі 50 000
доларів США. В забезпечення виконання
зобов'язань, Банк та ОСОБА_5 уклали
іпотечний договір від 15.05.2009 року,
відповідно до умов якого в іпотеку було
передано приміщення цеху ОМЩ, яке
знаходиться в АДРЕСА_1. 28.11.2012 року Банк
відступив ТОВ "Факторингова компанія
"Вектор Плюс" свої права вимоги до
відповідача за зобов'язаннями по
кредитному договору від 10.11.2006 року та
іпотечному договору від 15.05.2009 року. В
порушення умов кредитного договору
позичальник свої зобов'язання належним
чином не виконує, внаслідок чого
станом на 16.09.2013 року заборгованість за
кредитним договором становить 60 086,49
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
на дату розрахунку складає 480 271,31 грн.

Просило задовольнити позов, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів, та стягнути з
відповідача судовий збір.

Заочним рішенням Рожнятівського
районного суду від 03.03.2014 року позов
задоволено.

Ухвалою Рожнятівського районного суду
від 26.03.2014 року задоволено заяву ОСОБА_5
про перегляд заочного рішення. Заочне
рішення скасовано.

Ухвалою Рожнятівського районного суду
від 21.05.2014 року третю особу ОСОБА_3
визнано відповідачем у даному спорі.

Рішенням Рожнятівського районного
суду від 11.07.2014 року позов задоволено. В
рахунок погашення заборгованості в
сумі 60 086,49 доларів США, що у гривневому
еквіваленті становить 480 271 грн. 31 коп.,
за кредитним договором , звернуто
стягнення на предмет іпотеки:
приміщення цеху ОМЩ, загальною площею
3239,1 квадратних метри, яке знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною,
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 у солідарному порядку на
користь ТзОВ "Факторингова компанія
"Вектор Плюс" 3 441 грн. судових витрат по
справі.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що рішення суду підлягає
скасуванню.

Зазначив, що 19.04.2011 року заочним
рішенням Рожнятівського районного
суду задоволено позов ТОВ "МБТ" до
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнано
недійсним договір купівлі-продажу від
15.05.2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 Ухвалою апеляційного суду від
21.01.2014 року вказане рішення залишене
без змін. Таким чином, на сьогоднішній
день він фактично позбавлений права
власності на вказане приміщення,
оскільки правовстановлюючий документ,
яким є договір купівлі-продажу
приміщення ОМЩ, визнано недійсним.
Отже, позов не може бути пред'явлений ні
до ОСОБА_3, ні до ОСОБА_5, оскільки обидва
відповідачі позбавлені права
власності на приміщення, яке є
предметом іпотеки.

Вказав, що незважаючи на вищенаведені
факти, ухвалою суду від 21.05.2014 року
третю особу ОСОБА_3 визнано
відповідачем у справі. Даною ухвалою
судом було порушено вимоги ст.33 ЦПК
України. Також судом першої інстанції
при встановленні фактичної суми
заборгованості не було з'ясовано, за
який період виникла пеня по кредитному
договору, та підстави для її
нарахування.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 10.11.2006 року між АКБ
"ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 0801/1106/88-361,
відповідно до якого останній отримав
кредит в розмірі 50 000 доларів США із
сплатою 14% річних за користування
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 09.11.2016 року.

15 травня 2009 року між ПАТ "Сведбанк",
ОСОБА_3 та іпотекодавцем ОСОБА_5 було
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого приміщення цеху ОМЩ загальною
площею 3239,1 квадратних метри, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на
праві приватної власності ОСОБА_5, було
передано в іпотеку Банку, в
забезпечення виконання умов
вищезазначеного кредитного договору.

28 листопада 2012 року ПАТ "Сведбанк"
відступив ТОВ "Факторингова компанія
"Вектор Плюс" свої права вимоги до
відповідачів за зобов'язаннями по
кредитному договору та договору
іпотеки. Відповідачі були належним
чином повідомлені про відступлення
прав грошової вимоги та прав за
договором іпотеки, а також про
наявність заборгованості за кредитним
договором та про необхідність її
погасити. Відповідно до витягу з
реєстру заборгованостей боржника за
відповідачем рахується заборгованість
в розмірі 60086,49 доларів США (а.с. 18).

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства. Згідно зі
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обовязки відповідно
до договору.

Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Статтею 1 ЗУ "Про іпотеку" передбачено,
що іпотека - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно якого
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки.

Оскільки відповідачем ОСОБА_3 умови
договору щодо погашення кредиту не
виконувалися, тому банк відповідно до
п. 3.9 кредитного договору, скористався
правом стягнення кредиту до настання
термінів, передбачених п.1.1 даної угоди,
в тому числі і на заставне майно.

Відповідно до п.6.1.7, у випадку
невиконання позичальником умов п.3.8
та/або 3.9, та/або 6.1.2, Банк має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
чи скористатися іншими видами
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором та/або пред'явити позов у
відношенні позичальника.

У разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, відповідно до ч.1 ст.12 Закону
"Про іпотеку" - іпотекодержатель має
право вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до ст.35 Закону України "Про
іпотеку", іпотекодержатель надсилав
відповідачам письмову вимогу про
усунення порушення , однак дана вимога
виконана не була. Тому банк звернувся в
суд про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Щодо посилання апелянта на те, що на
сьогоднішній день відповідачі
позбавлені права власності на
приміщення, яке є предметом іпотеки, то
вони не заслуговують на увагу. Як
вбачається з матеріалів справи,
договір купівлі-продажу від 26.10.2006 року
зазначеного нежитлового приміщення,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
визнаний недійсним, сторони
повернуті у попереднє становище,
тобто, приміщення повернуте ОСОБА_3, що
підтверджується копією рішення
Рожнятівського районного суду від
19.04.2011 року (а.с.94-103). Ухвалою
апеляційного суду від 21.01.2014 року дане
рішення залишено без змін. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права, і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки. В суді
апеляційної інстанції підтверджено
копією витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно, що власник майна,
переданого в іпотеку, не змінювався.
Зазначені докази, які були належним
чином досліджені, давали суду першої
інстанції підстави для задоволення
позову.

Судом першої інстанції правильно
застосовані норми матеріального права
та задоволено позовні вимоги.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду
від 11 липня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Вакарук

Л.В. Ясеновенко