АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 789/415/14 Головуючий у 1-й
інстанції Іванчук В.М. Провадження №
22-ц/789/415/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Ходоровського М. В., Храпак Н.
М.,

при секретарі - Матусів Ю.Б.

з участю сторін - представника
апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на
рішення Монастириського районного
суду від 04 листопада 2011 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до Лядської
сільської ради Монастириського району
Тернопільської області про визнання
права власності на спадкове майно,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 року ОСОБА_4
звернулася до суду із позовом до
Лядської сільської ради
Монастириського р-ну Тернопільської
області про визнання права власності
на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла її бабуся ОСОБА_5 Після її
смерті відкрилась спадщина на спадкове
майно, а саме: на житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
по АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_5 ще за життя було складено
заповіт на ім"я ОСОБА_4 Після смерті
спадкодавця вона фактично вступила в
управління спадковим майном і прийняла
його, проте у оформленні спадщини в
нотаріальній конторі їй відмовлено,
оскільки виявилось, що пропущений
строк для подання заяви про прийняття
спадщини.

Рішенням Монастириського
районного суду від 04 листопада 2011 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на спадкове майно, яке
залишилось після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (актовий
запис №10), а саме: на житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
по АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії САВ
№883009 від 30.01.2008 року, виданого на
підставі рішення виконавчого комітету
Лядської сільської ради
Монастириського району №5 від 18.01.2008
року, на квартиру АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу квартири
серії ВАО №082662 від 14.08.2003 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити, посилаючись на те, що
суд не в повному обсязі з'ясував
обставини справи, дав неналежну оцінку
доказам у справі, що призвело до
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, не враховано те,
що вона є єдиною спадкоємицею.

В апеляційній інстанції
представник апелянта скаргу підтримав
повністю і просив задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не
з"явилась, хоча належним чином
повідомлена про що свідчить
повідомлення про вручення телеграми,
не повідомила про причини неявки, а
тому у відповідності до ст. 77 ч.2 ЦПК
України колегія вважає, що справу слід
розглядати у її відсутності, оскільки
остання належним чином повідомлена про
день та час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника апелянта, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги в її межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що остання набула права власності
на спадкове майно померлої на законних
підставах.

Однак, з таким висновком суду
колегія не погоджується, оскільки
суперечить нормам матеріального права
та дійсним обставинам справи.

Згідно ст. 309 ЦПК України -
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на
праві власності належали житловий
будинок з надвірними будівлями, який
розташований в АДРЕСА_2. згідно
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету Лядської
сільської ради №5 від 18.01.2008 року та
квартира АДРЕСА_1 ( договір
купівлі-продажу від 14.08.2003 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла (
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від
04.09.2011 року, видане Лядською сільською
радою Монастириського р-ну
Тернопільської обл., актовий запис №10).

25.01.2008 року, ОСОБА_5 на випадок
своєї смерті все своє майно, що буде
належати їй на день смерті, де б воно не
знаходилось і з чого воно б не
складалось, і на що за законом матиме
право заповіла ОСОБА_4.( заповіт,
посвідченого секретарем Лядської
сільської ради Монастириського р-ну
Тернопільської обл.)

Відповідно до ст. 1270 ЦК України -
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із відмови № 215/02-14
від 18.10.2011 р., виданої нотаріусом
Монастириської держнотконтори, що
спадкова справа за заповітом після
смерті ОСОБА_5 не відкрита в зв"язку з
тим, що ОСОБА_4 не звернулась у шести
місячний термін із заявою про
прийняття спадщини, тобто до 04.03.2009 р., а
тому запропоновано їй звернутись в суд
із заявою про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини. Однак з таким позовом ОСОБА_4
в суд не зверталась.

В позовній заяві ОСОБА_4
посилається на те, що на момент смерті
вона фактично проживала з померлою, а
тому прийняла спадщину. Однак це
суперечить встановленим обставинам
справи та нормам матеріального права ,
оскільки не підтверджено жодним
доказом.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом з спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1272 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

В апеляційній інстанції
встановлено, що апелянт ОСОБА_1 є дочкою
померлої ОСОБА_5, а тому повинна бути
стороною по справі , а не сільрада.

Крім того, померла ОСОБА_5 на час
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. була
зареєстрована і проживала в АДРЕСА_2
разом із дочкою ОСОБА_1, яка
зареєстрована в даному
будинковолодінні з 04.05.1988 р. (копія
паспорта, а.с 26 зв., довідки №36 від 13.02.2014
р. та №142 від 16.04.2014р., видані Лядською
сільрадою) та є спадкоємицею першої
черги по закону, здійснювала догляд за
нею. Позивачка ж ОСОБА_4 згідно запису
будинкової книги №4 Лядської сільради
знята з реєстрації 28.11.1995 р.(довідка №37
від 13.02.2014р. а.с.34). Із копії паспорта
ОСОБА_4 вбачається, що вона
зареєстрована в АДРЕСА_1 з 10.11.2003
року.(а.с.12 зв.).

Проаналізувавши матеріали
справи, колегія суддів прийшла до
переконання, що ОСОБА_4 на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5 постійно
з нею не проживала, вчасно не
звернулась в нотконтору із заявою про
прийняття спадщини по заповіту, а тому
у відповідності до ст. 1268 ч.3 ЦК України
не вважається такою, що прийняла
спадщину. В зв"язку з цим рішення
Монастириського районного суду слід
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 -
відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Монастириського
районного суду від 04 листопада 2011 року
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
Лядської сільської ради про визнання
права власності на спадкове майно -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржен в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк