Справа № 346/7565/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Беркещук Б.Б.

секретаря
Матушевської Г.Д..

з участю позивача
ОСОБА_4,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Коломиї
справу за позовною заявою ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А
Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу
та визначенням місця проживання
неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що
21 червня 2003 року вона зареєструвала
шлюб з ОСОБА_1 та від спільного
проживання у них народилися діти: син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Cпільне життя з
відповідачем не склалось та виявилось,
що у них різні характери та погляди на
життя та сім'ю. Вони неодноразово
робили спроби налагодити сімейні
відносини, однак подальше проживання
однією сім'єю є неможливим, оскільки
між ними продовжують викати сварки,
скандали в ході котрих відповідач
застосовував фізичне насильство,
протиріччя в питаннях побуту та
ведення домашнього господарства.

В даний час вони разом, як подружжя, не
проживають, не підтримують будь-яких
стосунків. Зазначає, що шлюб існує
формально, а подальше спільне
проживання і збереження сім'ї буде
суперечити її інтересам.

Також позивач зазначила, що у зв'язку з
тяжким матеріальним становищем
змушена була виїхати на заробітки в
Італію . Діти залишились проживати з
батьком, відповідачем ОСОБА_1 та його
батьками за їх спільною згодою. В
Італії перебувала з 09 серпня 2009 р. по 24
травня 2013 р., періодично приїжджала до
України і проживала разом з дітьми.
Після повернення з Італії ще деякий
час проживала з дітьми та відповідачем
ОСОБА_1 в його батьків в с.
Годи-Добровідка Коломийського району
Івано-Франківської області.

Однак в зв'язку з припиненням спільного
проживання в жовтні 2013р. разом з дітьми
перейшла проживати до своєї рідної
сестри в с. В.Кам'янка Коломийського
району.

Вказує, що 28 лютого 2014р. відповідач без
її згоди забрав дітей, незважаючи на її
та дітей заперечення, що
підтверджується висновком
Коломийського МВ УМВС від 14 березня 014р.
по її заяві.

Стверджує, що з часу народження дітей
постійно проживала з ними та за весь
час спільного проживання відповідач
жодного разу не пред'являв їй претензій
щодо неналежного виконання
материнських обов'язків чи виховання
дітей, зловживання батьківськими
правами та інше. Відповідачу було
відомо, що вона змушена була виїхати на
заробітки поскільки в останнього були
боргові зобов язання, і він не
заперечував проти її поїздки. За час
перебування за кордоном вона постійно
цікавилась дітьми, допомагала їм
матеріально і не поривала зв'язків з
ними, що підтверджується квитанціями
про переказ грошових коштів на ім'я
матері відповідача.

Вказує що виїжджати в Італію більше не
має наміру, може дати дітям належне
виховання та матеріально їх
забезпечити, так як у неї є для цього
необхідні кошти. Просить врахувати
бажання дітей проживати разом з нею

Вважає, що належно виконує свої
батьківські обов'язки по вихованню
дітей. Її матеріально-побутові умови
проживання задовільні, нею створені
умови для проживання, виховання та
навчання дітей. Просить суд взяти до
уваги, що перешкод відповідачу у
спілкуванні з дітьми не чинила та не
має наміру перешкоджати йому в
здійсненні його прав та обов'язків щодо
дітей.

Просить суд шлюб укладений між нею та
відповідачем, ОСОБА_1 розірвати, після
розірвання шлюбу залишити їй прізвище
- ОСОБА_4 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5
та ОСОБА_6 залишити проживати з нею,
позивачкою.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та
пояснив, що бажає проживати із
позивачкою як подружжя так як не
втратив до неї почуття любові та вважає
недоцільно залишити проживати сина та
дочку з позивачкою, оскільки діти з
народження проживали разом з ним та
його батьками у с. Годи-Добровідка
Коломийського району. Крім того, син
ОСОБА_5 навчається у 4 класі ЗОШ с.
Годи-Добровідка, тому добиратись до
школи йому зручніше буде від його
місця проживання. Зазначив, що позивач
не має свого житла у власності,
проживає у родичів.

Не заперечує того факту, що 28 лютого 2014
року забрав з помешкання позивачки їх
спільних дітей , оскільки вважає, що у
нього для дітей кращі умови для
проживання . Однак , вказав, що
будь-яких перешкод у спілкуванні
матері з дітьми не створює та не
створював.

Вважає, що позивач не виконує своїх
материнських обов'язків, якщо суд
залишить проживати дітей з матір'ю,
діти будуть погано доглянуті, оскільки
вона як мати не піклується про дітей, не
займається їх вихованням .

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Коломийської РДА в
судовому засіданні щодо задоволення
позову в частині залишення малолітніх
дітей проживати з матір ю позивачкою по
справі не заперечила та подала
висновок від 23.05.2014 р. № 366/01-055/145 про
доцільність залишення проживатти
малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір ю
позивачкою по справі ОСОБА_4.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між відповідачем
ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_4 21 червня 2003
року у відділі державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Коломиї реєстраційної служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції в
Івано-Франківській області
зареєстровано шлюб, про що складено
відповідний актовий запис № 194, що
стверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с.4)

Від спільного проживання у них
народилися: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
копіями свідоцтв про народження (а.с.5,6)

Як вбачається з копії довідки № 309 від 03
квітня 2014 року, виданої виконкомом
Великокам»янської сільської ради
Коломийського району позивач ОСОБА_1
зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1
(а.с.30)

З долученого до матеріалів справи
висновку Коломийського МВ УМВС по
заяві ОСОБА_4 від 14 березня 2014 року
вбачається, що 28 лютого 2014 року
відповідач без згоди позивача забрав
їх спільних дітей в с. Годи-Добровідка
Коломийського району до рішення суду.
Будучи опитані по даному факту
малолітній ОСОБА_5 повідомив, що він
хоче проживати разом з матір'ю в с.
В.Кам'янка Коломийського району . В ході
опитування малолітня ОСОБА_6 пояснила,
що вона хоче проживати у с.
Годи-Добровідка спільно із мамою, татом
та братом (а.с.41)

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо -дитини та згідно ст.ст. 150, 157, 160 СК
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
спільно вирішувати питання виховання
дитини, а місце проживання дитини, яка
не досягла десяти років визначається
за згодою батьків.

Статтею 14 Закону України " Про охорону
дитинства" від 26 квітня 2001 року
передбачено, що при розгляді спорів про
місце проживання дітей, суд виходить з
інтересів дітей і умов їх нормального
розвитку та виховання, а також
заслуховує думку та побажання дітей.

Згідно ч.І ст. З Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила суду , що позивачка
працевлаштована, належно виконує
материнські обов'язки, діти бажають
спілкуватись з мамою. Як їй відомо син
хоче проживати з мамою, а дочка -з
батьком.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що конфлікти
між позивачем та відповідачем
почались з часу виїзду позивачки в
Італію на заробітки. Діти весь час жили
в Годах в батьків відповідача, однак
діти хотять материнської опіки. Також
свідок зазначила, що позивач як мати
характеризується з позитивної
сторони.

Не заперечила того, що позивач належно
виконувала батьківські обов'язки і
свідок ОСОБА_9, яка являється матір'ю
відповідача.

Свідок фахівець ЦСССДМ ОСОБА_10
пояснила, що позивач звернулась до
центру сім»ї та молоді з тим, що вона
бажає брати участь у вихованні своїх
дітей. Коли вони прийшли до
відповідача діти зраділи матері, а при
спілкуванні з дітьми, ОСОБА_5 вказав,
що хоче жити з мамою, а ОСОБА_6 -
залишитися з татом, про що склали акт
інспектування і протокол бесіди.

Свідок фахівець ЦСССДМ ОСОБА_11
зазначила, що між сторонами була
проведена бесіда із-за спору щодо
визначення місця проживання
неповнолітніх дітей . Нею було
проведено спілкування з дітьми і
останні не скаржились на батьків,
люблять і батька і матір. Для дітей не
важливо де проживати, тільки б в сім»ї.
Зазначила, що відповідач відмовився
провести зустріч дітей з психологом.

Отже, враховуючи вищенаведене , суд
прийшов до висновку, що між сторонами
склались неможливі умови спільного
проживання із-за сімейних незгод,
різних поглядів на життя, постійних
сварок та скандалів в сім'ї, у зв'язку
з чим сторони припинили з жовтня 2013
року спільні сімейні стосунки,
проживають окремо і спільного
господарства не ведуть, тому зберігати
такий шлюб недоцільно так як він носить
лише формальний характер та суперечить
інтересам сторін та неповнолітніх
дітей.

Відповідно до ст.. 161 Сімейного Кодексу
України , якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

З врахуванням вищезгаданих положень
суд не приймає до уваги заперечення
відповідача поскільки вони
спростовуються вищенаведеними
поясненнями позивачки, представника
третьої особи, свідками та
дослідженими у судовому засіданні
доказами. Крім того, що стосується
заперечень відповідача стосовно
визначення місця проживання
неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з
матір»ю, то вони судом до уваги не
приймаються так як останнім не
наведено жодного доказу (відсутній
самостійний дохід, зловживання
позивачем спиртними напоями або
наркотичними засобами, аморальна
поведінка яка може зашкодити
розвиткові дитини.)

Крім того, позивачем представлено суду
копії акту обстеження
матеріально-побутових умов від 03
квітня 2014р. та акт соціального
інспектування № 9-16 від 07 квітня 2014р. в
котрих комісією підтверджено
можливість проживання позивачки
ОСОБА_4 з 2-ма дітьми в будинку її бабусі,
ОСОБА_12(а.с.42-44); довідку № 31 від 24
березня з якої вбачається, що остання
працевлаштована на ТзОВ «Тенмарк» та
отримує дохід, який за період з 01.09.2013
року по 28.02.2014 р. становить 10 965,51
грн.(а.с.33); позитивні характеристики з
місця проживання та з місця праці
(а.с.31,32) ; а також довідки № 148 та № 326 з
психоневрологічного та
наркологічного кабінетів, про те, що
на диспансерному обліку позивач ОСОБА_4
не числиться (а.с.39); довідку № 4 від 27
березня 2014 року видану директором
школи про те, що позивач дійсно
упродовж 2013-2014 н.р. брала участь у
навчанні та вихованні сина, а ОСОБА_6
відвідує заняття підготовчої групи
(.а.47)

Згідно висновку служби у справах дітей
Коломийської районної державної
адміністрації від 23 травня 2014 року,
вважається за доцільне залишити
проживати малолітніх дітей ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 з матір'ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_1
(а.с.67-68)

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20.11.1959 року дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особи потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю.

Судом вживались заходи для примирення
сторін, але сторони не помирились.
Підстави ,які спрямовані на збереження
сім'ї, відсутні.

Враховючи вищенаведене , суд вважає що
неповнолітніх дітей від цього шлюбу -
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, доцільно залишити
на проживання при матері , позивачці по
справі ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу позивачці
слід залишити прізвище " ОСОБА_4 ", так
як вона цього просить.

На підставі наведеного та ст.ст.
104,109,110,112,160 СК України та керуючись
ст.ст. 213,214,218, ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, 21 червня 2003 року, актовий запис
№ 194 у відділі державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Коломиї реєстраційної служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції в
Івано-Франківській області, розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2
залишити на проживання при матері
ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці прізвище "ОСОБА_4".

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Беркещук Б. Б.