РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/5818/14-ц

Пров. №2/668/1681/14

04.09.2014

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по договору
про надання відновлюваної кредитної
лінії № Ф060334П від 25.04.2006 року, яка
становить 1242275,82 грн.

Позивач посилається на те, що
відповідач ОСОБА_1 відповідно до
укладеного договору про надання
відновлюваної кредитної лінії № Ф060334П
з урахуванням додаткових угод,
отримала кредит у розмірі 159420,67 (дол.
США) зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,84
відсотків на рік з кінцевим терміном
повернення до 24.04.2021 року.

В забезпечення належного виконання
умов кредитного договору був укладений
договір поруки № 02-23-Ф050334П-754 від 25.04.2006
року, згідно якого ОСОБА_2 виступив
поручителем ОСОБА_1 і взяв на себе
зобов'язання перед банком відповідати
по зобов'язанню які виникають з умов
кредитного договору, в повному обсязі.

Прийняті на себе обов'язки
відповідачами не виконуються, що є
підставою для стягнення
заборгованості по кредиту.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву в якій просить розглядати справу
у його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просив їх
задовольнити. Проти заочного розгляду
справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про розгляд справи
повідомлені належним чином, причини
неявки суду невідомі.

Враховуючи, що представник позивача не
заперечує проти заочного розгляду
справи, суд вважає можливим розглянути
справу без участі сторін на підставі
наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.04.2006 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
(правонаступник Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був
укладений договір про надання
відновлюваної кредитної лінії № Ф060334П,
відповідно до умов якого банк надав їй
грошові кошти в сумі 159420,67 (дол. США). зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в строк та в порядку,
встановлених кредитним договором.

В забезпечення належного виконання
умов кредитного договору був укладений
договір поруки № 02-23-Ф050334П-754 від 25.04.2006
року, згідно якого ОСОБА_2 виступив
поручителем ОСОБА_1 і взяв на себе
зобов'язання перед банком відповідати
по зобов'язанню які виникають з умов
кредитного договору, в повному обсязі.

На час звернення до суду відповідачі
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконали.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 553 ЦПК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання та порушення ним свого
обов'язку. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні боржники
та поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлене договором поруки.(ч.ч.1 та 2
ст. 554 ЦПК України)

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання, не виконав його
у строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язала його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошові зобов'язання

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та слати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настає правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Таким чином, суд вважає, що належними та
допустимими доказами було доведено те,
що відповідачі не виконали взяті на
себе зобов'язання та не сплатили борг
за кредитним договором, а тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, суд вважає
необґрунтованими вимоги позивача в
частині розміру нарахування неустойки
за неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань по поверненню
кредиту.

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеній у рішенні від 11.07.2013 року
№7-рп/2013у справі за конституційним
зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо
офіційного тлумачення положень
другого речення преамбули Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 Кодексу засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності
учасників цивільно-правових відносин
та свободи договору, зокрема у
договорах про надання споживчого
кредиту щодо сплати споживачем пені за
прострочення у поверненні кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою.

Згідно вимог ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (частина третя статті
551 Кодексу).

Таким чином, штраф та пеня є видами
неустойки.

Згідно матерівалі справи пеня, яка
нарахована позивачем, складає 116594,16
грн., що не відповідає засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права, а також істотно
порушує права відповідачів як
споживачів фінансових послуг.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, суму збитків, а також інші
обставини справи, суд вважає, що сума
неустойки має бути зменшеною до 10000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з відповідачів на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість у
сумі 1135681,65 грн., яка складається з
наступного: заборгованості за кредитом
в сумі 88157 (дол. США), що еквівалентно
765811,04 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом в сумі 41426,82
(дол. США), що еквівалентно 359870,61 грн., та
пеня в сумі 10000 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 88
ЦПК України з відповідача користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати, які складаються судового
збору у розмірі 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 551, 610, 611, 625, 629,
1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 209, 213-218, 224-233 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» (,
р/р 0004, МФО 300023) заборгованість за
договором про надання відновлюваної
кредитної лінії № Ф060334П від 25.04.2006 року
в сумі 1135681,65 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) та
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
(, р/р 0004, МФО 300023)
судові витрати, які складаються з
судового збору в сумі 3654 грн., по 1827 грн.
відповідно.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.