Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" вересня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення,
-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року позивачка звернулась
до суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що їй на
підставі договору купівлі-продажу від
05 серпня 2014 року на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. Після
придбання нею вказаної квартири вона
мала намір вселитися до неї, однак
відповідачі не дали можливості їй це
зробити. Позивачка виявила, що в
квартирі без правових підстав
знаходяться відповідачі, які обіцяли
виселитися в найближчі час. ОСОБА_1
неодноразово вимагала звільнити
квартиру, однак відповідачі
відмовляються її звільняти, договору
найму з відповідачами вона не укладала.
Посилаючись на положення ст. 116 ЖК
України та ст. 391 ЦК України, просила
задовольнити позовні вимоги та
виселити відповідачів зі спірної
квартири без надання іншого житла.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась з невідомих підстав, про
час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився з невідомих підстав, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

У цьому випадку суд вважає доцільним
ухвалити заочне рішення, оскільки
відповідно до ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь
які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги та
заперечення сторін, та інших обставин
справи, які мають значення для справи.

Встановлено, що позивачці на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 05 серпня 2014 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 672, та
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 05.08.2014р. на праві
приватної власності належить
двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Вказана квартира була придбана у
відповідачки ОСОБА_4, яка відповідно до
пункту 9 вказаного договору
купівлі-продажу зобов'язалася
звільнити приміщення квартири в строк
до 06 серпня 2014 року.

Проте відповідачі після укладеного
договору купівлі-продажу та припинення
права власності із займаної квартири
не виселилися, в результаті чого
продовжують перебувати в квартирі без
будь-яких правових підстав.

Згідно матеріалів справи позивачка
зверталась до відповідачів, як усно так
і письмово із вимогою про виселення із
самовільно зайнятої ними квартири,
проте відповідачі вимог позивачки
добровільно не виконали.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, право власності є непорушним.
Кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 319 ЦК України позивачка
вправі володіти, користуватися,
розпоряджатися своєю квартирою на
власний розсуд і має право за ст.391 ЦК
України вимагати від відповідачів
усунення перешкод у здійсненні нею
права користування та розпорядження
своїм майном.

У зв'язку із проживанням відповідачів у
квартирі, що належить позивачці,
остання не може в повному обсязі
здійснювати своє право власності щодо
цього майна.

Статтею 150 Житлового кодексу України
передбачено, що громадяни, які мають у
приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання і мають право користуватися
цією власністю.

Норми ст. 109 Житлового кодексу України
регламентують порядок виселення з
жилих приміщень.

Зокрема, виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Частина 3 ст.116 ЖК України передбачає, що
осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачі, проживаючи у
належній позивачці квартирі, чинять
останній перешкоди у користуванні
своєю власністю, чим порушують її
законні права та інтереси, а тому, для
їх захисту, необхідно усунути
перешкоди позивачці у користуванні та
розпорядженню її власністю, шляхом
виселення відповідачів з квартири, що
належить позивачці, без надання іншого
житлового приміщення.

Отже, суд визнає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
оскільки суд задовольняє позов з
відповідачів у солідарному порядку на
користь позивачки підлягають
стягненню судовий збір, сплачений нею
при поданні позовної заяви до суду у
розмірі 243,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 317, 319,
321, 391 ЦК України, ст. ст. 109, 116, 150
Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 11,
60, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири
АДРЕСА_1, без надання їм іншого жилого
приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три
гривні 60 копійок).

Рішення може бути переглянуто судом,
який його прийняв, за письмовою заявою
відповідачів.

Заява про перегляд рішення може бути
подана відповідачами протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко