У х в а л а

08 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Штелик С.П.,розглянувши заяву
державного підприємства «Івашківський
спиртовий завод» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 квітня 2014 року в справі за
позовом державного підприємства
«Івашківський спиртовий завод» до
ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок скоєння злочину,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ДП «Івашківський
спиртовий завод» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок скоєння
злочину.

Рішенням Золочівського районного суду
Харківської області від 19 листопада 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ДП «Івашківський
спиртовий завод» 750 тис. грн у рахунок
відшкодування завданої шкоди.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за скаргою ДП
«Івашківський спиртовий завод» на
вказане рішення апеляційного суду.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ДП
«Івашківський спиртовий завод» про
перегляд вказаної ухвали суду
касаційної інстанції на підставі
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
положень ст. 1166 Цивільного кодексу
України і ст. 134 Кодексу законів про
працю України, що призвело до ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 вересня 2013 року і від
29 січня 2014 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК України»
№ 11 від 30 вересня 2011 року роз'яснено, що
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надана для порівняння ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року не може бути
прикладом неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, оскільки правові
висновки зазначені у цьому судовому
рішенні та в ухвалі, про перегляд якої
подано заяву, ґрунтуються на різних
фактичних обставинах, встановлених
судами.

Зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 вересня 2013 року, на яку
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, вбачається, що
судом касаційної інстанції скасовано
рішення апеляційного суду з передачею
справи на новий розгляд. Посилання на
ухвалу суду касаційної інстанції, якою
справу передано на новий судовий
розгляд, не є підставою для допуску
справи для перегляду Верховним Судом
України, оскільки у ній не висловлено
правової позиції щодо застосування
норм матеріального права, а стосується
процесу доказування, встановлення
фактичних обставин, що є застосуванням
норм процесуального права.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом державного
підприємства «Івашківський спиртовий
завод» до ОСОБА_6 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок скоєння
злочину до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана С.П.
Штелик