Провадження № 2/344/3817/14
У Х В А Л А

про вжиття заходів
забезпечення цивільного позову

17 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського
суду Бойчук О.В., розглянувши заяву
представника публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
про вжиття заходів забезпечення позову
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до
приватного підприємства «Нива-В.Ш.»,
відділу Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, ОСОБА_1 про
визнання недійсними прилюдних торгів,
скасування протоколу проведення
прилюдних торгів по реалізації
нерухомого майна та акту державного
виконавця про реалізацію предмету
іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» звернулося до суду
з цивільним позовом про до приватного
підприємства «Нива-В.Ш.», відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, ОСОБА_1 про
визнання недійсними прилюдних торгів,
скасування протоколу проведення
прилюдних торгів по реалізації
нерухомого майна та акту державного
виконавця про реалізацію предмету
іпотеки.

Представник позивача подав суду заяву
про забезпечення позову, в якій просить
заборонити відповідачу ОСОБА_1
будь-яким чином відчужувати придбану
нею на оскаржуваних публічних торгах
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, та
накласти арешт на вказану квартиру.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 пункту 3
Постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» Пленуму
Верховного Суду України, згідно з п. 1 ч.
1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Ухвалою суду 21 липня 2014 року у
задоволенні вимог заяви відмовлено у
зв'язку з тим, що спір є немайновим. Це
також підтверджується сплатою
позивачем судового збору у розмірі 730,80
грн. Таким чином вимога заяви про
накладення арешту на майно у даному
немайновому спорі не є співмірною з
позовними вимогами, а тому до
задоволення не підлягає.

Однак ухвалою колегії суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду Івано-Франківської
області цю ухвалу скасовано у зв'язку з
незгодою суду апеляційної інстанції з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності необхідності вжиття
заходів забезпечення позову у виді
заборони відповідачу ОСОБА_1 будь-яким
чином відчужувати придбану нею на
оскаржуваних публічних торгах
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 та
накладення арешту на вказану квартиру.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно частини 3 пункту 4 Постанови № 9
від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
Пленуму Верховного Суду України,
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

Також у частині 1 пункту 6 зазначеної
Постанови Пленуму Верховного Суду
України зазначено, що особам, які
беруть участь у справі, має бути
гарантована реальна можливість
захистити свої права при вирішенні
заяви про забезпечення позову,
оскільки існує ризик спричинення їм
збитків у разі, якщо сам позов або
пов'язані з матеріально-правовими
обмеженнями заходи з його забезпечення
виявляться необґрунтованими. Тому,
допускаючи забезпечення позову, суд
відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі
покласти на позивача обов'язок внести
на депозитний рахунок суду заставу,
достатню для того, щоб запобігти
зловживанню забезпеченням позову
(проте її розмір не повинен
перевищувати розміру ціни позову). За
змістом цієї норми суд (суддя),
визначивши вид забезпечення позову та
розмір застави, повинен зазначити у
відповідній ухвалі, що остання
звертається до виконання негайно після
внесення предмета застави у повному
розмірі.

При цьому, враховуючи позицію суду
вищої інстанції щодо необхідності
обмеження права власності відповідача
на майно, внаслідок якої ухвалу про
відмову у такому обмеженні в
немайновому спорі скасовано, суд
вважає не доцільним вимагати
забезпечити вимогу заяви про
забезпечення позову у виді заборони
відчуження квартири заставою у розмірі
730,80 грн., яка не є значною у порівнянні з
вартістю квартири. Така умова застави
унеможливить негайне виконання ухвали
та при цьому викликає сумнів у
можливості повного відшкодування
збитків у випадку їх спричинення за
рахунок такої застави.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч.
3 ст. 152 ЦПК України щодо співмірності
виду забезпечення заявленому позову, з
огляду на те, що позиція суду вищої
інстанції щодо даного питання містить
однозначне його тлумачення на користь
заявника, позов стосується
зобов'язальних відносин щодо
нерухомого майна - квартири, яка має
свою вартість, застосування такого
виду забезпечення позову, як заборона
її відчуження є співмірним із
позовними вимогами, оскільки суд не
може до ухвалення рішення у справі
передчасно встановити підставність
або безпідставність позову, однак
переконався, що між сторонами виник
спір з приводу матеріально-правових
відносин.

З огляду на зазначене вимогу заяви про
заборону відчуження квартири слід
задовольнити без вимоги застави, а у
задоволенні вимоги про накладення
арешту на квартиру слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до
ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 153 ЦПК України,
керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 ЦПК України,
суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву (найменування та
ідентифікаційний код стягувача за
даним виконавчим документом:)
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», , місцезнаходження: вул. Артема,
буд. № 60, м. Київ, про вжиття заходів
забезпечення позову публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до приватного
підприємства «Нива-В.Ш.», відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, ОСОБА_1 про
визнання недійсними прилюдних торгів,
скасування протоколу проведення
прилюдних торгів по реалізації
нерухомого майна та акту державного
виконавця про реалізацію предмету
іпотеки - задовольнити частково.

Заборонити (найменування та
ідентифікаційний код боржника за даним
виконавчим документом:) ОСОБА_1»,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_2, вчиняти дії з
продажу двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог заяви
відмовити.

Ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання.

Строк пред'явлення ухвали до виконання
- один рік.

Дата видачі виконавчого документа - 17
вересня 2014 року.

Копію ухвали в кількості, відповідній
кількості осіб, щодо яких вжито заходів
забезпечення позову, надіслати
заявнику для забезпечення можливості
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Особі, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову, надіслати копію
ухвали негайно після її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом 5
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Бойчук О.В.