Справа № 403/9659/12
Провадження №2/200/1392/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
квітня 2014 року
Бабушкінський районний
суд

м.Дніпропетровська

у складі:

у складі:
Головуючого судді - Циганкова
В.О.

при секретарі - Сабій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства Дніпропетровської
міської ради «Жилсервіс-3» про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом
до відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що з 23.12.2008 року вона
працювала на посаді директора
комунального підприємства
Дніпропетровської міської ради
"Жилсервіс-3" за розпорядженням
міського голови від 23.12.2008 року №784-рк.
27.04.2010 року була звільнена з посади
директора цього підприємства
розпорядженням міського голови від
27.04.2010 року №171-рк за згодою сторін, п.1
ст.36 КзпПУ. 28.04.2010 року була прийнята до
відповідача на посаду інженера з
приватизації, спеціалістом 1 категорії.
01 червня 2010 року звільнилася з займаної
посади за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпПУ.

Позивач, на підставі результатів
планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
відповідача, що була проведена
Дніпропетровською об'єднаною
фінансовою інспекцією в березні 2012
років, вважає що відповідач невірно
нарахував заробітну плату, а саме без
урахування підвищення розміру
мінімальної заробітної плати,
внаслідок чого позивач недоотримав
заробітну плату у розмірі 1 398,42 грн.

Позивач, з посиланням на зміст ст.ст.116,
117 КЗпП України просила суд стягнути з
відповідача невірно нараховану
заробітну плату за квітень - травень 2010
року та суму середнього заробітку за
час затримки розрахунку за період з 01
червня 2010 року по 01 липня 2012 року у
розмірі 107 926,41 грн., тобто з часу
звільнення по дату подачі позовної
заяви до суду.

Позивач в судове засідання надала
заяву про розгляд справи без ї участі,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила стягнути з відповідача
на її користь нараховану, але не
виплачену заробітну плату та середній
заробіток за час затримки розрахунку.
Проти заочного розгляду справи не
заперечувала.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
всіх доказів у їх сукупності і оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному з'ясуванню всіх обставин
справи, суд вважає вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти:

Встановлено, що розпорядженням
Міського голови №784-рк від 23 грудня
2008року ОСОБА_1 була призначена на
посаду директора комунального
підприємства Дніпропетровської
міської ради "Жилсервіс-3"(а.с.5).

За розпорядженням міського голови від
27.04.2010 року №171-рк. 27.04.2010 року була
звільнена з посади директора
комунального підприємства
Дніпропетровської міської ради
"Жилсервіс-3" за згодою сторін, п.1 ст.36
КзпПУ (а.с.6).

28 квітня 2010 року між позивачем та
відповідачем було укладено трудовий
договір, відповідно до якого позивач
приймався на роботу до КП «Жилсервіс-3»
на посаду інженера з приватизації,
спеціаліста 1 категорії /наказ №132-к від
30.04.2010р. (а.с.7)/

Відповідно до наказу №155-к позивач був
звільнений з займаної посади з 01 червня
2010 року, за згодою сторін відповідно до
п.1. ст.36 КЗпП України (а.с.8).

У період з 28 грудня 2011 року по 23 березня
2012 року, Дніпропетровською об'єднаною
фінансовою інспекцією було проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача. За результатами якої було
виявлено порушення трудового
законодавства, зокрема в частині
нарахування заробітної плати позивачу,
та зазначено, що позивач недоотримала
заробітну плату на загальну суму 1 398,42
грн., в тому числі: за квітень 2010 року - 1
202,00 грн., за травень 2010 року - 196,42 грн. .

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.

Стаття 233 КЗпП України, визначено що
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності з положеннями
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
N 13 від 24 грудня 1999, а саме п.20,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку
при звільненні, що працівникові не
були виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної
суми, на яку той мав право, частки, яку
вона становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Також згідно п.2.2. рішення
Конституційного суду України від 22
лютого 2012 року у справі щодо офіційного
тлумачення положень статті 233 Кодексу
законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 117,
237-1 цього кодексу, встановлено, що за
статтею 47 КЗпП Українироботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільненні всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, у строки, зазначені в
статті 116 Кодексу, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.
Непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги позивача,
щодо стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, а саме за період з часу
звільнення по дату винесення даного
судового рішення, є такими, що
підлягають задоволенню, оскільки факт
неправильності нарахування заробітної
плати відповідачем позивачу є
доведеним, а нормами законодавства
передбачено здійснення виплати
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку з працівником,
який, з вини власника або
уповноваженого ним органу, своєчасно
не отримав належної йому суми
заробітної плати.

Виходячі з кількості робочих днів у
період затримки здійснення розрахунку
та розміру середнього заробітку
позивача, стягненню з відповідача
підлягає 107 926,41 грн. що підтверджено
відповідним розрахунком.

Відповідно до ст.88 ЦПК
України судовий збір слід покласти на
відповідача.

На підставі
вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,
10, 11, 15, 57-61, 88, 169, 179, 197, 203,209, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
Дніпропетровської міської ради
«Жилсервіс-3» про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку -
задовольнити.

Стягнути з Комунального
підприємства «Жилсервіс-3» () на користь ОСОБА_1 суму
невиплаченої заробітної плати в
розмірі 1 398,42 гривень та суму
середнього заробітку за весь час
затримки здійснення розрахунку у
розмірі 107 926,41 гривень, а разом 109 324,83
гривень.

Стягнути з Комунального
підприємства Дніпропетровської
міської ради «Жилсервіс-3» на користь
держави судовий збір у розмірі 1 093,25
гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня проголошення рішення.

Суддя
В.О.
Циганков