АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2674/2014р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Колісниченко А.Г., Капітан
І.А.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 11 серпня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про припинення
зобов'язання, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом, зазначаючи, що 05.06.2007
року між ним та АКБ «Укрсоцбанк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк»
було укладено договір кредиту.
Відповідно до умов договору,
відповідач зобов'язався надати
відповідачу грошові кошти в сумі 500 000
грн. зі сплатою 16.5% річних з щомісячним
погашенням рівними частинами в розмірі
4 167 грн. до 10 числа кожного місяця,
позивач, в свою чергу, зобов'язався
своєчасно та в повному обсязі погашати
кредит із нарахованими відсотками. У
зв'язку зі скрутним матеріальним
становищем, викликаним фінансовою
кризою, позивач не міг здійснювати
платежі передбачені договором кредиту.
Як зазначає позивач, з розрахунку вимог
банку у зв'язку з неповерненням ним
кредитної заборгованості за
кредитним договором від 05.06.2007 року
складеної станом на 28.01.2013 року,
останній платіж по кредиту здійснено
17.10.2008 року, а з 11 листопада 2008 року
почалося прострочення, яке тривало
більше 60 календарних днів. Отже, на
думку позивача, він зобов'язаний був
повернути всю заборгованість за
кредитом з урахуванням нарахованих
платежів не пізніше 11 січня 2009 року, і
саме з цієї дати починається відлік
строку позовної давності на звернення
АКБ «Укрсоцбанк» з позовною заявою про
стягнення боргу. Також, позивач
зазначав, що нарахування АКБ
«Укрсоцбанк» заборгованості за
кредитом, відсотками, пені за
несвоєчасне повернення кредиту та
відсотків нарахованих за договором
кредиту є безпідставними, у зв'язку зі
спливом строку давності, який
закінчився 10.01.2012 року. Крім цього, як
вбачається з розрахунку вимог банку у
зв'язку з неповерненням кредитних
коштів, банком в односторонньому
порядку було збільшено процентну
ставку за користування кредитом, а
саме: збільшено до 22% річних за жовтень,
листопад, грудень 2008 року та січень 2009
року, що на думку позивача суперечить
нормам цивільного законодавства та є
безпідставним. Позивач також зазначив,
що рішенням Третейського діючого суду
при асоціації українських банків від
06.03.2014 року по справі №94/14 стягнуто з
нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк», який
є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк»
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 673 576 грн. 61 коп. При цьому
третейський суд не повідомив його про
призначення справи до розгляду, чим
позбавив позивача права на захист прав
та інтересів. Про порушення його прав
та інтересів позивач дізнався на
початку квітня 2014 року, отримавши
рішення третейського суду від 06.03.2014
року. Отже, враховуючи те, що діючим
законодавством не передбачена така
підстава для скасування рішення
третейського суду як невідповідність
рішення третейського суду положенням
законодавства та право особи на захист
своїх прав та інтересів у разі
прийняття третейським судом
незаконного рішення, позивач вважає, що
звернення до суду з позовом є його
єдиним способом захисту. У зв'язку з цим
просив застосувати позовну давність
до нарахованої відповідачем
заборгованості за договором кредиту
№Ф070430П від 05.06.2007 року, визнати
припиненим з 1 січня 2012 року його
зобов'язання перед відповідачем за
договором кредиту від 05.06.2007 року у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності, визнати припиненим договір
кредиту від 05.06.2007 року укладений між
ним та АКБ «Укрсоцбанк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 11 серпня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визнання припиненим
договору, суд першої інстанції виходив
з того, що обставини, на які посилається
позивач, як на підставу припинення
зобов'язань за кредитним договором є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають умовам договору та
вимогам закону.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов до нього на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, та наявних в ній
доказів, яким дана відповідна оцінка.
Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Із матеріалів справи вбачається, що
05.06.2007 року між АК
«Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№Ф070430П, згідно умов якого банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 500 000
грн. зі сплатою 16.5% річних за перший рік,
та подальшому перегляду процентної
ставки через рік (а.с.12-17).

Відповідно до п.п. 1.1.2 кредитного
договору, погашення кредиту
здійснюється до 10 числа місяця,
наступного за місяцем передбаченим у
графіку та в останній день
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення основної
заборгованості до 04 червня 2017 року.

Згідно ст. 6 кредитного договору від
05.06.2007 року, всі спори та непорозуміння
які можуть виникнути у зв'язку з
укладанням та виконанням договору
вирішуються шляхом переговорів між
сторонами на рівні їх уповноважених
представників. У випадку неможливості
вирішення спорів шляхом переговорів
керуючись ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», сторони домовилися
про те, що справи розглядається
одноособово визначеними третейськими
суддями Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків.

Рішенням постійно діючого
третейського суду при асоціації
українських банків від 06.03.2014 року,
позов публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та
ТОВ «Південенерго» про стягнення
заборгованості задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ
«Південенерго» на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованість по
договору кредиту в сумі 91 563 грн. 10 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованість по
договору кредиту в сумі 673 576 грн. 61 коп
(а.с.7-11).

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 21.05.2014 року у задоволенні
заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи:
публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», товариство з обмеженою
відповідальністю «Південенерго» про
скасування рішення постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 06 березня 2014
року у справі №94/14 - відмовлено (а.с.32-34).

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Безпідставними є посилання апелянта на
висновок Верховного Суду України,
викладений в постанові від 06.11.2013 року
(справа №6-116цс 13) щодо початку перебігу
строку давності для стягнення
зобов'язання в цілому, оскільки у
зазначеному висновку було визначено
можливість звернення до суду після
несплати чергового платежу окремо по
кожному з видів платежів (як-то тіло
кредиту, пеня, відсотки та ін.), тоді як
початок строку давності по стягненню
заборгованості в цілому за кредитним
договором починається після
закінчення строку, визначеного
договором.

Оцінюючи встановлені у справі
обставини, на які позивач посилався,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо недоведеності наявності
обставин, що могли стати підставою
для задоволення позову та визнання
кредитного договору припиненим.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються як такі,
що не підтверджені належними доказами
та не спростовують мотивованих
висновків суду.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 11 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: