Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарях -
Нестеровському Б.Ю., Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за аліментами та
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: стягнути з
ОСОБА_5 на її користь заборгованість по
аліментах, стягнутих рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 10 листопада 2010
року № 2-3909/2010 у сумі 32 059,88 гривень 88
копійок; пеню у розмірі одного відсотка
від суми несплачених аліментів на
утримання дитини, за кожен день
прострочення (за період з 24 вересня 2010
року по 01 квітня 2013 року включно) в
розмірі 134 772 гривні 67 копійок.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідно до
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 листопада 2010 року, було видано
виконавчий лист № 2-3909/2010, згідно якого
було стягнуто з ОСОБА_5 на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини його
заробітку щомісячно до повноліття
дитини, починаючи з 24 вересня 2010 року,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку.
Даний виконавчий лист від 10 листопада
2010 року за № 2-3909/10 було надано до ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві для
проведення стягнення аліментів з
ОСОБА_5 у примусовому порядку. Станом на
01 квітня 2013 року, відповідач аліментів
не сплачує, й заборгованість по
несплаті за період з 01 вересня 2010 року
по 01 квітня 2013 року, становить 32059,88
гривень. На сьогоднішній день
виконавчий лист для примусового
виконання передано до Баришівського
РУЮ в Київській області, за місцем
знаходження роботи боржника - с. Бзів,
Баришівського району, Київської
області. Відповідач ОСОБА_5 злісно
ухиляється від сплати аліментів,
ніякої допомоги дитині не надає, участі
у вихованні не приймає, навіть не
цікавиться станом здоров'я та
розвитком свого сина. Державним
виконавцем, відповідач по справі був
попереджений про заборгованість по
аліментах та про кримінальну
відповідальність за ухилення від їх
сплати, однак він на це ніяк не
відреагував. За період з 01 вересня 2010
року по 01 квітня 2013 року заборгованість
по сплаті аліментів на утримання
неповнолітньої дитини до досягнення
нею повноліття, складає 32 059,88 гривні.
За кожен місяць з обрахуванням 30
календарних днів ОСОБА_5 зобов'язаний
сплатити неустойку (пеню) на її користь
за кожен день прострочення. Аліменти
відповідач повинен був сплачувати в
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
з 24 вересня 2010 року, а тому й неустойка
(пеня) в розмірі 1% на утримання сина до
досягнення ним повноліття повинна
нараховуватись з 24 вересня 2010 року по 01
квітня 2013 року. Станом за 24 вересня 2010
року до 01 квітня 2013 року включно, сума
пені на утримання неповнолітньої
дитини до досягнення ним повноліття,
становить 134 772 гривні 67 копійок.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі, з
підстав викладених у позовній заяві,
просила позов задовольнити. Пояснила
суду, що під час перебування
виконавчого листа у ВДВС Дніпровського
РУЮ у м. Києві, аліментів вона не
отримувала. Ходом виконавчого
провадження у цей період часу вона не
цікавилась. У виконавчому листі було
вказано місце роботи відповідача, та
вона вважала, що державний виконавець
буде проводити стягнення за місцем
роботи відповідача. В подальшому вона
подала заяву про направлення
виконавчого листа до іншого ДВС за
місцем знаходження роботи відповідача,
для стягнення аліментів із заробітної
плати. Також зазначила, що у період часу
2011-2012 років відповідач працював
неофіційно.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, пояснив
суду, що державним виконавцем в першу
чергу проведений не вірний розрахунок
заборгованості по аліментах. Так, у 2010
році, вересні-грудні 2011 року, з січня 2013
року, відповідач працював офіційно,
однак аліменти нараховувались не із
заробітної плати, а з середньомісячної
заробітної плати штатного працівника
по даним управління статистики.
Відповідач у 2011 - 2012 роках не працював.
Також вважає, що оскільки за дозволом
позивача дитина у період часу з серпня
по грудень 2012 року проживала саме з
батьком, жодного стягнення аліментів
не може бути. Також додав, що
заборгованість по аліментах виникла не
з вини відповідача, оскільки йому не
було відомо про відкрите виконавче
провадження, постанову про відкриття
виконавчого провадження та виклики до
ВДВС, відповідач не отримував. Про
пред`явлення виконавчого листа до
виконання позивачем, відповідач
дізнався з ВДВС Баришівського РУЮ. В
подальшому, в судове засідання
представник відповідача не з'явився,
про день, час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
жовтня 1999 року між сторонами було
укладено шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про одруження (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьками
якого записані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.8).

19 червня 2009 року шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу. Після реєстрації
розірвання шлюбу ОСОБА_1 було присвоєно
прізвище ОСОБА_1 (а.с.7).

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 листопада 2010 року з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі ? частини його заробітку
щомісячно до повноліття дитини,
починаючи з 24 вересня 2010 року, але не
менше 30% прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку.

Цього ж дня, 10 листопада 2010 року,
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області було видано
виконавчий лист у вказаній справі
(а.с.9).

Судом встановлено, що вказаний
виконавчий лист позивачем було
пред`явлено до виконання до органу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві 06 квітня 2011 року
(а.с.117).

14 квітня 2011 року державним виконавцем
органу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2-3909, виданого 10 листопада 2010
року Бориспільським міськрайонним
судом Київської області про стягнення
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів
(а.с.116).

14 квітня 2011 року державним виконавцем
були здійснені запити до УДАІ м. Києва,
БТІ м. Києва та АБ м. Києва, з проханням
надати інформацію про наявність майна
та поточних рахунків, що зареєстровані
та наявну в базі системи
персоніфікованого обліку інформацію
про суми всіх видів доходу та
додаткових винагород як за основним
місцем роботи, так і за сумісництвом, в
т.ч. суми нарахованої заробітної плати,
суми інших нарахувань, суми
матеріальної допомоги, суми вихідної
допомоги, суми дивідендів за ОСОБА_5
(а.с.140).

Аналогічні запити були здійснені
державним виконавцем також 14 травня 2012
року, 03 серпня 2012 року, 27 листопада 2012
року (а.с.14-142, 147).

В подальшому, державним виконавцем 17
вересня 2012 року було здійснено вихід за
адресою: АДРЕСА_1, виявити майновий стан
не виявилося можливим, дверей квартири
не відчинили (а.с.143).

Крім того, 06 вересня 2012 року та 16
листопада 2012 року державним виконавцем
були здійснені виклики ОСОБА_5 для
вирішення питання щодо подальшої
сплати аліментів. В той же час,
відповідач до державного виконавця не
з'являвся.

23 листопада 2012 року державним
виконавцем було здійснено вихід за
адресою: АДРЕСА_2, дверей квартири не
відчинили.

27 листопада 2012 року державним
виконавцем органу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, згідно якої було
накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_5 у межа суми звернення
стягнення 26 199,96 гривень та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить ОСОБА_5 у межах суми
звернення стягння (а.с.149).

17 січня 2013 року державним виконавцем
повторно було здійснено виклик
відповідача для вирішення питання щодо
подальшої сплати аліментів (а.с.150). На
виклик державного виконавця
відповідач не з'явився, про причини
неявки не повідомив.

В подальшому, 11 лютого 2013 року
державним виконавцем було винесено
постанову про примусовий привід
боржника, якою до ОСОБА_5 було
застосовано примусовий привід в
приміщення ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві (а.с.152).

12 квітня 2013 року позивачем до органу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві було подано заяву, з
проханням виконавчий лист про
стягнення аліментів з ОСОБА_5 направити
по територіальності за місцем роботи
боржника: Баришівський район, с. Бзів,
СТОВ «ім. М.Я. Сердюка» (а.с.158).

23 квітня 2013 року державним виконавцем
органу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі заяви
стягувача про направлення виконавчого
документа за місцем роботи боржника
(а.с.161).

Статтею 195 Сімейного кодексу України
передбачено, що заборгованість за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу), визначається
виходячи з фактичного заробітку
(доходу), який платник аліментів
одержував за час, протягом якого не
провадилося їх стягнення. Якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості, але працює
на час визначення її розміру,
заборгованість визначається із
заробітку (доходу), який він одержує.
Якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості і не
працює на час визначення її розміру,
вона обчислюється виходячи із
середньої заробітної плати працівника
для даної місцевості.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження», розмір
заборгованості із сплати аліментів
визначається державним виконавцем за
місцем виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України. У разі визначення суми
заборгованості у частці від заробітку
(доходу) розмір аліментів не може
бути менше встановленого Сімейним
кодексом України.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості по аліментах, виданої
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, заборгованість
відповідача згідно виконавчого листа
№ 2-3909, виданого 10 листопада 2010 року
Бориспільським районним судом
Київської області станом на 01 квітня 2013
року становить 32 059,88 гривень, а саме: за
вересень 2010 року - 224,96 гривень, за
жовтень 2010 року - 883,50 гривень, за
листопад 2010 року - 904,25 гривень, за
грудень 2010 року - 1043,50 гривень, за січень
2011 року - 863,25 гривень, за лютий 2011 року -
888,75 гривень, за березень 2011 року - 973,50
гривень, за квітень 2011 року - 980,50
гривень, за травень 2011 року - 980,50
гривень, за червень 2011 року - 980,50
гривень, за липень 2011 року - 980,50 гривень,
за серпень 2011 року - 980,50 гривень, за
вересень 2011 року - 1017,97 гривень, за
жовтень 2011 року - 1017,97 гривень, за
листопад 2011 року - 1042,09 гривень, за
грудень 2011 року - 1042,09 гривень, за січень
2012 року - 644,27 гривень, за лютий 2012 року -
644,27 гривень, за березень 2012 року - 644,27
гривень, за квітень 2012 року - 644,27
гривень, за травень 2012 року - 627,27
гривень, за червень 2012 року - 1117,17
гривень, за липень 2012 року - 1117,17
гривень, за серпень 2012 року - 1117,17
гривень, за вересень 2012 року - 1174,98
гривень, за жовтень 2012 року - 1174,98
гривень, за листопад 2012 року - 1171,94
гривень, за грудень 2012 року - 1171,94
гривень, за січень 2013 року - 1171,94
гривень, за лютий 2013 року - 1172,05 гривень,
за березень 2013 року - 1172,05 гривень.
Заборгованість по аліментах
нараховувалась згідно
середньомісячної заробітної плати
одного штатного працівника, наданої
Головним управлінням статистики у м.
Києві, ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» (а.с.154).

Як вбачається із заявлених позовних
вимог, позивач просить стягнути з
відповідача суму заборгованості по
сплаті аліментів, в той же час вимог про
встановлення розміру заборгованості
по аліментах позивачем заявлено не
було. В даному випадку, стягнення
заборгованості по аліментах з
відповідача створить правові наслідки
виникнення у позивача права отримати
виконавчий документ про стягнення
боргу на підставі рішення про
стягнення заборгованості по аліментах.

Таким чином державний виконавець, в
рамках виконавчого провадження, по
виконанню судового рішення про
стягнення з відповідача аліментів на
користь позивача, буде проводити
виконавчі дії по стягненню
заборгованості по аліментах з
відповідача, в той же час позивач
матиме право отримати виконавчий лист
по виконанню рішення суду про
стягнення заборгованості по аліментах
та подати його до виконавчої служби для
його примусового виконання, що
призведе до стягнення заборгованості
по аліментах з відповідача у
подвійному розмірі.

Аналізуючи вищевикладене, судом не
вбачається підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача суми заборгованості по
аліментах.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача на її користь
пені за прострочення сплати аліментів
у розмірі 134 772 гривні 67 копійок, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного
Кодексу України, при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості по аліментах, розмір
боргу відповідача за виконавчим листом
№ 2-3909 за період з вересня 2010 року по
березень 2013 року складає 32 059 гривень 88
копійок. Позивачем відповідачу
розраховано до сплати 134 772 гривні 67
копійок суми пені за прострочення
сплати аліментів, де за вересень 2010
року сума пені складає 2 067,38 гривень
(224,96 гривень * 1% * 919 дні), за жовтень 2010
року 8 057,52 гривні (883,50 * 1% * 912 днів), за
листопад 2010 року 7 966,44 гривень (904,25 * 1 % *
881 день), за грудень 2010 року 8 880,19
гривень (1043,50 * 1% * 851 дні), за січень 2011
року 7 078,65 гривень (863,25 гривень * 1% * 820
дні), за лютий 2011 року 7 012,24 гривень (888,75
* 1 % * 789 днів), за березень 2011 року 7 408,34
гривень (973,50 * 1% * 761 дні), за квітень 2011
року 7 157,65 гривень (980,50 * 1% * 730 днів), за
травень 2011 року 6 863,50 гривень (980,50
гривень * 1% * 700 дні), за червень 2011 року 6
559,55 гривень (980,50 гривень * 1% * 669 дні), за
липень 2011 року 6 265,40 гривень (980,50
гривень * 1% * 639 днів), за серпень 2011 року 5
961,44 гривень (980,50 гривень * 1% * 608 днів), за
вересень 2011 року 5 873,69 гривень (1017,97
гривень * 1% * 577 днів), за жовтень 2011 року -
5 568,30 гривень (1017,97 *1% * 547 днів), за
листопад 2011 року 5 377,18 гривень (1042,09 * 1% *
516 день), за грудень 2011 року 5 064,56
гривень (1042,09* 1% * 486 дні), за січень 2012
року 2 931,43 гривень (644,27 гривень * 1% * 455
дні), за лютий 2012 року 2 731,70 гривень (644,27
гривень * 1% * 424 днів), за березень 2012 року
2551,31 гривень (644,27 гривень * 1 % * 396 дні), за
квітень 2012 року 2 351,59 гривень ( 644,27
гривень * 1% * 365 днів), за травень 2012 року 2
101,35 гривень (627,27 гривень * 1% * 335 дні), за
червень 2012 року 3 396,20 гривень (1117,17
гривень * 1% *304 дні), за липень 2012 року 3
061,05 гривень (1117,17 гривень * 1 % * 274 днів),
за серпень 2012 року 2 714,72 гривень (1117,17
гривень * 1% * 243 днів), за вересень 2012 року
2 490,96 гривень (1174,98 гривень * 1% * 212 днів),
за жовтень 2012 року 2 138,46 гривень (1174,98
гривень * 1% * 182 дні), за листопад 2012 року 1
769,63 гривень (1171,94 гривень * 1% * 151 день),
за грудень 2012 року 1 262,64 гривень (1043,50 * 1%
* 121 дні), за січень 2013 року 1 054,75 гривень
(1171,94 гривень * 1% * 90 днів), за лютий 2013
року 691,51 гривень (1172,05 гривень *1% * 59
днів), за березень 2013 року 363,34 гривень
(1172,05 гривень * 1 % * 31 день).

Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Судом встановлено, що з боку державного
виконавця не були проведені необхідні
виконавчі дії щодо розшуку боржника та
встановлення місця роботи, проживання
боржника. Так, зокрема, державним
виконавцем були здійснені відповідні
запити для отримання вказаної
інформації, при цьому матеріали
виконавчого провадження не містять не
тільки жодної відповіді на запити
державного виконавця, а й
підтвердження їх направлення. Також,
матеріали виконавчого провадження не
містять доказів отримання
відповідачем, боржником, постанови про
відкриття виконавчого провадження,
викликів до державного виконавця. За
вказаних обставин, боржник, як сторона
виконавчого провадження, не знав та не
міг знати, про наявність пред`явленого
позивачем, стягувачем, до виконання
виконавчого листа про стягнення
аліментів, не міг скористатися своїм
правом подати докази щодо
працевлаштування, з метою нарахування
аліментів у частці від доходу. Крім
того, державним виконавцем не було
звернуто увагу на те, що у пред`явленому
до виконанні виконавчому листі
зазначене місце роботи боржника
(відповідача), та вказані обставини не
перевірені належним чином.

Таким чином, з огляду на викладене,
вбачається, що державним виконавцем не
було здійснено весь спектр виконавчих
дій, покликаних на сприяння виконанню
рішення суду про стягнення аліментів,
при цьому заборгованість була
нарахована в період працевлаштування
відповідача, а саме за 2010 та 2013 роки, за
показником середньої заробітної плати.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, сума заборгованості та пені
розрахована позивачем з вересня 2010
року, в той час як постанова про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа про
стягнення з відповідача аліментів
винесена 14 квітня 2011 року.

Відповідно до ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Аналізуючи вищевикладене факти в їх
сукупності, судом не вбачається
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за аліментами та стягнення неустойки
(пені) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожний
день прострочення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 180, 195, 196 Сімейного кодексу
України , ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження», п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за аліментами та
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: