Справа № 161/6201/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Пахолюк А.М. Провадження №
22-ц/773/1351/14 Категорія: 30 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого судді - Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я.,Киці С.І.,

при секретарі - Янко О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, третя
особа на стороні відповідача без
самостійних вимог щодо предмета спору,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1
на рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 22 липня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою. Покликається на те, що ОСОБА_2
визнаний винним постановою Луцького
міськрайонного суду від 6 грудня 2013
року за ст.124 КУпАП за те, що 5 листопада
2013 року, приблизно о 21 год.30 хв., керуючи
автомобілем «Хонда», державний
номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по
вул.Рівненській у м.Луцьку вчинив
дорожньо-транспортну пригоду
,внаслідок якої позивач отримав легкі
тілесні ушкодження, а належний
останньому автомобіль марки «Мерседес
Бенц» державний номерний знак НОМЕР_2
зазнав механічних пошкоджень. Такими
діями відповідача позивачу завдано
майнову шкоду в розмірі 69150 грн., із яких
39279 грн. відшкодовано страховиком, а
також заподіяна моральна шкода, розмір
компенсації на відшкодування якої
визначив в сумі 40000 грн.

Просив стягнути з відповідача на його
користь 1040 грн. витрат понесених на
оплату виготовлення
автотоварознавчого дослідження №8518
від 9 січня 2014 року,2500 грн. витрат за
надання правової допомоги, 543грн. 60 коп.
сплаченого судового збору та 40000 грн.
компенсації на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 22 липня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 2500 грн. компенсації на
відшкодування моральної шкоди, судові
витрати в сумі 243 грн.60 коп. та 1000 грн.
витрат понесених на правову допомогу. В
решті позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 посилаючись на незаконність
рішення в частині відмови в позові
із-за порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
зазначив, що суд всупереч встановленим
обставинам справи безпідставно
відмовив в стягненні на його користь з
відповідача 1040 грн. витрат понесених на
оплату виготовлення експертного
автотоварознавчого дослідження,2500 грн.
витрат за надання правової допомоги та
з порушенням положень ст.23 ЦК України
постановив рішення про відшкодування
моральної шкоди в сумі лише 2500 грн.
Просив змінити рішення суду в частині
відшкодування розміру моральної шкоди,
ухвалити нове рішення про збільшення
розміру такої шкоди до 40000 грн.,
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати по справі в зазначеному
розмірі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
який підтримав апеляційну скаргу в
повному обсязі з підстав, наведених в
ній, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
5 листопада 2013 року на вул.Рівненській в
м.Луцьку з вини ОСОБА_2, що керував
належним йому на праві власності
автомобілем «Хонда» реєстраційний
номер НОМЕР_1, сталася ДТП, внаслідок
якої позивач ОСОБА_1 отримав легкі
тілесні ушкодження, а належному йому на
праві власності автомобілю
«Мерседес-Бенц», реєстраційний номер
НОМЕР_2, були завдані механічні
пошкодження.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Луцького міськрайонного
суду від 6 грудня 2013 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні даного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та піддано адміністративному
стягненню у вигляді штрафу.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про покладення
обов'язку по відшкодуванню завданої
внаслідок злочину позивачу
матеріальної та моральної шкоди на
відповідача і цих обставин сторони не
оспорюють.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.9 Постанови від 31 березня 1995
року № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд правильно
врахував такі обставини як ступінь і
тяжкість спричинених позивачу
фізичних та душевних страждань, що
позивачу зазначена шкода завдана не
внаслідок умисних дій, страховиком
відшкодована частково майнова шкода, а
також інші обставини, що мають значення
для справи.

Отже, виходячи з встановлених обставин
справи, наведених вимог закону, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про задоволення
позову частково та стягнення з
відповідача на користь позивача 2500 грн.
компенсації на відшкодування
моральної шкоди, розмір якої
співрозмірний із завданими позивачу
душевними та фізичними стражданнями.

Щодо розміру стягнення судових витрат,
то суд першої інстанції правильно
виходив з відсутності розрахунків
затрат робочого часу на підготовку
позовної заяви, а згідно з матеріалами
справи судові засідання відбувались 03
червня 2014 року (а.с. 42-43) та 22 липня 2014
року, що вказує на правильність
визначеного судом розрахунку в сумі 1000
грн.

Доводи апеляційної скарги позивача про
невідповідність судового рішення
нормам матеріального та
процесуального права, висновків суду
встановленим обставинам справи, є
власним тлумаченням норм
законодавства та встановлених
обставин справи і не впливають на
правильність рішення суду, яке
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.308,312,313,314,315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 липня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: