АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И[1]

10 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про захист честі гідності та ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди та зобов'язання здійснити певні
дії,-

В С Т А Н О В И
Л А:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7
звернулися до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про захист честі гідності та ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди та зобов'язання здійснити певні
дії. Просили визнати недостовірною
інформацію проголошену відповідачами
відносно позивачів у судових справах, в
яких сторони приймали участь,
заборонити позивачам вчиняти дії, які
принижують честі, гідність та ділову
репутацію позивачів, зобов'язати
позивачів принести публічні вибачення
відповідачам та відшкодувати моральну
шкоду.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_7,
подала апеляційну скаргу, в якій
зазначила, що судом першої інстанції
неправильно застосовано норми
матеріального права, а висновки суду не
відповідають обставинам справи. Як на
підставу скасування рішення суду в
апеляційній сказі зазначили, що суд
детально не дослідив зміст та форму
інформації, яка розповсюджувалась
відповідачами.

Просила скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1, яка одночасно є представником
ОСОБА_2, в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримала та
просила задовольнити, з підстав
наведених в ній.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проти апеляційної скарги заперечували
та просили залишити рішення суду
першої інстанції без змін як таке, що є
законним та обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_6, в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
відповідача ОСОБА_6

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 32 Конституції України
передбачено, що ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією. Не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Кожному гарантується судовий захист
права спростувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї та права вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також на
спростування такої інформації.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування
такої інформації. Вважається, що
негативна інформація, поширена про
особу, є недостовірною, якщо особа, яка
поширила її, не доведе протилежного.

Під «недостовірною» інформацією слід
розуміти таку, що не відповідає
дійсності.

Статтею 1 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992 року (з
наступними змінами) (далі - Закон)
визначено, що інформацією є будь-які
відомості та/або дані, які можуть бути
збереженні на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка окремих фактів і
недоліків не є предметом судового
захисту.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позову про захист честі гідності та
ділової репутації, відшкодування
моральної шкоди з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
в матеріалах справ: № 25/207, 54/297, 62/185, 62/175,
35/465, 51/515, які були розглянуті
Господарським судом м. Києва, містяться
пояснення відповідачів надані ними при
розгляді даних справ.

Згідно роз'яснень викладених у
постанові Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову
практику про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
у порядку цивільного чи господарського
судочинства не можуть розглядатися
позови про спростування інформації,
яка міститься, зокрема, у вироках та
інших судових рішеннях, а також у
постановах органів досудового
слідства, висновках судових експертиз,
рішеннях органів влади, місцевого
самоврядування та інших відповідних
органів, атестаційних комісій,
рішеннях про накладення на особу
дисциплінарного стягнення, для яких
законом установлено інший порядок
оскарження.

Інформація, зазначена у позовній заяві
чи іншій заяві, адресованій суду, а
також в процесуальних документах
(запереченнях на позов, апеляційних чи
інших скаргах тощо), може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків, коли ця інформація була
визначена підставою пред'явленого
позову і стосувалася його предмета,
була доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом.

Оскільки пояснення відповідача були
одним із способів захисту від
пред'явлених до них вимог, поширена
інформація стосувалась предмету
позову.

Судова колегія також погоджується з
висновками суду щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, оскільки такі вимоги є
похідними від вимог про спростування
недостовірної інформації, в задоволені
яких судом відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
повно з'ясував обставини справи та дав
належну оцінку всім доказам, наданим
сторонами згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Всі висновки суду першої інстанції
повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення, відповідають обставинам
справи та нормам матеріального закону
(том 4, а.с. 7-9).

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2610/20449/2012

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/10050/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.