Справа № 502/1010/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року
м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М. В.,

при секретарі Урсул Г. К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кілія цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання права власності на ? частину
квартири

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Кілійського
районного суду Одеської області 17.04.2014
року з позовною заявою до ОСОБА_2 про
визнання права власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1. Обґрунтовуючи
позовні вимоги позивач зазначає, що
07.03.2003 року зареєструвала шлюб з
відповідачем, ОСОБА_2 з яким прожили до
травня 2012 року. Рішенням Кілійського
районного суду Одеської області від
16.07.2012 року розірвано шлюб між
сторонами. В період шлюбу народився
син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з матір'ю. Також, як зазначено в
позовній заяві в період шлюбу сторін у
2003 році на підставі договору
купівлі-продажу від 17.11.2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кілійського районного нотаріального
округу, придбали квартиру АДРЕСА_1,
однак право власності на вищезазначене
майно зареєстроване на ім'я
відповідача. Зазначає, що з моменту
розпаду сім'ї відповідач перешкоджає в
користуванні квартири, шляхом зміни
замків вхідної двері, що
підтверджується актом депутата від
11.04.2013 року. Позивач неодноразово
зверталась до відповідача з проханням
передати їй ключі від квартири та не
чинити перешкоди у користуванні та
розпорядженні власністю, однак ОСОБА_2
відповідав відмовою та посилався на те,
що право власності на вищезазначену
квартиру зареєстроване на його ім'я. На
підставі вищезазначеного позивач
просила визнати право власності на ?
частину квартири по АДРЕСА_1 як на
частку спільного майна подружжя та
стягнення судових витрат.

На день розгляду справи позивачем та її
представником подано заяву про
уточнення позовних вимог, згідно з якою
позовні вимоги підтримали в частині
визнання права власності на ? частину
квартири без стягнення судових витрат
та надали відповідне клопотання про
розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явились, але
надали письмову заяву, згідно з якою
уточнений позов визнали у повному
обсязі, проти його задоволення не
заперечують та просить постановти
рішення за їх відсутності.

На підставі письмових заяв учасників
процесу, суд ухвалює рішення без
фіксації ходу судового засідання
звукозаписувальним технічним
пристроєм.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані письмові докази та розглянувши
справу у межах заявлених позовних
вимог, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом достовірно встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини:

Шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований
відділом реєстрації актів цивільного
стану Кілійського районного
управління юстиції Одеської області
07.03.2003 року.

У шлюбі сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Кілійського районного
управління юстиції Одеської області
01.06.2004 року, актовий запис 82.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 16.07.2012 року
розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
який був зареєстрований 07.03.2003 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Кілійського районного
управління юстиції Одеської області.

17.11.2003 року ОСОБА_6 - продавець з одного
боку, та ОСОБА_2 - покупець з іншого боку,
уклали договір купівлі-продажу
посвідчений приватним нотаріусом
Кілійського районного нотаріального
округу від 17.11.2003 року за реєстровим №
4010, згідно якого ОСОБА_6 продає, а ОСОБА_2
купує квартиру по АДРЕСА_1.

Відповідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 2034788 від
19.11.2003 року виданого Комунальним
підприємством Кілійське районне бюро
технічної інвентаризації, право
власності на квартиру АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_2 на підставі договору купівлі -
продажу, посвідченого приватним
нотаріусом Кілійського райнотокругу
ОСОБА_7 від 17.11.2003 року за реєстровим №
4010.

За даними технічної інвентаризації,
проведеної Кілійським районним бюро
технічної інвентаризації, квартира
АДРЕСА_1 загальною площею 63, 0 кв.м, яка
складається з 3 жилих кімнат жилою
площею 42, 9 кв.м, кухні, площею - 6, 8 кв.м,
ванної кімнати площею - 2, 8 кв. м.,
туалету, площею - 1, кв. м., коридору,
площею - 6,0 кв.м.

Згідно довідки № 1354 від 08.04.2013 року
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за
адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїми синами
- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до свідоцтва серії
НОМЕР_3 від 23.07.2014 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 змінила прізвище з ОСОБА_1
на ОСОБА_1.

Відповідно до акту від 11.04.2013 року,
депутатом Кілійської міської ради
проведена перевірка заяви ОСОБА_1,
згідно з якою ОСОБА_1 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм
чоловіком ОСОБА_2 На даний момент на
утриманні позивача знаходяться двоє
дітей з якими вона проживає на іншій
квартирі в місті Одеса. ОСОБА_2 у
вищезазначеній квартирі змінив замки
вхідних дверей, тим самим позбавивши
доступу до квартири, де вона
зареєстрована.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 СК
України, якщо одним з подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, у тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовились про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя»- спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті
60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до
частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» до складу
майна, що підлягає поділу, включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК
України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги в частині розподілу
нерухомого майна підлягають
задоволенню шляхом визнання за
позивачем права власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 212, 215
ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71,
74 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності -
задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним
сумісним майном подружжя.

Визнати право власності на ? частину
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63, 0
кв.м, яка складається з 3 жилих кімнат
жилою площею 42, 9 кв.м, кухні, ванної
кімнати, туалету, коридору, за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, що
зареєстрована по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
М.В. Балан.