Справа № 203/2913/14-ц
13 серпня 2014 року Кіровський
районний суд м.Дніпропетровська в
головуючого-судді -
при секретарі -
за участю представника позивачки -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про виключення з
опису, звільнення з-під арешту квартири
та виключення з реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна, -
Позивачка звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що нею
відповідно до ст.62 Закону України «Про
виконавче провадження» та на підставі
акту про проведення прилюдних торгів
по реалізації арештованого майна 03.10.2012
року було придбано квартиру АДРЕСА_1, що
раніше належала ОСОБА_3 Державним
нотаріусом Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори 13.10.2012
року їй було видане свідоцтво про право
власності на квартиру. При зверненні в
подальшому до реєстраційної служби для
проведення реєстрації права власності
було з'ясовано, що на квартиру було
накладено арешт за постановою
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції. Звернувшись 25.03.2014
року до вказаного відділу з заявою по
зняття арешту з квартири, 27.03.2014 року
вона отримала відповідь про
неможливість зняття арешту, з
пропозицією звернутись до суду для
вирішення вказаного питання. В зв'язку
з цим, позивачка просила суд виключити
з опису, звільнити з-під арешту та
виключити з реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
квартири АДРЕСА_1, накладеного за
постановою від 08.04.2010 року про
відкриття виконавчого провадження
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренко О.О.
В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позов та просив
його задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка та представник
третьої особи в судове засідання
повторно не з'явились, про причини
неявки не повідомили.
З урахуванням зазначеного та думки
представника позивачки, судом у
відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК
України було ухвалено про розгляд
справи в заочному порядку на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.
Заслухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що на підставі акту
про проведення прилюдних торгів по
реалізації арештованого майна
позивачкою 03.10.2012 року було придбано
квартиру АДРЕСА_1, що раніше належала
Державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори 13.10.2012 року ОСОБА_2
було видане свідоцтво про право
власності на квартиру.
При зверненні до реєстраційної
служби для проведення реєстрації права
власності з метою подальшого
відчуження вказаної квартири,
позивачкою було з'ясовано, що на
квартиру було накладено арешт за
постановою державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції від 08.04.2010
року про відкриття виконавчого
провадження, боржником у якому є
ОСОБА_3, що підтверджується витягом з
реєстру заборон відчуження об'єктів
Звернувшись 25.03.2014 року до
вказаного відділу з заявою по зняття
арешту з квартири, 27.03.2014 року вона
отримала відповідь про неможливість
зняття арешту, з пропозицією
звернутись до суду для вирішення
вказаного питання в порядку,
передбаченому ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.
Відповідно до ст.57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Копії постанови, якою накладено
арешт на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності зі ст.41
Конституції України, кожний має право
володіти, користуватися й
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлено
судом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.346 ЦК України
право власності припиняється у разі
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Статтею 392 ЦК України передбачено,
що власник майна може пред'явити позов
про визнання права власності, якщо це
право оспорюється чи не визнається
іншою стороною.

Стаття 182 ЦК України передбачає, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Як встановлено судом, квартира
АДРЕСА_1 була придбана позивачкою у
власність в передбаченому законом
порядку, проте наявність обтяжень на
квартиру, перешкоджає останній у
відповідності до вимог ст.182 ЦК України
та Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» здійснити
державну реєстрацію права власності та
реалізувати права власника, закріплені
ст.41 Конституції України.

З урахуванням зазначених вище
обставин та положень закону, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню та слід зняти арешт з
квартири АДРЕСА_1, що був накладений за
постановою від 08.04.2010 року про
відкриття виконавчого провадження
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренко О.О.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, в задоволенні позовних
вимог в частині виключення квартири з
опису та з реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, слід
відмовити, як заявлених передчасно,
оскільки прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна є підставою для
подальшого вчинення державним
виконавцем дій, в порядку,
передбаченому ч.2 ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.182,328,346,392 ЦК України, ст.ст.52,57,60
Закону України «Про виконавче
провадження»,
ст.ст.10,11,27,31,36,58-61,88,169,212-215,224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
- Ленінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
виключення з опису, звільнення з-під
арешту квартири та виключення з
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна - задовольнити
частково.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що
був накладений на підставі постанови
від 08 квітня 2010 року про відкриття
виконавчого провадження державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Пономаренко О.О.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський
районний суд м.Дніпропетровська шляхом
подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя

С.Ю.Казак