АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2958/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бібік М. М. Доповідач - Петренко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Прокурора
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська в інтересах
Дніпропетровської міської ради на
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання зобов'язань
припиненими та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дніпропетровської
міської ради, треті особи
Дніпропетровська районна державна
нотаріальна контора, Комунальне
підприємство міжміське бюро технічної
інвентаризації Дніпропетровської
міської ради про визнання права
власності, про визнання права на
оренду,-

В С Т
А Н О В И Л А :

30 липня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3
про визнання зобов'язань припиненими.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що 01 серпня 2008 року
між ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_5 був
укладений договір про пайову участь у
будівництві, предметом якого є правове
регулювання пайової участі сторін у
будівництві магазину з
адміністративними приміщеннями на
земельній ділянці площею 0,0579 га, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Вищезазначена земельна ділянка
знаходиться у користуванні ОСОБА_5 на
підставі договору оренди земельної
ділянки від 24 вересня 2003 року, який був
укладений між ОСОБА_5 та
Дніпропетровською міською радою,
шляхом фінансування будівництва та
організації будівельних робіт в
обсягах та в порядку, що передбачені
цим договором. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_5, а тому права та обов'язки
ОСОБА_5 перед ОСОБА_3 за вищезазначеним
договором про пайову участь у
будівництві, припинились з
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим позивач
звернулася до суду та просила визнати
зобов'язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_3 за
договором про пайову участь у
будівництві від 01 серпня 2008 року
припиненими з 23грудня 2011 року (а.с. а.с. 3
- 4).

05 вересня 2012 року від ОСОБА_3 до суду
надійшла зустрічна позовна заява до
ОСОБА_4, Дніпропетровської міської
ради, треті особи: Дніпропетровська
районна державна нотаріальна контора,
КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної
ради; про визнання права власності. У
відповідності до останніх уточнень
свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтував
тим, що 01 серпня 2008 року між ним та
ОСОБА_5 був укладений договір на пайову
участь у будівництві, за умовами п. п.
3.3.1. якого він взяв на себе зобов'язання
самостійно організовувати
фінансування будівництва магазину з
адміністративними приміщеннями на
земельній ділянці площею 0,0579 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
здійснення будівельних робіт в
обсягах, необхідних для введення його в
експлуатацію. Також він посилається на
те, що жодних зобов'язань за договором
про пайову участь у будівництві він
перед ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не має,
будівництво він продовжував
виконувати самостійно та за власні
кошти, за наслідками здійсненого
будівництва ним було побудовано
магазин з адміністративними
приміщеннями літ. А (25 % готовності), літ.
а - ганок, а1 - ганок, технічний стан
несучих та огороджуючих конструкцій
яких є задовільним та нормальним,
вказаним спорудам присвоєно адресу -
АДРЕСА_2, земельну ділянку, на якій
здійснювалось будівництво він
продовжує використовувати за цільовим
призначенням відповідно до умов
договору на пайову участь у
будівництві та договору оренди,
укладеного між ОСОБА_5 та
Дніпропетровською міською радою, а
тому просив суд визнати за ним право
власності на об'єкт незавершеного
будівництва - магазин з
адміністративними приміщеннями літ. А
(25 % готовності), літ. а - ганок, а1 - ганок,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_2,
визнати перехід права на оренду
земельної ділянки площею 0,0579 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за
кадастровим номером :07:482:0014 від
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 (а.с. а.с. 109 - 114).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 квітня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволені.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 -
задоволено.

Визнано зобов'язання ОСОБА_5 перед
ОСОБА_3 за договором про пайову участь у
будівництві від 01 серпня 2008 року
припиненими з 23грудня 2011 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
об'єкт незавершеного будівництва -
магазин з адміністративними
приміщеннями літ. А (25 % готовності), літ.
а - ганок, а1 - ганок, що розташовані на
земельній ділянці площею 0, 0579 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за
кадастровим номером :07:482:0014.

Визнано перехід права на оренду
земельної ділянки площею 0, 0579 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за
кадастровим номером :07:482:0014 від
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1).

В апеляційній скарзі прокурор
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська в інтересах
Дніпропетровської міської ради
просить скасувати рішення суду в
частині задоволення зустрічної
позовної заяви ОСОБА_3 та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким
відмовити в задоволенні його позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити та скасувавши
частково рішення суду першої інстанції
, ухвалити в цій частині нове рішення по
суті позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд ,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства , вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень
, підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи
спірне нерухоме майно є об'єктом
незавершеного будівництва (25%
готовності) та знаходиться на
земельній ділянці площею 0,0579 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за
кадастровим номером :07:482:0014.

Підставою для надання земельної
ділянки в оренду для завершення
будівництва магазину з
адміністративними приміщеннями є
рішення Дніпропетровської міської
ради від 30.07.2003 №169/11 ( ар. сп. 31).

На підставі вищевказаного рішення
Дніпропетровської міської ради, 24.09.2003
року між Дніпропетровською міською
радою та ОСОБА_5 було укладено договори
оренди землі зі строком дії до 30.07.2005
року ( ар. сп.32-34).

У п.2.3 цього договору визначено , що
«Для продовження дії цього договору
«Орендар» те , зобов'язаний у місячний
термін до закінчення строку оренди
звернутися до «Орендодавця» з
відповідним клопотанням».

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 23.04.08
року у справі №39/85-08 договір оренди
земельної ділянки від 24.09.2003 року
поновлений шляхом продовження строку
його дії на п'ять років. Пункт 2.1.
договору оренди земельної ділянки
замінено та викладено в наступній
редакції: « 2.1. Земельна ділянка
передається до 30.07.2010 р. Після
закінчення терміну договору його дія
скінчується». Пункт 5.1. договору
замінено та викладено в наступній
редакції: « 5.1.Після закінчення строку
дії договору в разі його не продовження
«Орендар» зобов'язаний повернути
земельну ділянку «Орендодавцю» у
придатному для використання стані до
30.07.2010 року. При цьому стан фіксується
двосторонніми актами обстеження
ділянки . Будь-які інші документи
сторони не укладають» ( ар. сп. 37-40).

Сторони не надали суду будь-яких даних
щодо пролонгації договору оренди землі
між Дніпропетровською міською радою та
ОСОБА_5 після закінчення строку дії
договору, тобто з 31.07.2010 року.

Не надано було і даних щодо наміру та
бажання користувача земельної ділянки
ОСОБА_5 подовжити строк договору оренди
з 31.07.2010 року, тобто після його
закінчення. Проте, Акт про тимчасове
зупинення будівництва від 07.12.2009 року
та письмове повідомлення від 16.12.2011
року із пропозицією поновити
будівельні роботи, свідчать про
відсутність цільового використання
даної земельної ділянки протягом дії
договору оренди та про відсутність
наміру належного орендаря в
пролонгації договору. Крім того, з
матеріалів справи відомо, що 23.12.2011 року
ОСОБА_5 помер ( ар. сп.7) , а ОСОБА_2
орендувати земельну ділянку не бажає.

Крім того, Дніпропетровська міська
рада розглянувши клопотання ОСОБА_3 від
26.06.12 року щодо надання дозволу на
відведення земельної ділянки, в
задоволенні відмовила, у зв'язку із
відсутністю документів,
підтверджуючих право власності ОСОБА_3
на нерухоме майно, розташоване на
земельній ділянці площею 0,0579 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
(№7/22-1305 від 11.07.2012) ( ар. сп. 44).

Як роз»яснено у п. З постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
ЦК України» право власності у порядку,
передбаченому частиною третьою статті
376 ЦК, може бути визнано лише на
новозбудоване майно або нерухоме
майно, яке створено у зв'язку зі
знесенням попередньої будівлі та
відповідно до будівельних норм і
правил є завершеним будівництвом.
Визнання права власності на
незавершений об'єкт самочинного
будівництва не допускається, оскільки
це суперечить змісту як частини
третьої статті 376, так і статті 331 ЦК
України.

Відповідно до змісту п.8 вищевказаної
постанови Пленуму від 30.03.2012 року право
на будівництво нерухомого майна
(забудову) мають власники земельних
ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі
(стаття 95 ЗК), особи, які набули права
користування чужою земельною ділянкою
(суперфіцій) за договором із власником
земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК) або з
інших передбачених законом підстав.
Власником або землекористувачем
земельної ділянки за її цільовим
призначенням та видом відповідно до
містобудівних умов і обмежень,
встановлених законодавством. Право на
забудову виникає у особи, яка набула
права на земельну ділянку, після
здійснення нею дій, передбачених
статтями 26-32 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17.02.2011 року.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні відомості добросовісного
користування земельною ділянкою за її
цільовим призначенням в строк з 31.07.2010
року по теперішній час, в тому числі
щодо виплати орендної плати.

Відповідно до положень , що містяться у
п.14 Постанови №6 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
ЦК України» на підставі частини
третьої статті 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК). При цьому
суд має враховувати, що відсутність
заперечень власника проти визнання
права власності на нерухоме майно за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво, чи визнання такого позову
має бути обґрунтовано відповідними
доказами, що підтверджують право на
вчинення таких процесуальних дій,
зокрема, договорами купівлі продажу
земельної ділянки, оренди, міни.

Крім цього, відповідно до роз»яснень ,
що містяться п. 2 Узагальнення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» від
28.01.2013 №24-150/0/4-13, виходячи зі змісту
частин першої, другої статті 331 ЦК,
частини першої статті 182 ЦК та пункту 8
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року N 7/5 (зі змінами і
доповненнями станом на 22 січня 2009 року),
право власності на новостворене
нерухоме майно виникає у особи, яка
створила це майно, після закінчення
будівництва об'єкта нерухомості,
введення його в експлуатацію,
отримання свідоцтва про право
власності та реєстрації права
власності.

До виникнення права власності на
новозбудоване нерухоме майно право
власності існує лише на матеріали,
обладнання та інше майно, що було
використано в процесі будівництва
(частина третя статті 331 ЦК), відтак
статтею 331 ЦК не передбачено можливості
визнання права власності на
недобудоване нерухоме майно в судовому
порядку.

Окрім того , можливість визнання права
власності на об'єкт недобудованого
нерухомого майна на підставі рішення
суду, виключено у 2005 році відповідно до
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
15.12.2005 року.

Згідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно до положень п.4 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,313,314,315,316 ЦПК
України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Прокурора
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська в інтересах
Дніпропетровської міської ради
-задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013
року скасувати в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Дніпропетровська районна
державна нотаріальна контора,
Комунальне підприємство міжміське
бюро технічної інвентаризації
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності, про визнання
права на оренду і в задоволенні даних
вимог - відмовити.

В іншій частині - рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення , однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів .

Судді