________________________________________________________________________
____________________________________________________________Справа
№ 520/4795/14-ц
Провадження № 2/520/4174/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви
С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю
третіх осіб: Третьої Одеської
Державної нотаріальної контори, Другої
Одеської Державної нотаріальної
контори, про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання недійсним договору дарування
та визнання права власності, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом, вимоги якого під час
розгляду справи були уточнені та
відповідно до яких, просить суд визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, виданого 26 квітня
2007 року Третьою Одеською державною
нотаріальною конторою,
зареєстрованого за № 1-1768, на ім'я
ОСОБА_4 відносно 1/2 частини АДРЕСА_1;
визнати недійсним договір дарування,
укладеного 05 червня 2007 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 відносно 1/2 частини АДРЕСА_1,
посвідченого Другою Одеською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 1-1944, та визнати за нею,
право власності на 1/2 частину
однокімнатної квартири, загальною
площею 41,4 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а з
урахуванням належної їй 1/2 частини,
визнати право власності на всю
квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що ОСОБА_2 є власницею квартири
АДРЕСА_1. Право власності на 1/2 частину
зазначеної квартири вона отримала на
підставі договору дарування, який було
зареєстровано в Одеському бюро
технічної інвентаризації 28 липня 1995
року. Друга частина квартири належить
ОСОБА_2 за правом спадкування після
смерті ОСОБА_5, оскільки відповідно до
довідки Третьої Одеської Державної
нотаріальної контори вона була єдиною
спадкоємицею після померлого. Згідно
до рішення Київського районного суду м.
Одеси від 27 листопада 2003 року за ОСОБА_2
було визнано право власності у порядку
спадкування на 1/2 частину АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 уточнені позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити у повному обсязі з
підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 надала суду письмові
заперечення проти позову, в яких
посилається на те, що ОСОБА_3 не визнає
пред'явленні вимоги ОСОБА_2 з огляду на
наступне.

26 січня 1990 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 було укладено шлюб та ОСОБА_7
постійно проживала зі своїм чоловіком
до його смерті, а тому вона прийняла
спадщину після смерті свого чоловіка. В
подальшому ОСОБА_7 подарувала 1/2
частину АДРЕСА_1 - ОСОБА_3. На підставі
чого ОСОБА_3 є справжнім власником
квартири на підставі договору
дарування від 05 червня 2007 року, який
було зареєстровано 14 червня 2007 року у
КП «Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості».

Представник відповідачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_8 у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову.

Представники третіх осіб у судове
засідання не з'явились, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 21 липня 1995 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5
й ОСОБА_10 укладено договір дарування,
відповідно до якого ОСОБА_9 подарував, а
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 прийняли в дар у
рівних частинах квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 27 листопада 2003 року за
ОСОБА_2 було визнано право власності у
порядку спадкування на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 27 листопада 2003 року не
було зареєстровано в КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості».

У відповідності до повторного
свідоцтва про смерть від 07 листопада 2006
року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 84
роки. Згідно до повторного свідоцтва
про шлюб від 31 жовтня 2006 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 26 січня 1990
року.

Відповідно до свідоцтва про право
на спадщину від 26 квітня 2007 року
ОСОБА_4 належить 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1.

Договором дарування від 05 червня
2007 року ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3
прийняв у дар 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Положеннями ст. 14 ЦПК України
передбачено, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом. Обов'язковість
судового рішення не позбавляє осіб, які
не брали участі у справі, можливості
звернутися до суду, якщо ухваленим
судовим рішенням порушуються їхні
права, свободи чи інтереси.

За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 27 листопада 2003 року за
ОСОБА_2 було визнано право власності у
порядку спадкування на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, рішення набрало
законної сили, та не було оскаржено до
суду апеляційної інстанції. А тому це
рішення є обов'язковим для виконання на
всій території України. Той факт, що
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 27 листопада 2003 року не було
зареєстровано в КП «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» не
позбавляє права ОСОБА_2 визнати за
собою право власності в судовому
порядку.

Право власності в порядку
спадкування на 1/2 частину квартири за
ОСОБА_2 було визнано в судовому
порядку 27 листопада 2003 року, а право
власності на ту саму частину квартири
за ОСОБА_4 було визнано 27 квітня 2007 року,
видачею свідоцтва про право на
спадщину. Оскільки свідоцтво про право
на спадщину від 27 квітня 2007 року було
видано на майно, що належить іншій
особі - воно є недійсним.

Статтею 1301 ЦК України
встановлено, що свідоцтво про право на
спадщину визнається недійсним за
рішенням суду, якщо буде встановлено,
що особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Договір дарування від 05 червня 2007
року було укладено виходячи з того, що
ОСОБА_4 є власницею 1/2 частини АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 27 квітня 2007 року.

Оскільки свідоцтво про право на
спадщину від 27 квітня 2007 року є
недійсним, недійсними є і всі правочини
укладені на підставі цього свідоцтва
про право на спадщину. Виходячи із
вищенаведеного договір дарування від 05
червня 2007 року є недійсним.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна зі сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Отже, з огляду на вищевказане,
оцінивши всі обставини у їх сукупності,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60-61, 80, 88,
212-215 ЦПК України, на підставі ст. 55
Конституції України, ст.ст. 16, 203, 215, 238,
321, 334, 392, 1261, 1268-1269, 1277, 1296, 1301 ЦК України,
ст.ст. 202-203, 529, 548-549, ЦК України (1963 року),
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом, виданого
26 квітня 2007 року Третьою Одеською
державною нотаріальною конторою,
зареєстрованого за № 1-1768, на ім'я
ОСОБА_4 відносно 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір
дарування, укладеного 05 червня 2007 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, посвідченого
Другою Одеською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
1-1944.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на 1/2 частину однокімнатної
квартири, загальною площею 41,4 кв.м.,
житловою площею 18,5 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, а з урахуванням
належної 1/2 частини визнати за ОСОБА_2
право власності на всю квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання через Київський
районний суд міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.