Справа №751/4572/14
Провадження №2/751/1018/14
Рішення

Іменем України

17 вересня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Косач І.
А.

при секретарі
Летяга М. О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, набутого за час шлюбу, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, набутого за час шлюбу,
мотивуючи свої вимоги наступним.

З 18.11.1990р. до 24.06.1996р. та з 17.07.2006р. до
29.01.2014р. позивач перебував у шлюбі з
відповідачкою. Від шлюбу мають двох
синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період між першим та другим шлюбами
вони продовжували проживали разом
однією сім'єю, вели спільне
господарство, мали спільний сімейний
бюджет, почали спільно займатись
господарською діяльністю. В цей період
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився другий син
і вони придбали квартиру АДРЕСА_1.

17.07.2006р. вони знову уклали шлюб. Позивач
займався підприємницькою діяльністю у
сфері транспортних послуг, мав значний
стабільний заробіток, і вони з
відповідачкою вирішили придбати ще
одну квартиру, щоб одну залишити
старшому сину ОСОБА_5, а в іншу - перейти
жити з меншим сином ОСОБА_6.

22.08.2006р. позивач та відповідач придбали
квартиру АДРЕСА_2, в кредит з іпотекою.
Позичальником та іпотекодержателем
виступило ПАТ «УкрСиббанк». Позивач
виступив особистим поручителем.

У кінці 2013р. відносини між позивачем та
відповідачем погіршилися, в зв'язку з
чим вони розлучились, не вирішивши
питання по поділ майна.

На пропозицію позивача вирішити дане
питання в позасудовому порядку
відповідачка не реагує, самостійно
згоди на поділ спільного майна вони
досягти не можуть.

Просив поділити між ним, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
набуте за час перебування у шлюбі
майно, а саме: житлову квартиру АДРЕСА_1
та житлову квартиру АДРЕСА_2. Визнати за
ним, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 і припинити у відповідній
частині право власності ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, на цю частину вказаної
квартири. Визнати за ним, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2 і припинити у
відповідній частині право власності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на цю частину
вказаної квартири.

В ході розгляду справи було залучено до
участі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, на стороні відповідача
- Акціонерний комерційний інноваційний
банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив його
задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка та її представник позовні
вимоги не визнали. Посилались на
обставини, викладені в письмових
запереченнях (а.с.63-64). Додатково
пояснили, що позивач не приймав
матеріальної участі в придбанні
квартири по АДРЕСА_1. Кошти за квартиру
по АДРЕСА_2 сплачує відповідачка.

Представник третьої особи -
Акціонерний комерційний інноваційний
банк «УкрСиббанк» - в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи повідомлений в установленому
законом порядку (а.с.132). В матеріалах
справи від представника третьої особи
містяться пояснення по справі (а.с.100-101).

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача - ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи повідомлявся у встановленому
законом порядку. Причини неявки суду не
відомі, заяви про відкладення слухання
справи до суду не надходило. Суд вважає
за можливе слухати справу у
відсутність третьої особи, за наявними
матеріалами в справі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що познайомився з позивачем в
90-х роках - разом працювали в
таксомоторному парку. ОСОБА_4 з сім'єю
тоді жили пор вул. Леніна в м. Чернігові.
Приблизно в 2000-2001 році зустрів ОСОБА_4 і
той розповів, що вони вже сусіди, що
вони з дружиною купили квартиру по вул.
Пирогова. В квартирі по вул. Пирогова
ОСОБА_4 проживав з сім'єю приблизно до
2003 року, разом робили ремонт.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що познайомився з позивачем в
2000 році, разом возили продавати
картоплю. Приблизно через місяць
познайомився з дружиною позивача. Жили
вони в квартирі по вул. Пирогова. ОСОБА_4
розповідав, що це його квартира. Яким
чином він її придбав, не знає. ОСОБА_4
жив в квартирі по вул.. Пирогова
приблизно рік-два, бачив, що в квартирі
вони з дружиною робили ремонт.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що відповідачка її донька.
Донька і позивач розлучились в 1996 році.
Позивач постійно уходив з сім'ї,
повернувся через деякий час після того,
як донька купила квартиру по вул.
Пирогова. Участі в придбанні квартири
він не приймав. Квартиру по вул.
Пирогова купили за гроші, які отримали
після продажу квартири по вул. Леніна,
яка була приватизована донькою та
онуком. Коли донька завагітніла вдруге,
позивач пішов і вже не проживав з нею. В
2006 році вони зареєстрували шлюб вдруге.
Позивач з сім'ї пішов в 2013 році. Позивач
ремонт в квартирі по вул. Пирогова не
робив, коштів на погашення кредиту не
вносив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що відповідачка її кума,
знайомі з 1995 року. На час знайомства
ОСОБА_2 проживала тоді в будинку по вул.
Леніна. Проживала там до 2000 року, поки
не продала цю квартиру та не купила пор
вул.. Пирогова. Вона особисто позичала
ОСОБА_2 400 доларів США на покупку
квартири по вул. Пирогова. ОСОБА_4 з
сім'єю жив періодично, уходив з сім'ї,
жив з іншою жінкою. На час покупки
квартири по вул. Пирогова, він з сім'єю
не проживав. Останній раз з сім'ї він
пішов рік назад. Сім'ї не допомагає,
кредит платить ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
показала, що відповідачка троюрідна
сестра її чоловіка та її кума.
Спілкуються вони з 1991 року. Подружжя
ОСОБА_4 жили тоді по вул. Леніна в
квартирі, яка належала матері ОСОБА_2. В
сім'ї були конфлікти, ОСОБА_4 пиячив,
періодично уходив з сім'ї, потім зовсім
пішов. Коли ОСОБА_2 купила квартиру по
вул. Пирогова, вони разом не жили.
Квартиру вона купувала сама. Потім вони
зійшлись і разом купили квартиру в
кредит по вул. Богунського. З літа 2013
року вони разом не живуть. Кредит
платить за квартиру ОСОБА_2. Їй
допомагають мама та сестра.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
показала, що знає відповідачку з 1995
року, вони разом працювали в Бояр Фарм.
Позивач в Бояр Фарм відпрацьовував
водієм. Їй відомо, що ОСОБА_2 продала
квартиру по вул. Леніна та купила
квартиру по вул. Пирогова. На той період
ОСОБА_4 пиячив, вони проживали окремо.
Їй відомо, що начальник позичав ОСОБА_2
гроші на покупку квартири. ОСОБА_4
допомагав ОСОБА_2 робити ремонт в
квартирі, бо вона була вагітна. Потім
вони зійшлися. Коли були в шлюбі, разом
купили квартиру по вул. Богунського.
ОСОБА_4 періодично уходив з сім'ї. Їй
відомо, що в 2008 році він проживав з
іншою жінкою. В 20013 році він пішов з
сім'ї остаточно. ОСОБА_2 сама сплачує
комунальні послуги за квартири та
кредит. ОСОБА_4 матеріально сім'ї не
допомагає.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, покази свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_4
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач та відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі з 18.11.1990р. по
24.06.1996р. та з 17.07.2006р. по 29.01.2014р.

У своїй позовній заяві позивач просить
поділити майно, що є спільною сумісною
власністю, а саме квартири за адресами:
АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, і визнати за ним
право власності на 1/4 частину квартири
за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2 частину
квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку(доходу).

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 належало право
власності в рівних частинах на
квартиру АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва
про право власності на житло, яке
видано 14.06.2000р. згідно з розпорядженням
(наказом) від 12.06.2000р. № 983. Згідно
свідоцтва про право власності на житло
вбачається, що квартира приватизована
згідно з Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» (а.с.124).

29.11.2000р. ОСОБА_2, яка діяла від свого
імені та від імені неповнолітнього
сина ОСОБА_5, уклала договір
купівлі-продажу квартири, згідно якого
ОСОБА_2 продала квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.123).

29.11.2000р. ОСОБА_2, яка діяла від свого
імені та імені неповнолітнього сина
ОСОБА_5 та ОСОБА_17, уклали договір
купівлі-продажу квартири, згідно якого
ОСОБА_17 продав, а ОСОБА_2, ОСОБА_5 купили
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.95). Право власності на дану
квартиру, відповідно до довідки КП
«Чернігівське МБТІ», зареєстровано за
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/2 ідеальній частці
на підставі договору купівлі-продажу
квартири від 29.11.2000р. № 4342 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу, 14.06.1996р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
було розірвано (а.с.134). Тобто станом на
момент придбання квартири за адресою:
АДРЕСА_1, вони не перебували у шлюбі, а
тому дана квартира не є об'єктом права
спільної сумісної власності. Крім того,
в судовому засіданні позивач не довів,
що на час придбання спірної квартири
він і ОСОБА_2 знаходились в фактичних
шлюбних відносинах та він коштами брав
участь в купівлі квартири.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
поділу та визнання права власності на
1/4 частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягають.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 22.08.2006р., який був укладений між
ОСОБА_18 та ОСОБА_2, відповідачка
придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2,
що підтверджується довідкою
комунального підприємства
«Чернігівське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Чернігівської обласної ради від
14.02.2014р.(а.с.10). Сторони в судовому
засіданні підтвердили, що спірна
квартира була придбана в шлюбі.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.02.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ
«Укрсіббанк» був укладений договір про
надання кредиту № 0, згідно якого
банк надав відповідачці кредит
(грошові кошти) у формі поновлювальної
кредитної лінії в іноземній валюті в
сумі ліміту поновлювальної кредитної
лінії, що дорівнює 46300,00 доларів США. В
якості забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором відповідачкою було передано
в іпотеку (іпотечний договір № 30007Z41 від
21.02.2007 року) трикімнатну квартиру
АДРЕСА_2 та є власністю Іпотекодавця на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 22.08.2006 року та укладено
договір поруки № 30007Р49 від 21.02.2007 року з
ОСОБА_4 - позивачем по справі (а.с.45, 100-101,
102).

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні докази придбання спірної
квартири за кредитні кошти.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними в
п.24 Постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, до
складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобовязаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону
України «Про іпотеку» у разі переходу
права власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Таким чином, перебування нерухомого
майна в іпотеці не перешкоджає поділу в
судовому порядку спільного майна
подружжя шляхом визнання права
власності на нього, тому що право
володіння та користування майном не
заборонено, а поділ майна подружжя не є
розпорядженням ним.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що квартира, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, є спільним сумісним
майном подружжя та підлягає розподілу.
При розгляді справи відповідачкою не
наведено істотних обставин, які б
давали підставу суду відступити від
засади рівності часток подружжя та
збільшити її частку при поділі майна на
підставі ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що необхідно поділити
житлову квартиру АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, та визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_2.

В зв'язку з частковим задоволенням
позову підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача
судовий збір пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог в сумі 1560,78
грн.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглянув справу в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 60, ч. 1 ст. 69, ст.ст. 70, 71 СК
України, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, набутого за
час шлюбу - задовольнити частково.

Поділити житлову квартиру АДРЕСА_2 між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_4
1560,78 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І. А. Косач