справа № 2-236/11
17.09.2014 Барський
районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Переверзєва
при секретарі Кіпоренко Т.Е
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бар цивільну справу за
позовом компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог ТОВ
Вінницький регіональний центр
української корпорації
енергозбереження в агропромисловому
комплексі ,,Украгроенергозбереження,,
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
отримане устаткування,
В заяві до суду позивач вказав, що 25
червня 2006 року підприємство уклало з
ОСОБА_1 договір купівлі-продажу з
відстроченням платежу № 0200045. Згідно
Акту приймання-передачі устаткування
та монтажних робіт до Договору ДП ,,Газ -
тепло,, поставило, а покупець прийняв
устаткування та роботи загальною
року заборгованість по сплаті коштів
становить 9800 грн. Враховуючи викладене
просили стягнути з ОСОБА_1 вказані
кошти і понесенні судові витрати в
В судовому засіданні представник
позивача Вірта С.В заявлені вимоги
підтримав повністю та наполягав на їх
Представник відповідача ОСОБА_4
пред,явлений позов не визнав і
посилався, що його мати відповідач -
ОСОБА_1 будь яких договорів з позивачем
не укладала, не отримувала від
останнього будь якого обладнання і
відповідно не брала на себе ніяких
Сторони викликались в судове
засідання 17 вересня 2014 року, але від них
надійшли письмові заяви в яких вони
просили справу слухати у їх
відсутності, позивач наполягав на
задоволенні позову, а ОСОБА_1,
посилаючись на рішення Барського
районного суду від 11 квітня 2014 року, яке
було залишено в силі ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 18 серпня 2014 року, просила відмовити
в задоволенні позову.
Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити. До такого висновку суд
дійшов з наступного. Так згідно вимог
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов,язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може грунтуватись на припущеннях.
Так позивач посилається, що між
підприємством та відповідачем 25 червня
2006 року був укладений договір
купівлі-продажу з відстроченням
платежу № 0200045. На підтвердження цього
надав вказаний договір та акт прийому -
передачі устаткування монтажних робіт
(а.с.7-9). На підставі договору №0200045 від
25.06.2006 року ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» звернулась з
вимогою до ОСОБА_1 про відшкодування 9800
гривень за передачу та встановлення
устаткування в квартирі АДРЕСА_1. Однак,
відмовляючись від сплати вказаної
суми, позивач надала суду висновок
почеркознавчої експертизи №1962 від
22.07.2011 року (а.с.64-67), як доказ не
укладення нею зазначеного договору.
Згідно даного висновку рукописні
записи та підписи від імені ОСОБА_1 у
договорі купівлі-продажу з
відстроченням платежу і сервісного
обслуговування за №0200045 від 25.06.2006 року,
а також у акті прийому-передачі
устаткування й монтажних робіт
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
Пунктом 2 ч.1 ст.208 ЦК України
передбачено, що правочин між фізичною
та юридичною особами належить вчиняти
Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України
правочин вважається вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.3 ст.203ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
Оспорюючи договір купівлі -
продажу від 25.06.2006 року ОСОБА_1
зверталась до суду з позовом про
визнання вказаного договору недійсним.
11 квітня 2014 року Барський районний суд
Вінницької області задовольнив вимоги
ОСОБА_1 і визнав зазначений вище
договір недійсним (рішення суду а.с.132).
Вказане рішення суду було залишено в
силі ухвалою апеляційного суду
Вінницької області (а.с.133-135). Не
підписання позивачем 25.06.2006 року
договору №0200045 з ДП «Газ Тепло» НАК
«Нафтогаз України» свідчить про
порушення позивачем вимог чинного
законодавства. З огляду на вказане і у
відповідності до вимог ст.61 ч.3 ЦПК
України, суд встановив, що сторони не
перебували в договірних відносинах, а
тому позивач не має юридичних підстав
для задоволення своїх вимог.
В своїх вимогах позивач наполягав
на стягненні понесених судових витрат.
Оскільки суд дійшов до висновку про
необхідність відмови в задоволенні
основних вимог, то у відповідності до
ст.88 ЦПК України, вказані витрати не
підлягають до стягнення.
На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.88, 209, 212, 213, 218 ЦПК
України, ч.1, ч.3 ст.203, ч.2 ст.207, ст.208, ч.1
ст.638, 655 ЦК України, суд,
В задоволенні позову компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу
за отримане устаткування в розмірі 9800
грн., стягненні понесених судових
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів.

СУДДЯ: