№ провадження 2/521/5669/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 18» вересня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання
Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення
часток у праві спільної сумісної
власності, встановлення юридичного
факту,-

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до Малиновського районного суду м.
Одеси із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності, встановлення
юридичного факту, в якому, із
урахуванням прийнятих судом уточнень,
просила суд ухвалити рішення, яким
визначити частки в праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/4 частині кожному;
установити факт, що договір
купівлі-продажу №97-138М, укладений між
ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, як
покупцями, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, як
продавцями на АДРЕСА_1, був укладений
20.10.1997 року на Одеській універсальній
біржі «Витязь».

.В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік, ОСОБА_4. Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді належної
йому частки у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира
належить позивачу, її доньці ОСОБА_3, та
її внучці ОСОБА_2, а також померлому
чоловікові ОСОБА_4, на праві спільної
сумісної власності на підставі
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 20.10.1997 року, зареєстрованого
на Одеської універсальної біржі
«Витязь». Донька позивача ОСОБА_3
відмовилась від спадщини на користь
позивача, надавши заяву до Сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори. Після смерті чоловіка позивач,
у встановлений законом строк прийняла
спадщину у вигляді належної її
чоловіку частки у праві власності на
вказану квартиру, так як постійно
мешкала разом з чоловіком,
зареєстрована у вказаній квартирі та
надала заяву до Сьомої одеської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини.

Проте, при зверненні до нотаріуса
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом, з огляду на ті
обставини, що квартира АДРЕСА_1
належить співвласникам на праві
спільної сумісної власності та частка
померлого ОСОБА_4 у праві власності на
вищевказану квартиру не визначена, що
стало на заваді видачі свідоцтва. Також
у вищезазначеному договорі виявлено
помилку, а саме - дата складання
договору 18.10.1997 року не відповідає даті
реєстрації договору 20.10.1997 року.За
вказаними обставинами позивач змушена
звернутися до суду для визначення
часток у праві спільної сумісної
власності на зазначену квартиру.

Позивач позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила позов
задовольнити, із підстав, зафіксованих
технічними засобами судового
засідання.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов визнала, проти його задоволення
не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнала, проти його задоволення
не заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
доказів, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача -
ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про
смерть, виданого Відділом державної
РАЦС у місті Одесі реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції серія НОМЕР_1, актовий запис №
1757 від 14 лютого 2014 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина у вигляді належної йому
частки у праві власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належить позивачу,
її доньці ОСОБА_3, та її внучці ОСОБА_2, а
також померлому чоловікові ОСОБА_4, на
праві спільної сумісної власності на
підставі договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 20.10.1997 року,
зареєстрованого на Одеської
універсальної біржі «Витязь». Право
власності на вказану квартиру було
зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за №
256 стор. 66 кн. 4 доп к. 21.10.1997 року.

Відповідно до тексту договору
купівлі-продажу №97-138М, який був
укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, як покупцями, та ОСОБА_5, ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7, як продавцями була допущена
помилка в даті укладення договору.

Зазначене встановлене із тексту
договору, що міститься в матеріалах
справи, а саме на стор. 1 зазначена дата
18 жовтня 1997 року, а на стор. 2 вказано 20
жовтня 1997 року.

Таким чином, в зв`язку с тим, що в
«Журналі реєстрації договорів»
реєстраційний номер договору №97-138М
датований 20 жовтня 1997 року, та в
реєстраційному штампі БТІ та РОН
вказано, що договір №97-138 М укладено
20.10.1997 року, а саме виправлено описку у
зазначеному договорі, таким чином суд
вважає встановленим факт, що вказаний
договір купівлі-продажу був укладений
на Одеської універсальної біржі
«Витязь» саме 20 жовтня 1997 року.

Спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_4 є позивач - ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження від 14.02.1954 року серія НОМЕР_2
та її донька ОСОБА_3, (дошлюбне прізвище
- ОСОБА_3), що підтверджується
свідоцтвом про народження від 10.02.1956
року серія НОМЕР_3.

ОСОБА_3 відмовилась від спадщини на
користь позивача, надавши заяву №686 від
16.04.2014 року до Сьомої Одеської
державної нотаріальної контори, що
вбачається із матеріалів спадкової
справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи.

Згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1273 ЦК України,
спадкоємець за законом може
відмовитися від прийняття спадщини
протягом шести місяців від дня, коли
йому стало відомо про відкриття
спадщини, заява про відмову від
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.

Отже, після смерті чоловіка ОСОБА_1, у
встановлений законом строк прийняла
спадщину у вигляді належної чоловіку
частки у праві власності на вказану
квартиру, так як постійно мешкала разом
з чоловіком, зареєстрована у вказаній
квартирі та надала заяву до Сьомої
одеської державної нотаріальної
контори про прийняття спадщини.

Проте у видачі свідоцтва позивачу
відмовлено. Факт відмови
підтверджується відповіддю державного
нотаріуса Сьомої одеської державної
нотаріальної контори за № 1987/02-14 від
29.05.2014 року.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу
(визначення) частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Тобто,
передбачається, рівність часток у
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень ст.372 ЦК України,
майно, яке знаходиться у праві спільної
сумісної власності може бути поділено
між співвласниками за згодою між ними.
В такому разі частки співвласників
передбачаються рівними.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Відповідно до ч.1, 4 ст.174 ЦПК України
відповідач може визнати позов протягом
часу судового розгляду, шляхом
викладення в адресованих до суду
письмових заявах, які приєднуються до
справи. У разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Проаналізувавши встановлені обставини
по справі, оцінивши надані в силу
положень ст. 60 ЦПК України, докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 234 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності, встановлення
юридичного факту - задовольнити у
повному обсязі.

Визначити, що частки в праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1., ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, складають по 1/4 частині
кожному.

Встановити факт, що має юридичне
значення, що договір купівлі-продажу
№97-138М, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, як покупцями, та ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, як продавцями квартири
АДРЕСА_1, був укладений 20 жовтня 1997 року
на Одеській універсальній біржі
«Витязь».

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею
судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ