АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.

при
секретарі Товарницькій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 31 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору
та стягнення коштів,

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 31 липня 2014 року у
задоволенні вищевказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
постановлене у справі судове рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та просив рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про його час і
місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не надано доказів, якими б
обґрунтовувалися заявлені нею вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Встановлено, що між сторонами 08.08.2013
року укладено договір № Е2-852,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
зобов'язався виготовити та передати у
власність замовнику конструкцій з ПВХ,
а ОСОБА_1 зобов'язалась прийняти
результат виконання договору та
оплатити надану послугу у розмірі 10 870
грн. 00 коп.

Позивачем сплачено кошти у сумі 10 780
грн. 00 коп. на рахунок ФОП ОСОБА_5, з якою
ФОП ОСОБА_6 уклав договір про спільну
діяльність.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 просила
розірвати укладений договір щодо
надання послуг та повернути їй
сплачені кошти, оскільки умови
договору відповідачем були порушені,
зокрема оплата наданої послуги була
здійснена на рахунок ОСОБА_3, з якою у
позивача не має правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за
договором побутового підряду
підрядник, який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб,
а замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 872 ЦК України якщо
підрядником були допущені істотні
відступи від умов договору побутового
підряду або інші істотні недоліки в
роботі, виконаній із матеріалу
замовника, він має право вимагати за
своїм вибором: 1) виготовлення іншої
речі з однорідного матеріалу такої
самої якості; 2) розірвання договору та
відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 2 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції", під час
судового розгляду предметом
доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше юридичне
значення для вирішення справи і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення.

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в п. 11 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» роз'яснив, що
установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
ідхиляючи інші докази, суд повинен свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може грунтуватись на
припущеннях.

Правильно встановивши фактичні
обставини, суд першої інстанції
прийшов обґрунтованого висновку про
те, що позивачем не підтверджено
неналежне виконання відповідачем
обов'язків за договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що
грошові кошти позивачем були
перераховані не відповідачу, а іншій
особі, не впливають на висновок суду
першої інстанції про те, що
відповідачем взяте зобов'язання
виконано належним чином.

Довід апелянта щодо обставин, за яких
вона була позбавлена можливості
ознайомитись з умовами укладеного
договору, не підтверджені будь-якими
допустимими засобами доказування.

Інші доводи апеляційної скарги також
не дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвели
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду від 31
липня 2014 року року ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак підстав
для його скасування за доводами
апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308,
п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 31 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді: