Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого
судді - Бугрія В.М.

при
секретарі - Лисенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_1, Октябрського ВДВС Полтавського
МУЮ про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до
ОСОБА_1, Октябрського ВДВС Полтавського
МУЮ про звільнення майна з-під арешту, в
якому прохав частково скасувати арешт,
накладений Октябрським відділом
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції на нерухоме майно НОМЕР_1 і
звільнити з-під арешту квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

У судове засідання представник
позивача не з»явився, направивши на
адресу суду заяву з проханням слухати
справу у його відсутність, позов
підтримав, прохав задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з»явився, надав до суду заяву в якій
вказував, що позов визнає.

Представник відповідача Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції в судове засідання не з»явився,
направив на адресу суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив
розглядати справу по суті у
відсутність сторін на підставі наявних
по справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, надані
докази, та оцінивши їх в сукупності, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(назва якого змінена на Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»)
(надалі по тексту - Банк) та НОМЕР_1 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту № 0 (надалі -
кредитний договір), згідно з умовами
якого банк надав позичальнику кредит у
розмірі 268000 (двісті шістдесят вісім
тисяч) гривень 00 копійок для придбання
нерухомості (п.п. 1.2.1, 1.2.6 кредитного
договору).

24 грудня 2007 року між банком та НОМЕР_1
було укладено договір іпотеки, згідно з
яким НОМЕР_1 передав в іпотеку банку
придбане на кредитні кошти нерухоме
майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 48,1 кв.м., житловою
площею 29,1 кв.м.

Обтяження нерухомого майна іпотекою
було зареєстровано у день укладення
договору іпотеки - 24.12.2007 року, про що
внесено відповідний запис до
Державного реєстру іпотек.

У відповідності до п. 1.2. Договору
іпотеки від 24.12.2007 року визначено, що
ринкова вартість предмету іпотеки
складає 268000 гривень.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченою заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
мійна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Іпотекодержатель має намір
задовольнити забезпечені іпотекою
вимоги, обравши спосіб, визначений ЗУ
«Про іпотеку» на власний розсуд, проте
реалізувати передбачені Законом права
не має можливості, оскільки на нерухоме
майно накладено арешти.

Згідно відповіді з Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ від 02.09.2014 року на
виконанні у відділі перебуває зведене
виконавче провадження № 42897583, щодо
стягнення боргів з ОСОБА_1 на користь
фізичних і юридичних осіб, на загальну
суму 533446,50 грн.

В рамках даного зведеного виконавчого
провадження державним виконавцем
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ на
майно що належить НОМЕР_1 накладено
арешти згідно постанов державного
виконавця від 05.04.2012 року, від 06.12.2013
року. від 15.08.2014 року, від 15.08.2014 року.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченою заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека розуміється як вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону
у разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

За рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання (ст. 7 Закону України «Про
іпотеку»).

АТ «УкрСиббанк» має переважне право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки. Однак, накладення
арешту на спірну квартиру порушує
права позивача, як іпотекодавця на
задоволення вимог іпотекодержателя з
вартості заставленого майна при
невиконанні боржником зобов'язань.

Станом на 02.09.2014 року заборгованість
НОМЕР_1 перед банком за кредитним
договором № 0 від 24.12.2007 року
складає 414747,59 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору іпотеки від
24 грудня 2007 року звернення стягнення на
предмет іпотеки та його реалізація
здійснюється або за рішенням суду, або
на підставі виконавчого напису
нотаріуса, або шляхом позасудового
врегулювання у відповідності до умов
договору та Закону України «Про
іпотеку». При цьому сторони договору не
повинні попередньо надавати
державному виконавцю гарантії щодо
проведення такого звернення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 60, 88, 213, ЦПК
України, ст.. 572 ЦК України, суд,-

вирішив :

Позовну заяву ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_1, Октябрського
ВДВС Полтавського МУЮ про звільнення
майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений
Октябрським відділом державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції на
нерухоме майно НОМЕР_1, а саме квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Октябрський районний суд м.Полтави
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення апеляційної скарги.

СуддяВ. М. Бугрій