АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2158/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Здоровило В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
11 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагди Л. Ф.суддівМіщенка С.
В. , Сіренка Ю. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на заочне рішення
Ватутінського міського суду
Черкаської області від 24 вересня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8 про розділ майна подружжя та
виділення його в натурі і за зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про розподіл
спільного майна подружжя та виділення
його в натурі, вивчивши матеріали
справи,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 26 вересня 2011 р. звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_8 про розділ
спільного майна подружжя та виділення
ОСОБА_8 24 жовтня 2012 р. звернувся до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_7 про
розподіл спільно нажитого майна
подружжя та виділення його в натурі.
Уточнивши позовні вимоги зазначав, що з
27 липня 1995 р. по 28 лютого 2009 р. він
перебував у шлюбі з ОСОБА_7 Від даного
шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
За час шлюбу вони придбали рухоме та
нерухоме майно: двокімнатну квартиру
АДРЕСА_2, вартістю 92 500 грн., автомобіль
БМВ-320 1977 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 7 777 грн. 77 коп.,
боксовий гараж, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, вартістю 18 400 грн. та
квартиру АДРЕСА_1, яка належала матері
відповідачки, що залишила після смерті
заповіт і квартира була розділена по 1/3
частині відповідачу, вітчиму
відповідача ОСОБА_9 та його дочці
Ухвалою Ватутінського міського суду
від 17 грудня 1996 р. була затверджена
мирова угода згідно з якою ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 продали відповідачці по 1/3
частині даної квартири, а всього 2/3
частини за 6 175 грн. Таким чином спільно
вони придбали 2/3 частини вказаної
Тому позивач просив суд розділити між
ним та відповідачкою ОСОБА_7 майно, яке
є їхньою спільною власністю, а саме:
двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, вартістю
92 500 грн., автомобіль БМВ-320, 1977 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
вартістю 7 777 грн. 77 коп., боксовий гараж,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4,
вартістю 18 400 грн. та трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 183 000 грн.
Виділити йому визнавши за ним право
власності на: двокімнатну квартиру
АДРЕСА_2, вартістю 92 500 грн.; автомобіль
БМВ-320, 1977 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 7 777 грн. 77 коп.;
боксовий гараж, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, вартістю 18 400 грн.
Виділити відповідачці ОСОБА_7
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю
183 000 грн. та стягнути з ОСОБА_7 на його
користь різницю вартості її долі в сумі
1762 грн. і понесені витрати по оплаті
судового збору,
інформаційно-технічного забезпечення
та витрати по оплаті правової допомоги
та витрати за проведення експертиз.
Ухвалою Ватутінського міського суду
Черкаської області від 24 вересня 2012
року позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
розділ спільного майна подружжя та
виділення його в натурі залишена без
Заочним рішенням Ватутінського
міського суду Черкаської області від 24
вересня 2012 року позов ОСОБА_8
задоволено частково.
Розділено між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 майно,
яке є їхньою спільною власністю, а саме:
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2,
вартістю 92 500 грн., автомобіль БМВ-320, 1977
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
вартістю 7 777 грн. 77 коп., боксовий гараж,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
вартістю 18 400 грн. та 2/3 частини
трикімнатної квартири АДРЕСА_1,
вартістю 122 000 грн., загальною вартістю
Виділено ОСОБА_8 визнавши за ним право
власності на двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_2, вартістю 92 500 грн., автомобіль
БМВ-320, 1977 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 7 777 грн. 77 коп.,
боксовий гараж, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, вартістю 18 400 грн.
Виділено ОСОБА_7 2/3 частини
трикімнатної квартири АДРЕСА_1,
вартістю 122 000 грн., та визнано за нею
право власності на всю трикімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною вартістю 183 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8
різницю вартості її долі в сумі 1 661 грн.
12 коп., понесені судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 533 грн. 33
коп., 120 грн. по оплаті
інформаційно-технічного забезпечення,
3 000 грн. по оплаті правової допомоги та
1600 витрати по оплаті проведення
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7
подала апеляційну скаргу в якій
просить про його скасування та
направлення справи на новий розгляд,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.
Справа переглядалася в апеляційному
порядку і рішенням судової колегії в
цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 31 травня 2013 р.
апеляційна скарга ОСОБА_7 на заочне
рішення Ватутінського міського суду
Черкаської області від 24 вересня 2012 р.
була задоволена частково, рішення суду
скасоване і ухвалено нове рішення.,
яким визнано спільним майном подружжя
автомобіль БМВ-320, боксовий гараж та 2/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_8 та визнано за ним право
власності на ? частину автомобіля, ?
частину боксового гаража та 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_7 та визнано за нею право
власності на ? частину автомобіля, ?
частину боксового гаража та 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1.

За касаційною скаргою ОСОБА_7 ухвалою
колегії суддів судової палати в
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 р. рішення колегії
суддів апеляційного суду в частині
поділу 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 з
відповідним визнанням права власності
на них скасовано і справа в цій частині
направлена на новий апеляційний
розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта
та її представника, які підтримали
апеляційну скаргу, заперечення проти
доводів апеляційної скарги позивача та
його представника, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
в частині поділу між сторонами 2/3
частин квартири АДРЕСА_1 підлягає до
скасування з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_8 і визнання
спірної частини квартири власністю
ОСОБА_7 з наступних підстав.

Судом в ході розгляду справи було
встановлено, що 27 липня 1995 р. сторони по
справі зареєстрували шлюб у
Ватутінському міському відділі РАГС,
що підтверджується копією свідоцтва
про укладення шлюбу. Від даного шлюбу
сторони неповнолітніх дітей не мають.

28 лютого 2009 р. у Ватутінському міському
відділі РАЦС шлюб між сторонами було
розірвано, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу.

За час спільного проживання в
зареєстрованому шлюбі сторони набули
право власності на майно, а саме:
двокімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2 за договором
дарування квартири по ? частині кожному
з подружжя (т.1 а.с.12), автомобіль БМВ-320,
1977 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 7 777 грн. 77 коп.,
боксовий гараж № 9, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, вартістю 18 400 грн., 2/3
частини квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1., вартістю 2/3 частини 122
000 грн., загальною вартістю 183 000 грн.

Спір сторін з приводу поділу спільного
майна подружжя був частково вирішений
попередніми судовими інстанціями.
Невирішеним залишився лише спір з
приводу визнання права власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір сторін в цій частині
вимог судова колегія виходить з
наступного.

Статтею 22 КпШС України, що була чинною
на час виникнення правовідносин сторін
щодо частини вказаної квартири,
визначено, що майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КпШС України майно,
яке належало кожному з подружжя до
одруження, а також одержане ним під час
шлюбу в дар або в порядку успадкування,
є власністю кожного з них.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 12.06.1998, № 16 "Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України"
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
придбання зазначеного майна. При цьому
належить виходити з того, що відповідно
до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною
сумісною власністю подружжя є нажите
ними в період шлюбу рухоме і нерухоме
майно, яке може бути об'єктом права
приватної власності (крім майна,
нажитого кожним із подружжя під час їх
роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу). Майно, яке належало
одному з подружжя, може бути віднесено
до спільної сумісної власності
укладеною при реєстрації шлюбу угодою
(шлюбним контрактом) або визнано такою
власністю судом з тих підстав, що за час
шлюбу його цінність істотно
збільшилася внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя чи
їх обох.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна й робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери, вклади до
кредитних установ; паєнагромадження в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
страхова сума, страхове відшкодування,
сплачені за рахунок спільних коштів
подружжя, страхові платежі, які були
повернені при достроковому розірванні
договору страхування або які міг би
одержати один із подружжя в разі
дострокового розірвання такого
договору на час фактичного припинення
шлюбу; грошові суми та майно, належні
подружжю за іншими зобов'язальними
правовідносинами.

Якщо котрийсь із подружжя зробив
вкладення у придбання спільного майна
за рахунок майна, яке належало йому до
одруження або було одержане ним під час
шлюбу в дар, у порядку спадкування,
надбане за кошти, що належали йому до
шлюбу, або іншого роздільного майна, то
ці вкладення (в тому числі вартість
майна до визнання його спільною
сумісною власністю на підставі ст. 25
КпШС) мають враховуватися при
визначенні часток подружжя у спільній
сумісній власності (ст. 28 КпШС).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно із вимогами ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної ,
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року,
роз'яснено, що, вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що
підлягає поділу

(ст. ст. 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК
України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Колегією суддів в ході розгляду справи
встановлено, що відповідачка ОСОБА_7
набула право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
та на 2/3 частини цієї квартири на
підставі укладеної між нею та ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 мировою угодою, що була
затверджена Ватутінським міським
судом ухвалою від 17 грудня 1996 р. по
справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 і
ОСОБА_10 про визнання права власності на
? частину квартири і визнання частково
недійсним заповіту.

За вказаною мировою угодою
відповідачка сплатила ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 за належні їм частки у квартирі
АДРЕСА_1 кошти в сумі 6175 грн.,
еквівалентній 3 250 доларів США.

Колегією суддів також перевірено
доводи апелянта і встановлено, що з
метою сплати нею компенсації вартості
2/3 частин вказаної квартири,
відповідачкою 5 жовтня 1996 р., тобто за 2
місяці до затвердження мирової угоди,
було продано 49/100 частин будинку в смт.
Стеблів, що належали їй на праві
власності, за 7 929 грн.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами,
зокрема: копією договору
купівлі-продажу 49/100 частин будинку в
смт. Стеблів (а. с. 119 ч. 1); дослідженими в
ході розгляду справи матеріалами
цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до
ОСОБА_7 і ОСОБА_10 про визнання права
власності на ? частину квартири і
визнання частково недійсним заповіту,
за результатами розгляду якої було
затверджено мирову угоду; поясненнями
свідка ОСОБА_12, допитаного апеляційним
судом в ході розгляду справи, який
пояснив, що був посередником у
переговорах між ОСОБА_7 та її вітчимом
ОСОБА_9 під час розгляду в суді їх спору
за спадщину після смерті матері і йому
відомо, що мирова угода між ними була
укладена тільки після того, як ОСОБА_7
продала належну їх на праві власності
частину будинку в смт. Стеблів.

Сума коштів, отримана ОСОБА_7
напередодні укладення мирової угоди
від продажу частини будинку, перевищує
суму коштів, виплачених в якості
компенсації за 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

Заперечуючи проти доводів
відповідачки щодо набуття нею права
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1 та стверджуючи про те, що
компенсація вартості цієї частини
квартири була виплачена ними за
рахунок спільних коштів подружжя,
позивач не надав суду відповідних
переконливих доказів, не спростував
пояснення та докази, надані
відповідачкою.

Тому колегія суддів приходить до
висновку про те, що 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1 не є спільною сумісною
власністю подружжя, є особистою
власністю відповідачки, поділу між
ними не підлягають, а отже в
задоволенні позову ОСОБА_8 в цій
частині вимог необхідно відмовити,
визнавши за ОСОБА_7 право власності на
зазначену частину квартири.

В іншій частині вимог позивача спір
сторін розглянутий, рішення колегії
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
області від 31 травня 2013 р. набрало
чинності.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково, заочне рішення Ватутінського
міського суду Черкаської області від 24
вересня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про розподіл спільно
нажитого майна подружжя та виділення
його в натурі скасувати в частині
визнання права власності на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :