Справа № 742/2873/14 Провадження №
22-ц/795/1649/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Павлов В. Г. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи
Г.П.,суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Позняк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 14 липня
2014 року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства „Комерційний
банк „Надра" до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
змінити рішення Прилуцького
міськрайонного суду від 14 липня 2014
року, відмовивши в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
14702,37 грн. штрафу.

Оскарженим рішенням позов ПАТ „КБ
„Надра" до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на користь ПАТ „КБ „Надра"
заборгованість за договором автопакет
№ 5/П/10-2008-840 від 08.01.2008 року в сумі 13 904,17
доларів США та 19 958,91 гривень, у тому
числі: заборгованість за сумою кредиту
9880,91 дол. США, заборгованість за
процентами за користування кредитом 4
023,26 дол. США, пеню - 5 256,54 грн., штраф -
14702,37 грн. та по 977 грн. судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що оскаржуване рішення суду є
незаконним та необгрунтованим,
ухваленим при неповному з'ясуванні
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеності окремих обставин
справи, невідповідності висновків суду
обставинам справи. Апелянт зазначає, що
суд першої інстанції безпідставно не
задовольнив її клопотання про
відкладення розгляду справи для
необхідності залучення до участі в
справі на її боці адвоката, чим порушив
її право на правову допомогу, тим
більше, що копію ухвали про відкриття
провадження в справі вона отримала
лише напередодні судового засідання -
13.07.2014 року, а тому не мала можливості
укласти угоду з адвокатом, або надати
письмові заперечення проти позову.

Крім того, апелянт зазначає, що
позивачем заявлено позовну вимогу про
стягнення штрафу, за якою сплинув
річний строк позовної давності,
оскільки його перебіг почався в грудні
2008 року. ОСОБА_5 зазначає, що за браком
часу вона не мала змоги подати заяву
про застосування позовної давності,
проте відповідно до п.31 Постанови
Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
у спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце слухання
справи повідомлені належним чином, а
тому колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
за правилами ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін з таких
підстав.

По справі встановлено, що 08.01.2008 року
між ОСОБА_5 та ПАТ „КБ „Надра" було
укладено договір „Автопакет" №
5/П/10-2008-840, згідно якого банк відкрив
відповідачу на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
відновлювальну траншеву кредитну
лінію на загальну суму 11 652 доларів США
з кінцевим терміном погашення до 08.01.2015
року (а.с.8-14).

Згідно п.2.2.1 Договору ОСОБА_5
зобов'язалась повертати кредит та
сплачувати відсотки безготівковим
перерахуванням або внесенням грошових
коштів на поточний рахунок, шляхом
сплати суми мінімально необхідного
платежу в розмірі 223,37 доларів США та 4,90
грн плати за обслуговування тарифного
пакету.

Відповідно до п.2.2.4 Договору
позичальник вносить чергові
мінімальні платежі по кредиту
щомісячно до 18 числа поточного місяця,
а банк здійснює списання з поточного
рахунку на рахунок погашення
заборгованості до 20 числа поточного
місяця.

В порядку забезпечення виконання умов
кредитного договору, 08.01.2008 року між ПАТ
„КБ „Надра" та ОСОБА_6 було укладено
договір поруки, згідно з яким
поручитель поручився перед кредитором
за виконання боржником ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором
„Автопакет" № 5/П/10-2008-840 від 08.01.2008 року
(а.с.15-16). Згідно п.1.2 договору поруки
позичальник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 умов
Договору, станом на 10.04.2014 р. мається
заборгованість у сумі 195 400,31 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 9 880,91
доларів США, заборгованість зі сплати
відсотків за користування кредитними
коштами - 4 023,26 доларів США, несплачена
пеня за прострочення строків виконання
зобов'язань - 5 256,54 грн., несплачений
штраф за прострочення сплати
мінімально необхідного платежу - 14 702,37
грн., що підтверджується наданим
позивачем розрахунком (а.с.6-7).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності факту
того, що відповідачі, з огляду на
положення ч.1 ст.612 ЦК України, станом на
10.04.2014 року порушили умови Договору від
08.01.2008 року, належним чином не виконавши
взяті на себе зобов'язання, що
підтверджується розрахунком
заборгованості, який міститься в
матеріалах справи і правильність якого
відповідачами не спростована, а тому
прийшов до переконання щодо
необхідності стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
в сумі 13 904,17 доларів США та 19 958,91
гривень.

Висновки суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення заявлених
вимог апеляційний суд вважає вірними.

Положеннями ст.526 ЦК України визначено,
що зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що внаслідок невиконання
ОСОБА_5 умов Договору „Автопакет" №
5/П/10-2008-840 від 08.01.2008 року, станом на
10.04.2014 р. утворилася заборгованість у
сумі 195 400,31 грн., з яких: заборгованість
за кредитом - 9 880,91 доларів США,
заборгованість зі сплати відсотків за
користування кредитними коштами - 4 023,26
доларів США, несплачена пеня за
прострочення строків виконання
зобов'язань - 5 256,54 грн., несплачений
штраф за прострочення сплати
мінімально необхідного платежу - 14 702,37
грн. Даний розрахунок відповідачами не
спростований, а тому обгрунтовано
прийнятий судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо
безпідставного відхилення судом
першої інстанції заявлених нею
клопотань про відкладення розгляду
справи, що позбавило її можливості
скористатися правовою допомогою,
подати заяву про застосування позовної
давності та заперечення на позовну
заяву, не заслуговують на увагу,
виходячи з наступного.

Апелянт зазначає, що копію ухвали про
відкриття провадження в справі вона
отримала лише напередодні судового
засідання - 13.07.2014 року (у неділю), тому
не мала змоги знайти адвоката і подати
докази по справі. Проте, в матеріалах
справи мається рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення, з якого вбачається, що
копію ухвали про відкриття провадження
в справі ОСОБА_5 отримала особисто
08.07.2014 року (а.с.29). В судовому засіданні
14.07.2014 року ОСОБА_5 брала участь, що
підтверджується журналом судового
засідання (а.с. 33-34). Таким чином, суд
першої інстанції відхиляючи
клопотання про відкладення розгляду
справи обгрунтовано зазначив, що
ОСОБА_5 мала достатньо часу і
можливостей скористатися послугами
адвоката і надати докази по справі.

Відповідно до ч.3 статті 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

До винесення судом першої інстанції
рішення ОСОБА_5 не було заявлено про
застосування позовної давності,
незважаючи на наявність в неї реальної
можливості подати таку заяву, тому у
суду першої інстанції не було підстав
для відмови в задоволенні позову в
частині про стягнення штрафу, на чому
наполягає апелянт.

Посилання апелянта на п.31 Постанови
Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
згідно якого у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, не заслуговують на увагу,
оскільки стосуються позасудового
порядку повернення коштів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильний висновок
суду першої інстанції про необхідність
задоволення позову і не дають підстав
для її задоволення. Тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 14 липня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: