Справа № 913/2486/2012
Провадження № 22-ц/779/1677/2014
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів:
Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.

секретаря Мельник О.В.,

з участю представників ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про розірвання
кредитного договору за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» на рішення Рожнятівського
районного суду від 10 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

в грудні 2012 року ПАТ «Державний ощадний
банк України» звернувся з первісним
позовом, посилаючись на те, що з ОСОБА_5
10.04.2008 року укладено кредитний договір
терміном до 09.04.2018 року в розмірі 600000
грн., зі сплатою 18% на рік за
користування кредитом. Оскільки ОСОБА_5
вчасно взяті на себе зобов'язання не
виконував, то станом на 06.02.2014 року
загальна сума заборгованості по
кредиту склала 931 555,28 грн., яку просив
стягнути з відповідача та судові
витрати.

В грудні 2013 року ОСОБА_5 звернувся
із зустрічним позовом, мотивуючи його
тим, що за укладеним з ПАТ «Державний
ощадний банк України» кредитним
договором ним було сплачено банку 133185,94
грн. основного боргу та 34947,33 грн.
відсотків за користування кредитом.
Вказував на те, що він неодноразово
погашав кредит та вносив у касу значні
суми коштів, на які йому не видавали
квитанції, так як він довіряв
працівникам банку. Однак надані ним
кошти в рахунок погашення кредиту в
касу не поступали. Крім того, заяви
складені від його імені на видачу
готівки від 28.11.2008 року, 30.01.2009 року,
27.02.2009 року, 30.03.2009 року, 15.04.2009 року,
01.03.2010 року ним не складалися і не
підписувалися, таких заяв до банку він
не подавав та відповідно коштів не
отримував. У зв'язку з такими
неправомірними діями банку,
посилаючись на істотне порушення
договору другою стороною, просив
розірвати укладений з ПАТ «Державний
ощадний банк України» кредитний
договір № 161 від 10.04.2008 року.

Рішенням Рожнятівського
районного суду від 10 червня 2014 позов
ПАТ «Державний ощадний банк України»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» 184710,34 грн. простроченої
заборгованості, 304947,45 грн. строкової
заборгованості, 197681,39 грн.
заборгованості за процентами, 20000 грн. в
рахунок відшкодування пені та штрафів,
а також 1379 грн. судових витрат. Позов
ОСОБА_5 задоволено. Розірвано договір
відновлювальної кредитної лінії № 161,
укладений 10 квітня 2008 року між ОСОБА_5
та ПАТ «Державний ощадний банк
України».

В апеляційній скарзі представник
ПАТ «Державний ощадний банк України»
посилається на необґрунтованість
рішення суду, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що станом на лютий 2014 року
заборгованість за договором становила
931 555,28 грн., в тому числі строкова
заборгованість - 315 314,85 грн.,
прострочений основний борг - 193889,88 грн.,
прострочені відсотки - 221303,35 грн.,
нарахована пеня - 190695,96 грн. та
несплачені платежі по договору
страхування заставного майна - 10351,24
грн. Суд не врахував, що договір може
бути розірваний за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною. Судом не встановлено
істотних змін договору, а також не
враховано те, що ніяких збитків ОСОБА_5
банком не нанесено. Тому просить
оскаржуване рішення змінити, в позові
про розірвання договору
відновлювальної кредитної лінії № 161
від 10.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_5
та ПАТ «Державний ощадний банк
України» відмовити, стягнути з ОСОБА_5
на користь банку 3462,60 грн. сплаченого
судового збору.

В засіданні апеляційного суду
представник ПАТ «Державний ощадний
банк України» апеляційну скаргу
підтримав, представники ОСОБА_5 доводи
апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши подані докази і доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що 10.04.2008 року між ПАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_5 був укладений договір
відновлювальної кредитної лінії № 161,
відповідно до якого банк надав
відповідачу кредит строком на 10 років,
терміном до 09.04.2018 року в розмірі 600 000
грн., зі сплатою 18 % на рік за
користування кредитом.

Відповідно до копій заяв на
видачу готівки від 01.03.2010 року, від
27.02.2009 року, 30.03.2009 року, 20.01.2009 року,
15.04.2009 року, 25.11.2008 року на ім'я ОСОБА_5
видано грошові кошти готівкою на суму 41
950 грн. Згідно висновку почеркознавчої
експертизи від 28.09.2013 року № 09/03-305
підписи від імені ОСОБА_5 у заявах на
видачу готівки від 27 лютого 2009 року, 01
березня 2010 року, 25 листопада 2008 року
виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.

Задовольняючи частково позов ПАТ
«Державний ощадний банк України» суд
першої інстанції виходив із того, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений строк,
а ОСОБА_5 порушив взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
щодо повернення чергової частини суми
кредиту, що є підставою для часткового
задоволення позову.

Відповідно до висновку № 06/01
економічного експертного дослідження
від 23.05.2014 року прострочена
заборгованість ОСОБА_5 за кредитом, без
врахування сум, які ОСОБА_5 не отримував
у банку, станом на 06 лютого 2014 року
становить 184 710,34 грн., строкова
заборгованість 304 947,45 грн., нараховані
відсотки 197 681,39 грн., пеня 169 698,22 грн.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України суд обґрунтовано зменшив
розмір неустойки до 20 000 грн.

Висновок суду про стягнення з
відповідача заборгованості по сплаті
кредиту, заборгованості по сплаті
відсотків, штрафу, пені, зроблений з
урахуванням встановлених фактичних
обставин справи і наданих доказів.
Визначена судом загальна сума
заборгованості ПАТ «Державний ощадний
банк України» в апеляційній скарзі не
оспорюється.

Задовольняючи зустрічний позов
ОСОБА_5 суд виходив з того, що окремі
заяви на отримання готівки від імені
ОСОБА_5 підписані іншою особою, що
свідчить про істотні порушення
договору та наявність достатніх
підстав для його розірвання.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального права, зокрема ст.
ст. 509, 651 ЦК України.

Однією з підстав розірвання
договору є істотне порушення стороною
цього договору.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору (абзац другий частини другої
статті 651 ЦК України).

Істотність порушення
визначається виключно за об'єктивними
обставинами, що склалися у сторони, яка
вимагає розірвання договору. В такому
випадку вина (як суб'єктивний чинник)
сторони, що припустилася порушення
договору, не має будь-якого значення і
для оцінки порушення як істотного, і
для виникнення права вимагати
розірвання договору на підставі
частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного
порушення договору закон визнає розмір
завданої порушенням шкоди, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору. При
цьому йдеться не лише про грошовий
вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й
випадки, коли потерпіла сторона не
зможе використати результати договору.

За умовами п. п. 1.2, 2.1.2 договору
відновлювальної кредитної лінії № 161
від 10 квітня 2008 року кредит надається
окремими частинами (траншами) з
кредитного рахунку готівкою або шляхом
безготівкового перерахування коштів
на поточний рахунок позичальника.

За змістом ст. 51 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
банківські розрахунки проводяться у
готівковій та безготівковій формах
згідно із правилами, встановленими
нормативно-правовими актами
Національного банку України. При
виконанні розрахункової операції банк
зобов'язаний перевірити достовірність
та формальну відповідність документа.

Згідно п. п. 1.3, 1.4 Інструкції про
ведення касових операцій банками в
Україні, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
01.06.2011 N 174, касові документи мають
містити такі обов'язкові реквізити:
найменування банку, який здійснює
касову операцію, дату здійснення
операції, зазначення платника та
отримувача, суму касової операції,
призначення платежу, підписи платника
або отримувача та працівників банку,
уповноважених здійснювати касову
операцію. У заявах на видачу готівки, на
підставі яких видається клієнтам
готівка, незалежно від суми, мають
зазначатися дані паспорта
особи-отримувача або документа, що його
замінює, найменування документа, серія,
номер і дата його видачі, найменування
установи, що його видала. Клієнт
заповнює касові документи від руки чи
за допомогою технічних засобів або
банк (філія, відділення) за згодою
клієнта заповнює касові документи із
застосуванням технічних засобів або
системи автоматизації банку.
Правильність заповнення банком
(філією, відділенням) реквізитів
касового документа із застосуванням
технічних засобів або САБ клієнт
засвідчує своїм підписом.

Відповідно до висновку
почеркознавчої експертизи від 28.09.2013
року № 09/03-305 підписи від імені ОСОБА_5 у
заявах на видачу готівки від 27 лютого
2009 року, 01 березня 2010 року, 25 листопада
2008 року виконані не ОСОБА_5, а іншою
особою, що свідчить про істотне
порушення договору зі сторони банку,
яке не дозволило позичальнику отримати
очікуване при укладенні договору і
призвело до зайвого нарахування
процентів та пені.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про
відповідність оскаржуваного рішення
вимогам закону, що є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» відхилити.

Рішення Рожнятівського районного
суду від 10 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу може бути подана до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.