АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/2826/14-ц
Провадження №22-ц/792/1246/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м.Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Карпусь С.А.

при секретарі: Вінярській А.А.

з участю: прокурора та
представника апелянта

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1246/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана її представником ОСОБА_3, на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 17 квітня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів, за участі органу опіки та
піклування служби у справах дітей
Хмельницької міської ради, заслухавши
доповідача, пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія,

В С Т А Н О В
И Л А :

рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 17 квітня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Попереджено ОСОБА_4 про
необхідність змінити ставлення до
виховання своєї доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покладено на орган опіки та
піклування Хмельницької міської ради
контроль за виконанням ОСОБА_4
батьківських обов»язків стосовно
доньки ОСОБА_5.

ОСОБА_2 через свого представника
ОСОБА_3 подала

апеляційну скаргу на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
17 квітня 2014 року.

Апелянт посилається на
незаконність та необгрунтованість
судового рішення, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Судом безпідставно зазначено про
те, що позивачем не доведено умисного

______________________________________________________________________
Головуюча в першій інстанції -
Заворотна О.Л. Справа № 22-ц/792/1246/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія № 46,50

ухилення відповідача від виконання
своїх батьківських обов»язків.

Позивачем надано достатньо
доказів тому, що відповідач не виконує
рішення суду від 07.07.2013 року про
стягнення аліментів на утримання
доньки, в результаті чого утворилась
заборгованість в сумі 3 267 гривень.

Відповідачем ОСОБА_4 суду надано
квитанцію про сплату аліментів сумі 750
гривень, але суд не урахував, що за час
розгляду даної справи заборгованість
відповідача по аліментах збільшилась
саме на цю суму, а розмір
заборгованості не зменшився.

З 2002 року відповідач мав лише дві
зустрічі з донькою і не вчинив жодних
дій, які б свідчили про його бажання
спілкуватись з нею.

Допитана судом неповнолітня
донька ОСОБА_4 підтвердила, що батько не
займався її вихованням, не дбав про її
фізичний та духовний розвиток,
матеріально її не забезпечував.

ОСОБА_4 свідомо ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов»язків, про що зроблено також
висновок органу опіки та піклування.

Тому апелянт просить скасувати
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 17 квітня 2014 року, ухвалити нове
рішення, яким повністю задовольнити її
позовні вимоги.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213,
214, 308 ЦПК України суд вирішує цивільний
спір на засадах змагальності та
диспозитивності не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Кожна сторона доказами повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, що беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може грунтуватись
на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх
сукупності.

Обставини, визнані сторонами,
доказуванню не підлягають.

Обставини, встановлені рішенням
суду в іншій цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких
встановлені обставини.

Судове рішення повинне бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог чи заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.Під
час ухвалення судового рішення суд
вирішує, в тому числі, такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обгрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або у позові
відмовити.

Суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу апелянта і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19, ч. 1, п.2)
ст. 164 Сімейного кодексу України мати чи
батько можуть бути судом позбавлені
батьківських прав, якщо він чи вона
ухиляються від виконання своїх
обов»язків по вихованню дитини.

Участь органу опіки та піклування
в таких справах є обов»язковою.

Орган опіки та піклування при
розгляді судом спору про позбавлення
одного з батьків батьківських прав
надає свій умотивований письмовий
висновок щодо доцільності чи
недоцільності вчинення такої дії та
підставі відомостей, одержаних в
результаті бесід з батьками,
неповнолітньою дитиною, обстеження
умов проживання дитини та батьків, на
підставі інших документів, що
стосуються вирішення спору.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини. Відхилення висновку
органу опіки та піклування суд
зобов»язаний умотивувати в судовому
рішенні.

Відповідно до роз"яснення, що
міститься в пункті 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року, ухилення від виконання
батьківських обов"язків має місце, коли
батьки не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування дитини, догляду за нею,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
цінностей; не сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти.

Зазначені фактори як кожен зокрема,
так і в сукупності, можуть
розцінюватись як ухилення від
виховання дитини лише за умови винної
поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми батьківськими
обов"язками.

Відповідно до п.п. 15 та 18 зазначеної
Постанови позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, виконання інших
батьківських прав та обов"язків) до
досягнення дитиною повноліття є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов"язків. А
тому питання про застосування таких
крайніх заходів слід вирішувати лише
після повного і всебічного,
об"єктивного з"ясування обставин,
зокрема, ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винних дій батьків, а також
інших істотних обставин відмовити у
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини, і
поклавши на орган опіки та піклування
контроль за виконанням.

Відмовляючи позивачу ОСОБА_2 у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено умисного характеру
ухилення відповідача ОСОБА_4 від
належного виконання ним своїх
батьківських обов»язків по вихованню
та утриманню неповнолітньої доньки
ОСОБА_5.

Такі висновки суду першої
інстанції відповідають встановленим
обставинам справи, підтверджуються
дослідженими доказами і зроблені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
батьком, а ОСОБА_2 є матір»ю
неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 1'
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між сторонами розірвано 11
листопада 2000 року і донька сторін
проживає з матір»ю, перебуває на її
утриманні.

Позивач ОСОБА_2 перешкоджала
спілкування батька з неповнолітньою
донькою і рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 26 лютого 2002
року за позовом ОСОБА_4 було
зобов»язано ОСОБА_2 не чинити перешкод
батькові в зустрічах з донькою щотижня
з 18 години п»ятниці до 20 години суботи і
приймати участь у її вихованні.

Однак, ОСОБА_2 і надалі
перешкоджала ОСОБА_5 виконувати свої
батьківські обов»язки в повній мірі,
спілкуватись з донькою та приймати
участь у її вихованні.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 07.06.2013 року з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки в розмірі 363 гривень щомісячно,
починаючи із 17.05.2013 року та до її
повноліття.

Однак, ОСОБА_4 аліментів не
сплачував і станом на 21 січня 2014 року
допустив заборгованість по аліментах в
сумі 3 267 гривень.

Частину заборгованості по
аліментах ОСОБА_4 погасив, сплативши
станом на 17 квітня 2014 року аліменти в
сумі 750 гривень, що свідчить про
усвідомлення ним свого батьківського
обов»язку та намагання в межах наявних
коштів заборгованість по аліментах
сплатити.

Крім того, до ухвалення рішення про
стягнення із ОСОБА_4 аліментів останній
приїжджав з бабусею неповнолітньої
доньки до неї привозив подарунки,
гроші, але ОСОБА_2 не дозволяла доньці
спілкуватись з ними.

Відповідно до довідки
Хмельницького облпсихдиспансера від 24
лютого 2014 року ОСОБА_4 хворіє хронічним
захворюванням та перебуває на обліку в
диспансері, що свідчить про поважність
причин та відсутність прямого умислу
на невиконання батьком своїх
батьківських обов»язків в належному
обсязі.

Сам відповідач свою поведінку
пояснює, в тому числі, неприязними
відносинами із ОСОБА_2 та намаганням не
травмувати доньку сварками з колишньою
дружиною.

Наведені обставини повністю
підтверджуються дослідженими судом
доказами: копіями свідоцтва про
народження доньки, свідоцтва про
розірвання шлюбу між батьками, рішення
суду про стягнення з батька аліментів,
довідки -розрахунку виконавчої служби
про розмір заборгованості по
аліментах, довідкою
психоневрологічного диспансеру,
копією рішення органу опіки та
піклування та рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 26 лютого 2002
року про встановлення порядку
приймання участі батька у вихованні
доньки, копією квитанції про сплату
частини заборгованості по аліментах
(а.с.4-8, 40-43), показами свідка ОСОБА_7

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, дав оцінку
кожному доказу зокрема та їх взаємодію
у сукупності, урахував поведінку як
батька, так і матері в неналежному в
недостатній мірі виконанню
батьківських обов»язків відповідачем
та обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову про позбавлення відповідача
батьківських прав. При цьому суд
обґрунтовано попередив ОСОБА_4 про
необхідність змінити своє ставлення до
виконання батьківських обов»язків та
зобов»язав його ці обов»язки
виконувати, поклав контроль за
виконанням рішення в цій частині на
орган опіки та піклування.

Суд при таких обставинах
обґрунтовано не взяв до уваги висновок
органу опіки та піклування про
підставність позбавлення батька
батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги апелянта
не спростовують правильності
висновків суду і не дають підстав до
скасування чи зміни судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А Л
И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана її
представником ОСОБА_3 відхилити,
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 17 квітня 2014 року залошити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М.Харчук