пр. № 6/759/416/14
ун. № 759/9346/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Макаренко В.В., при
секретарі Яцевич В.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м. Києві подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
П’янківської Г.П. про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України,

В С Т А Н О В И В:

30.05.2013 року старший державний
виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві П’янківська Г.П. звернулася до
Святошинського районного суду м. Києва
з поданням, яке погоджене з виконуючим
обов'язки начальника відділу державної
виконавчої служби, про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України. Державний виконавець
просить тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України ОСОБА_2, що
зареєстрований та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, до виконання ним своїх
майнових зобов'язань за виконавчим
листом № 2-2389-1 від 19.07.2010 перед ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог посилається на
те, що згідно виконавчого листа №2-2389-1
від 19.07.2010 року, виданого Солом'янським
районним судом м. Києва, з боржника
ОСОБА_2 стягують аліменти на утримання
дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини з усіх
видів заробітку відповідача, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 18.05.2010 року до досягнення
найстаршої дитини повноліття.

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, просить
розглядати подання в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення подання.

Суд встановив наступні обставини
справи.

На виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у
м. Києві перебуває виконавчий лист
№2-2389-1 від 19.07.2010 року, виданий
Солом'янським районним судом м. Києва
(а.с. 4).

З наданих документів вбачається, що
державними виконавцями ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві вживалися
заходи по стягненню аліментів, боржник
викликався до ВДВС з приводу
добровільного виконання виконавчого
листа, відповідний виклик направлявся
на його адресу, виносилася постанова
про примусовий привід боржника.
Державним виконавцем виносилась
постанова про арешт майна боржника та
оголошення його заборони.

З наведеного вбачається, що понад 3 роки
державний виконавець не може виконати
виконавчий лист №2-2389-1 від 19.07.2010 року,
виданий Солом'янським районним судом
м. Києва.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця (ст. 377-1 ЦПК
України).

Отже, питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень у порядку, передбаченому ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377-1 ЦПК України.
Враховуючи наведені норми, тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України застосовується у разі
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Факт невиконання судового рішення не є
підставою для постановлення ухвали про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, для застосування
вказаного заходу державному виконавцю
необхідно довести наявність умисних
дій боржника, спрямованих на ухилення
від виконання судового рішення.

Проте, у матеріалах справи відсутні
докази ухилення боржника від виконання
зобов'язання, а тому суд не має підстав
для постановлення ухвали про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України.

Керуючись ст. ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві П’янківської Г.П. про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: