РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі : головуючого - судді
Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій
Т.Л., Яворській І.П.

розглянув у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Житомирської міської ради,
Управління Держземагенства у м.
Житомирі про визнання недійсним
рішення Житомирської міської ради,
державного акту про право власності на
землю, договору оренди земельної
ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом, де
зазначила, що відповідач ОСОБА_2 набув
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 15.01.1990 року та
договору дарування від 19.10.2007 року.

Вказане нерухоме майно входило до
об»єктів спільної сумісної власності
подружжя - позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв»язку з наведеним в січні 2009 року
нею подано позов до відповідача ОСОБА_2
із вимогами про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання права власності на частку в
майні, визнання недійсним договору
дарування.

Під час провадження у справі ухвалою
суду з метою забезпечення позову
накладено арешт на житловий будинок.

За наслідками розгляду справи рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 01.09.2009 року визнано право
спільної сумісної власності подружжя
на 81/100 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, визнано право власності на 81/200
частини майна за позивачем, визнано
недійсним в ? частині договір дарування
частини житлового будинку.

Позивач зауважує, що відповідачем
приховано обставини щодо наявності
спору між сторонами в суді з приводу
житлового будинку, як пов»язаного із
цим, права на земельну ділянку, та 25.09.2009
року отримано державний акт на право
власності на землю.

Посилаючись на вищевказані обставини,
а також положення ст. 120 ЗК України, яка
визначає правовідносини між
співвласниками житлового будинку в
сфері прав на земельну ділянку, на якій
розміщено будинок, просить визнати
недійсними рішення 32 сесії 5 скликання
Житомирської міської ради від 29.05.2009
року № 986 в частині передачі у
власність в порядку приватизації
земельної ділянки площею 0,10 га. та в
частині передачі в оренду строком на 10
років земельної ділянки площею 0,0402 га.
для будівництва та обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,10 га. та його державну
реєстрацію, укладений 25.09.2009 року між
Житомирською міською радою та ОСОБА_2
договір оренди земельної ділянки
площею 0,0402 га. та його державну
реєстрацію.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з вищевикладених
підстав.

В подальшому подала заяву про
можливість слухання справи у її
відсутності.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
просив відмовити у його задоволенні. В
судове засідання від 05.08.2014 року не
з»явився, про час розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні від 12.03.2014 року
позовні вимоги не визнав.

Представник Житомирської міської ради
надав заяву про можливість слухання
справи у відсутності представника, в
задоволенні позову просив відмовити.

Представники Управління
Держземагенства у м. Житомирі,
реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції в судове
засідання не з»явились, яке було
залучено в якості співвідповідача за
клопотанням позивача, про час розгляду
справи повідомлялись.

Заслухавши пояснення учасників,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визнання майна спільної
сумісною власністю подружжя, визнання
права власності на 1/2 частини спільного
майна, визнання договору дарування
недійсним, визнання права власності в
порядку спадкування вирішено визнати
81/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1
спільної сумісною власністю подружжя,
визнано за ОСОБА_1 право власності на
81/200 частину будинку, визнано недійсним
в ? частині договір дарування частини
житлового будинку від 19.10.2007 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

25.09.2009 року на підставі рішення 32 сесії
міської ради від 29.05.2009 року № 986 ОСОБА_2
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,10 га. за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 25.09.2009 року між Житомирською
міською радою та ОСОБА_2 на підставі
рішення 32 сесії міської ради 5
скликання від 29.05.2009 року № 986 укладено
договір оренди, відповідно до якого
Житомирська міська рада як орендодар
передала в оренду строком на 5 років
земельну ділянку площею 0,0402 га. за
адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 4 ст. 120 ЗК України
у разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Суд зауважує, що визнання та
задоволення рішенням апеляційного
суду вищеобумовлених вимог позивача
фактично виявляє право такої особи на
спірне майно з моменту виникнення
відповідних обставин, що
характеризують майнові права подружжя
- час перебування у шлюбі, вид майна, яке
придбане (побудовано) в період
перебування у шлюбі.

За таких умов суд не може прийняти за
основу посилання відповідача на те, що
рішення суду постановлене після
прийняття рішення міською радою про
передачу земельної ділянки, отримання
відповідних правовстановлюючих
документів.

Положеннями ст. 152 ЗК України визначено
способи захисту порушених прав в сфері
земельних відносин. Такими є: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

У відповідності до ч.ч. 1,2,4 ст. 118 ЗК
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого
самоврядування або орган виконавчої
влади в місячний термін розглядає
клопотання і надає дозвіл
підприємствам, установам та
організаціям на розробку проекту
приватизації земель.

З урахуванням вищевикладених обставин,
позивач позбавлена можливостей на
реалізацію встановлених чинним
законодавством прав на отримання
земельної ділянки як власника
житлового будинку.

Статтю 186 ЗК України визначено
процедуру розгляду і затвердження
землевпорядної документації.

Відтак, суд не може погодитись із
правомірністю прийнятого рішення
міської ради від 29.05.2009 року № 986 в
частині передачі у власність в порядку
приватизації земельної ділянки площею
0,10 га. ОСОБА_2, вказане рішення підлягає
визнанню недійсним у відповідній
частині.

Також, як пов»язане із вищенаведеними
висновками суду, підлягає до визнанню
недійсним правовстановлюючих документ
- державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий на підставі
рішення Житомирської міської ради від
29.05.2009 року № 986.

Як вбачається зі змісту договору
оренди від 25.09.2009 року (п.3) земельна
ділянка є частиною прибудинкової
території та згідно статті 121 ЗК
України не входить в норму безоплатної
передачі земельних ділянок громадян у
містах.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

За положеннями ст. 6 закону України «Про
оренду землі», яка визначає право на
оренду землі, орендарі набувають
права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України цим та іншими
законами України і договором оренди
землі.

Суд приймає до уваги посилання
позивача про те, що між сторонами виник
спір щодо встановлення порядку
користування земельною ділянкою.

Оскільки невід»ємною частиною
договору оренди земельної ділянки є
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); наявність спору між
співвласниками житлового будинку щодо
встановлення порядку користування
земельною ділянкою фактично
унеможливлює вільно, тобто без
порушення прав інших осіб, визначити
правову долю земельної ділянки, що є
суміжною за землекористуванням.

Враховуючи вищенаведене, заявлені
вимоги про визнання недійсним договору
оренди підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
до Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Суд вважає необхідним скасувати
державну реєстрацію права на речове
майно: а саме - права власності ОСОБА_2
на земельну ділянку площею 0,10 га. за
адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер
08 004 0026), та державну реєстрацію за
ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки
площею 0,0402 га. за адресою: АДРЕСА_1
(кадастровий номер :08:004:0027.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення 32 сесії 5
скликання Житомирської міської ради
від 29.05.2009 року № 986 в частині передачі у
власність ОСОБА_2 в порядку
приватизації земельної ділянки площею
0,10 га. за адресою: АДРЕСА_1 та в частині
передачі ОСОБА_2 в оренду строком на 5
років земельної ділянки площею 0,0402 га.
для будівництва та обслуговування
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт серії
ЯЖ № 931027 на право власності на земельну
ділянку площею 0,10 га., за адресою:
АДРЕСА_1, виданий 25.09.2009 року на ім»я
ОСОБА_2.

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 25.09.2009 року,
укладений між Житомирською міською
радою та ОСОБА_2, про передачу в оренду
земельної ділянки площею 0,0402 га за
адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію
речового права: права власності ОСОБА_2
на земельну ділянку площею 0,10 га. за
адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер
08 004 0026), та державну реєстрацію за
ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки
площею 0,0402 га. за адресою: АДРЕСА_1
(кадастровий номер :08:004:0027.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 688,20 грн.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: