АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1616/2059/12
Номер провадження 22-ц/786/2407/14
Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Карнауха П.М.,

суддів : Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Ленінського
районного суду Полтавської області від
25 липня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
належних виплат при звільненні та
стягнення заробітної плати під час
перебування у трудових відносинах, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовною заявою до фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
належних виплат при звільненні та
стягнення заробітної плати під час
перебування у трудових відносинах, в
якій вона просить стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на її користь
середній заробіток за час затримки
виплат належних сум при звільненні з 01
грудня по 01 травня 2012 року у розмірі 15984
грн. та заробітну плату за період з 01
вересня 2010 року по 30 листопада 2010 року у
розмірі 2264 грн.

У липні 2012 року позивач надала до суду
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій просила суд стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на її користь
середній заробіток за час затримки
виплат належних сум при звільненні з 01
грудня по 01 липня 2012 року у розмірі 16872
грн. та заробітну плату за період з 01
вересня 2010 року по 30 листопада 2010 року у
розмірі 2264 грн.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду Полтавської області від
25 липня 2012 року позов ОСОБА_2 до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки належних виплат при
звільненні та стягнення заробітної
плати під час перебування у трудових
відносинах - задоволено.

Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 заробітну плату за період з 01
вересня 2010 року по 30 листопада 2010 року у
розмірі 2264,00 грн.

Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
затримки виплат належних сум при
звільненні з 01 грудня 2010 року по 01 липня
2012 року у розмірі 16872,00 грн.

Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
держави 214,60 грн. судового збору.

Ухвалою Ленінського рвйонного
суду м.Полтави від 27 червня 2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення Ленінського
районного суду Полтавської області від
25 липня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 про стягнення середнього
заробітку за час затримки належних
виплат при звільненні та стягнення
заробітної плати під час перебування у
трудових відносинах - відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного
суду м.Полтави від 19.06.2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
рішення Ленінського районного суду
Полтавської області від 25 липня 2012
року, у зв'язку з нововиявленими
обставинами - відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на
заочне рішення, у якій просить його
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити,
посилаючись на прийняття його із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України,
підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку і ухвалення
нового або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до
ФОП ОСОБА_1 про стягнення середнього
заробітку за час затримки належних
виплат при звільненні та стягнення
заробітної плати під час перебування у
трудових відносинах, місцевий суд
виходив з того, що позивачка
перебуваючи у трудових відносинах з
відповідачем, в порушення вимог
трудового законодавства, з вини
роботодавця ОСОБА_1 не отримувала
звробітну плату.

Проте, колегія суддів, не погоджується
з такими висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою
до начальника Територіальної
державної інспекції праці Полтавської
області та прокурора м. Полтава, в якій
прохала провести перевірку дотримання
трудового законодавства ФОП ОСОБА_1,
вжити заходів прокурорського
реагування та відповідно притягнути до
відповідальності відповідача.

Із змісту постанови прокурора
Октябрського району м.Полтави від
12.09.2011 року про порушеня провадження
про адміністративне правовопрушення
слідує, що в ході проведення перевірки
ФОП ОСОБА_1 було встановлено, що в
порушення ст.ст. 24, 30 Закону України
«Про оплату праці», при прийнятті на
стажування ОСОБА_2 трудовий договір в
письмовій формі з останньою не
укладався, документи, які б
засвідчували облік виконуваної
працівником роботи і бухгалтерський
облік витрат на оплату праці ФОП ОСОБА_1
не велися.

Вказані факти також встановлені актом
перевірки №16-01040/332 Територіальної
державної інспекції праці Полтавської
області від 12.09.2011 року, у якому також
зазначено, що відповідно до письмового
пояснення ФОП ОСОБА_1 від 09.09.2011 року,
останній, займаючись роздрібною
торгівлею на ЦКР м.Полтави, прийняв на
посаду продавця ОСОБА_2 на стажування з
кінця жовтня 2010 року до початку
листопада 2010 року, всього вона
стажувалася 10 днів і отримувала по 30
грн. в день.

Постановою Ленінського районного суду
м.Полтави від 09.11.2011 року ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41
КУпАП і накладено адміністративне
стягнення, однак, як вбачається із
змісту постанови відповідача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення вимог
трудового законодавства відносно
працівника ОСОБА_4, будь-яких порушень
щодо ОСОБА_2 у постанові не зазначено.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Полтави від 09.04.2012 року задоволено
заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що
має юридичне значення задоволено.
Встановлено факт перебування ОСОБА_2 в
трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 в
період з 01.09.2010 року по 30.11.2010 року.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду
Полтавської області віл 27.08.2013 року
рішення Ленінського районного суду
м.Полтави від 09.04.2012 року скасовано,
заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що
має юридичне значення - залишено без
розгляду.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України
визначено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частиною 3 ст. 213 ЦПК України
передбачено, що обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, всупереч вказаним нормам,
позивачкою не було представлено
належних доказів на підтвердження
того, що вона перебувала у трудових
відносинах з відповідачем, який
порушвав вимоги трудового
законодавства в частині оплати праці
найманих працівників, що було б
підставою для стягнення заробітку.

Колегія суддів апеляційного суду
відносить критично до показів свідків,
які є чоловіком та матір'ю ОСОБА_2,
оскільки вони зацікавлені особи у
вирішенні даного спору. Також ніким не
спростовані пояснення ОСОБА_1, що
ОСОБА_2 працювала (стажувалась) у нього
10 днів і отримувала 30 грн. в день.

Таким чином, роблячи висновок, що
ОСОБА_1 порушував законодавство про
працю щодо виплати заробітної плати
ОСОБА_2, суд виходив тільки із доказів,
наданих позивачкою, тобто належним
чином не з'ясував питання навності
трудових відносин у сторін та
допустився припущень.

Окрім того, враховуючи, що ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 27.08.2013 року скасоване рішення
Ленінського районного суду м.Полтави
від 09.04.2012 року про встановлення факту
перебування ОСОБА_2 в трудових
відносинах з ФОП ОСОБА_1, на основі
якого і було задоволено позов ОСОБА_2
про стягнення середнього заробітку за
час затримки належних виплат при
звільненні та стягнення заробітної
плати під час перебування у трудових
відносинах; в акті перевірки інспекції
праці встановлено порушення трудового
законодавства в частині оформлення
трудового договору , але не встановлено
факту дійсного терміну перебування
ОСОБА_2 в трудових відносинах та оплати
праці, такі ж обставини зазначені і в
постанові прокурора про порушення
провадження про адміністративне
правопорушення у відношенні ОСОБА_1 від
12.09.2011 року; також не встановлено у
постанові Ленінського районного суду
м.Полтави від 09.11.2011 року притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності саме за порушення
трудового законодавства у відношенні
ОСОБА_2, на яку посилався суд у своїй
ухвалі про відмову у перегляді рішення,
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
підлягають стягненню 243, 60 грн. судового
збору.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ФОП ОСОБА_1 про стягнення середнього
заробітку за час затримки належних
виплат при звільненні та стягнення
заробітної плати під час перебування у
трудових відносинах.

Керуючись ст.ст. 303; п.п.3,4 ч.1, ч. 2
ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду Полтавської області від 25 липня 2012
року - скасувати. Постановити нове
рішення, яким у задоволенні ОСОБА_2 до
фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки належних виплат при
звільненні та стягнення заробітної
плати під час перебування у трудових
відносинах - відмовити за
недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243,
60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
П.М. Карнаух

Судді:
Т.О. Кривчун

Ю.В. Дряниця

згідно:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області
П.М.Карнаух