Справа № 569/3259/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання
Герасимчук М.М.

за участі представника позивача
Холодар К.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом державного підприємства з
питань поводження з відходами як
вторинною сировиною (державного
підприємства "Укрекоресурси") до ОСОБА_3
про розірвання договору оренди
індивідуально визначеного рухомого
майна та витребування майна,
отриманого на підставі договору, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Укрекоресурси",
звернувшись до суду, просить розірвати
договір №4/10-07 оренди індивідуально
визначеного рухомого майна, що
належить до державної власності,
укладений 07 липня 2010 року між Державною
компанією з утилізації відходів як
вторинної сировини "Укрекокомресурси"
Кабінету Міністрів України,
правонаступником якої є позивач, як
орендодавцем, та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3, як орендарем.

Просить витребувати в ОСОБА_4 та
передати державному підприємству
"Укрекоресурси" індивідуально
визначене рухоме майно загальною
вартістю 99246 грн., отримане на підставі
договору від 07.07.2010 р. №4/10-07, згідно
переліку цього майна, наведеного
представником позивача у заяві про
уточнення позовних вимог.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
орендар систематично не виконувала
умови договору щодо внесення орендної
плати за користування майном, чим
порушила умови договору та норми
чинного цивільного законодавства. У
зв'язку із зазначеним, на думку
позивача, договір оренди має бути
достроково розірваний за рішенням суду
з підстави істотного порушення умов
договору орендарем, яка продовжує
користуватися майном, переданим їй в
оренду, однак орендну плату не вносить.
Відтак, несплата протягом тривалого
часу орендної плати є істотним
порушенням умов договору.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги свого довірителя
підтримала та з мотивів, наведених у
позовній заяві, а також у заяві про
уточнення позовних вимог, просить
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала та з
мотивів, наведених нею у письмовому
запереченні проти позову, просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
за їх безпідставністю. Зазначила, що
договір оренди від 07.07.2010 р. №4/10-07 має
всі ознаки фіктивності, оскільки її
довірителька цей документ не
підписувала, а відтак, не могла укласти
з позивачем такий правочин. Крім того,
зауважила, що ОСОБА_4 ніколи не вносила
орендної плати за користування нібито
орендованим майном, оскільки такого
майна від позивача не отримувала.
Згідно пунктів 3.1, 3.2 договору оренди,
строк його дії закінчився 31 грудня 2010
року, і навіть за умови, що сторони за
взаємним погодженням продовжили його
дію до 31 грудня 2011 року, на даний час
договір припинив свою дію, а тому, на
думку представника відповідача, не
може бути розірваний.

З'ясувавши обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити з таких підстав.

На підставі поданих сторонами та
досліджених судом копій документів
встановлено, що 07 липня 2010 року між
Державною компанією з утилізації
відходів як вторинної сировини
"Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів
України, правонаступником якої є
Державне підприємство "Укрекоресурси"
(а.с.7 - 37), як орендодавцем, та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3, як
орендарем, було укладено договір №4/10-07
оренди індивідуально визначеного
рухомого майна, що належить до
державної власності, з визначеним у
додатку №1 до вказаного договору
переліком майна, що передається ДК
"Укрекокомресурси" в строкове платне
користування ФОП ОСОБА_4, а також з
додатком №2 до договору - Актом від 07
липня 2010 року приймання-передачі
індивідуально визначеного рухомого
майна (а.с.41 - 46).

На вимогу суду, в силу положень ч.2 ст.64
ЦПК України, подати оригінал
письмового доказу - договору оренди від
07.07.2010 р. №4/10-07, представник позивача
вказала на наявну в матеріалах справи
копію протоколу виїмки та огляду від 22
березня 2011 року (а.с.47 - 49), з якого
вбачається, що спірний договір (з двома
додатками до нього) був вилучений
працівниками міліції під час
проведення досудового слідства.

Разом з тим, представник відповідача
ствердила, що її довіритель не
підписувала жоден із примірників
договору оренди від 07.07.2010 р. №4/10-07,
індивідуально визначеного рухомого
майна за цим договором не отримувала,
орендної плати за користування майном
позивачеві не вносила, а
підприємницьку діяльність припинила
ще в грудні 2011 року, при чому прибутків
від цієї діяльності за період з 01 липня
2008 року до 06 вересня 2011 року взагалі не
отримувала, що вбачається з копії
ухвали Господарського суду
Рівненської області від 21 грудня 2011
року (а.с.60, 61) та з копії довідки від
06.09.2011 р. №1255/17-100/НОМЕР_1 Державної
податкової інспекції у м.Рівне "Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 за період з 01.07.2008 р. по
06.09.2011 р." (а.с.75).

Статтею 203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
серед яких, зокрема передбачено, що:

волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Проте позивач, в обґрунтування своїх
позовних вимог, не довів, що між
сторонами дійсно було вчинено правочин
- договір №4/10-07 оренди індивідуально
визначеного рухомого майна, що
належить до державної власності, від 07
липня 2010 року, оскільки представник
відповідача заперечила факт
підписання договору її довірителькою,
а позивач оригіналу цього документа
суду не надав, причому не навів вагомих
доказів, чому до цього часу
підприємство не володіє оригіналом
(примірником) спірного договору, котрий
мав бути повернутий правоохоронними
органами.

Виходячи з вищенаведених норм
цивільного законодавства,
встановлених обставин справи і
визначених відповідно до них
правовідносин, суд приходить до
висновку, що позов до задоволення не
підлягає, оскільки судом встановлена
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги, а
відтак, у задоволенні позову слід
відмовити за недоведеністю позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити, за недоведеністю позовних
вимог, у задоволенні позову державного
підприємства з питань поводження з
відходами як вторинною сировиною
(державного підприємства
"Укрекоресурси") до ОСОБА_3 про
розірвання договору оренди
індивідуально визначеного рухомого
майна та витребування майна,
отриманого на підставі договору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд.

Головуючий: