Справа № 161/9570/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/1403/14 Категорія: 19 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: представника відповідача -
Гончарової Л.О.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
заявою представника відповідача ПАТ
«БМ Банк» - Гончарової Лариси
Олександрівни про застосування
правових наслідків недійсності
договору іпотеки у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»,
ОСОБА_5 про визнання недійсним договору
іпотеки від 31.08.2008 року, за апеляційною
скаргою представника відповідача ПАТ
«БМ Банк» - Гончарової Лариси
Олександрівни на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2014 року
відмовлено в задоволенні заяви
представника відповідача ПАТ "БМ Банк" -
Гончарової Л.О. про накладення арешту
на предмет застави у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства "БМ Банк",
ОСОБА_5 про визнання недійсним договору
іпотеки від 31.08.2008 року.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «БМ Банк» - Гончарова
Л.О., покликаючись на незаконність та
необґрунтованість ухвали суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила скасувати ухвалу суду та
постановити нову, якою накласти арешт
на заставне майно - квартиру АДРЕСА_1.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ПАТ «БМ Банк» -
Гончарова Л.О. підтримала апеляційну
скаргу з підстав в ній наведених.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає
апеляційну скаргу безпідставною.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
червні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ПАТ «БМ Банк» та
ОСОБА_5 про визнання недійсним договору
іпотеки №4/44/310408 від 31.03.2008 року.

24 вересня 2013 року представником
відповідача ПАТ «БМ Банк» Гончаровою
Л.О. подано до Луцького міськрайонного
суду заяву про накладення арешту на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 в порядку
ст.1057-1 ЦК України.

25 вересня 2013 року Луцьким
міськрайонним судом постановлено
ухвалу про накладення арешту на
вищезазначену квартиру в порядку
забезпечення позову, яка скасована
ухвалою апеляційного суду від 03 квітня
2014 року, а заяву представника
відповідача про накладення арешту на
нерухоме майно в порядку ст.1057-1 ЦК
України передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 09 грудня 2013 року позов ОСОБА_4 до ПАТ
«БМ Банк», ОСОБА_5 про визнання договору
іпотеки недійсним задоволено. Визнано
недійсним договір іпотеки від 31.03.2008
року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ТзОВ «БМ Банк», предметом
якого є квартира за адресою АДРЕСА_3 в
м.Луцьку, яка належить на праві
спільної сумісної власності.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25.07.2014 року у
задоволенні заяви представника
відповідача ПАТ «БМ Банк» Гончарової
Л.О. про накладення арешту в порядку
ст.1057-1 ЦК України відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви
відповідача, суд першої інстанції
виходив з того, що правовідносини між
сторонами виникли до набрання чинності
Законом України від 02.10.2012 року, яким
Цивільний кодекс України доповнено
новою статтею 1057-1, тому положення цієї
статті щодо правових наслідків
недійсності кредитного договору та
договору застави не можуть
застосовуватись.

Відповідно до ч.5 ст.1057-1 ЦК України
визнаючи недійсним договір застави,
який забезпечував виконання
зобов'язання позичальника за кредитним
договором, суд за заявою кредитодавця
накладає арешт на майно, яке було
предметом застави. Такий арешт
підлягає зняттю після виконання
зобов'язання повернути кредитодавцю
кошти за кредитним договором, а у разі
визнання кредитного договору
недійсним - після виконання
зобов'язання повернути кредитодавцю
кошти в розмірі, визначеному судом
відповідно до частини першої цієї
статті.

Судом враховано, що вказаною нормою
доповнено ЦК України згідно із Законом
України від 02.10.2012 року, який вступив в
дію з 04.11.2012 року.

Частиною 5 статті 1057-1 ЦК України
встановлена відповідальність
іпотекодавця, яка не була передбачена
на час укладення оспорюваного
правочину, тому суд правильно
застосував ст. 5 ЦК України, за змістом
ч.2 якої - акт цивільного законодавства
не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або
скасовує цивільну відповідальність
особи.

У зв'язку з цим, заява апелянта про
накладення арешту на майно, яке є
предметом договору іпотеки від 23.03.2008
року не підлягає задоволенню.

Ухвала суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ПАТ «БМ Банк» - Гончарової
Лариси Олександрівни відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: