АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2569/14
у І інстанції Гонтар Д.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Полікарпової О.М.,

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 21 липня 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_5, про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

у липні 2013 року позивач звернувся з
вказаним позовом до суду посилаючись
на те, що на підставі кредитного
договору № 010/04-02/2371-2 від 23 вересня 2009
року з додатком № 1 до нього, укладеного
на підставі генеральної кредитної
угоди № 010/04-02/2371 від 12 вересня 2008 року
та додаткової угоди до неї № 010/04-02/2371-1
від 23 вересня 2009 року, між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
позивач, та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 останній
отримав кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії з
встановленням кредитного ліміту в
розмірі 700000 гривень під 28 % річних
строком до 10 вересня 2010 року, 12 вересня
2008 року в забезпечення договору між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
12/04-02/2371/1 від 12 вересня 2008 року з
додатковою угодою № 12/04-02/2371/1-1 від 23
вересня 2009 року, свої зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_5 не виконав,
господарським судом Херсонської
області були прийняті рішення щодо
стягнення з нього заборгованості за
кредитним договором, ці рішення
виконані частково, у позові поставлено
питання про стягнення з ОСОБА_3 на
користь позивача як з поручителя
заборгованості за вищезазначеним
кредитним договором в розмірі 1220537,11
гривні.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Херсона від 21 липня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково,
ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 010/04-02/2371-2 від 23 вересня 2009 року,
укладеним в рамках генеральної
кредитної угоди № 010/04-02/2371 від 12
вересня 2008 року з додатковою угодою №
010/04-02/2371-1 від 23 вересня 2009 року в
розмірі 999790,16 гривні, вирішено питання
щодо стягнення судових витрат, у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду просив його скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, оскільки
позивачем не надано належних доказів
про направлення на адресу відповідачки
вимоги-претензії щодо виконання
боргових зобов'язань, а тому позовну
заяву до суду подано передчасно.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, ст. ст. 598, 599
Кодексу визначено, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. ст. 553, 554
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Як вбачається з матеріалів справи
12 вересня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
позивач, та приватним підприємцем
ОСОБА_5 було укладено генеральну
кредитну угоду № 010/04-02/2371 з додатковою
угодою до неї № 010/04-02/2371-1 від 23 вересня
2009 року, на підставі якої між сторонами
було укладено кредитний договір №
010/04-02/2371-2 від 23 вересня 2009 року з
додатком № 1 до нього, за яким останній
отримав кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії з
встановленням кредитного ліміту в
розмірі 700000 гривень під 28 % річних
строком до 10 вересня 2010 року, 12 вересня
2008 року в забезпечення договору між
вказаною банківською установою та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
12/04-02/2371/1 від 12 вересня 2008 року з
додатковою угодою № 12/04-02/2371/1-1 від 23
вересня 2009 року, п. 4.1 договору поруки
передбачено, що порука припиняється,
якщо Банк в межах трирічного терміну з
дня настання строку виконання
боргового зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК
України), рішеннями господарського
суду Херсонської області від 28 квітня
2011 року, 16 травня 2011 року, 04 вересня 2012
року з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 стягнуто заборгованість за
кредитним договором, рішення у повному
обсязі виконані не були і
заборгованість за договором лишилася
не погашеною, про заборгованість
ОСОБА_3 повідомлялася 31 травня 2013 року
та 18 липня 2013 року, з даним позовом до
суду позивач звернувся 30 липня 2013 року
(а.с. 2, 6-25, 28-29, 64-86).

У п. 24 постанови № 5 пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову.

Таким чином, оскільки інших доводів, у
тому числі щодо правильності розміру
заборгованості, апеляційна скарга не
містить, колегія суддів приходить до
висновку, що скаргу слід відхилити,
рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 21 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _