АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 634/489/14-ц
Провадження № 22-ц/790/4979/14
Головуючий 1-ї ін-т. - Нестеренко О.С.
Категорія - витребування дитини
Доповідач - Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Бровченко І.О., Піддубного Р.М.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Сахновщинського районного
суду Харківської області від 06 травня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у
справах дітей Кегичівської районної
державної адміністрації, Орган опіки
та піклування в Кегичівській селищній
раді Харківської області про
відібрання малолітньої дитини у батька
та визначення місця проживання
малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року позивач звернулася до
суду з дійсним позовом, у якому просила
відібрати малолітню дитину - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька - ОСОБА_4 та
повернути його матері за місцем її
проживання: с. Артемівка Кегичівського
району Харківської області. Також
просила виначити місцем проживання
ОСОБА_6 місце проживання його матері -
ОСОБА_5: АДРЕСА_1.

В обґрунтування посилалась на те, що з
2008 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син,
ОСОБА_6. 08 квітня 2014 року шлюб між
сторонами було розірвано.

Ще до моменту розрівання шлюбу
відповідач без відповідної згоди на те
матері вивіз дитину до місця
проживання своїх батьків, у подальшому
не дозволяв їй бачитись із дитиною,
перешкоджав їх зустрічам.

У звязку із цим у квітні 2014 року вона
звернулась із відповідною заявою до
Служби у справах дітей Кегичівської
РДА, і розпорядженням Кегичівської РДА
від 15 квітня 2014 року № 73 місцем
проживання ОСОБА_6 було визначено місце
проживання його матері, позивача у
справі, зобов'язано відповідача
повернути дитину матері, що ОСОБА_4 не
виконано.

Рішенням Сахновщинського районного
суду Харківської області від 06 травня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_7
задоволено. Відібрано малолітню
дитину, ОСОБА_6, у батька ОСОБА_4,
повернуто його матері - ОСОБА_5 за її
місцем проживання: с. Артемівка
Кегичівський район Харківська область.
Визначено місце проживання
малолітньої дитини місцем проживання
його матері - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1
Також стягнуто з відповідача понесені
позивачем судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. В обгрунтування посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення , дослідивши матеріали
справи та обговоривши наведені в
скарзі доводи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2008
року по 08 квітня 2014 року (а.с.8,11).

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
суд керувався ст. 160, ч.1 ст. 162 СК України
та виходив з того, що Розпорядженням
Кегичівської РДА від 15 квітня 2014 року №
73 місце проживання малолітньої дитини,
ОСОБА_6, визначено з матір'ю, до того ж
відповідач по справі на момент
розгляду справи ніде не працював,
вчиняв хуліганські дії по відношенню
до ОСОБА_5 у присутності дитини. Позивач
разом з тим має постійну роботу,
схвальні відгуки з місця роботи та
проживання.

Доводи апеляційної скарги таких
висновків суду не спростовують.

ОСОБА_4 вказує, що у справі було невірно
визначено третю особу, а саме: рішення
про доцільність проживання
малолітнього ОСОБА_6 мала б приймати не
Кегичівська селищна рада, а орган опіки
та піклування Тавежнянської сільської
ради Сахновщинського району і саме він
мав бути залучений до участі у справі у
якості третьої особи.

Як вбачається із листів виконавчого
комітету Тавежнянської сільської ради
Сахновщинського району Харківської
області (а.с. 132) та Служби у справах
дітей Сахновщинської РДА Харківської
області (а.с. 130) малолітній ОСОБА_6 на
території с. Тавежня проживав зі своїм
батьком без реєстрації. Дитина
зареєстрована та мешкає на території с.
Шляхове Кегичівського району
Харківської області, а тому вирішення
питання доцільності його проживання
належить до компетенції Кегичівської
РДА. Отже ці аргументи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Рішенням комісії з питань захисту прав
дитини при РДА від 11 квітня 2014 року
(а.с.41) та розпорядженням Кегичівської
РДА Харківської області № 73 від 15
квітня 2014 року (а.с. 14) місцем проживання
ОСОБА_6 було визначено разом з матір'ю,
ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1

Приймаючи рішення про визначення місця
проживання дитини, суд першої
інстанції обґрунтовано врахував
наведені вище рішення, а також
відомості щодо місця роботи та життя
ОСОБА_5, її характеристику та стан
здоров'я дитини (а.с. 12,16-19,22).

До того ж принцип 6 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року
закріплює право малолітньої дитини не
бути розлученим із матір'ю, крім
виняткових випадків.

Посилання апелянта на те, що судом при
вирішенні справи не було застосовано
ст. 170 СК України, яка мала б бути
застосована, не ґрунтуються на законі,
оскільки застоування вказаної норми
можливе лише за наявності підстав
передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК
України або якщо залишення дитини у
батьків є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання.
Матріали справи не містять відомостей
про наявність таких умов.

Також ОСОБА_4 вказує, що він не був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи у суді першої
інстанції, що є порушенням норм
процесуального права.

Згідно п.4 ч.1 ст. 314 ЦПК України та ч.3 ст.
309 ЦПК України порушення норм
процесуального права може бути
підставою для зміни або скасування
рішення, лише якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
питання.

У справі, що розглядається, факт
неналежного повідомлення відповідача
про час та місце розгляду справи не
вплинув на правильність розгляду
справи по суті, а тому не може бути
підставою для зміни чи скасування
рішення.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суд ухвалив законне та
обґрунтоване рішення. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 160, ч.1 ст. 161, ч.1 ст. 162 СК
України, ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314,
ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сахновщинського районного
суду Харківської області від 06 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді -