Справа № 539/1362/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді -
Іващенка Ю. А.

при секретарі - Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лубни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Першої Лубенської державної
нотаріальної контори, реєстраційної
служби Лубенського міськрайонного
управління юстиції Полтавської
області, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва
недійсним та скасування державної
реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Першої Лубенської державної
нотаріальної контори, реєстраційної
служби Лубенського міськрайонного
управління юстиції Полтавської
області, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва
недійсним та скасування державної
реєстрації, мотивуючи тим, що згідно
свідоцтва про право власності на житло
від 10 грудня 1993 року №1767, виданого
органом приватизації виконкому
Лубенської міської ради, він, а також
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1.

В 2013 році він вирішив подарувати свою
частку у спільній сумісній власності, у
зв'язку з чим він та інші співвласники
звернулися до Реєстраційної служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції Полтавської області з заявою
про реєстрацію права власності.

Однак, 15 серпня 2013 року держаним
реєстратором йому було відмовлено у
державній реєстрації на тій підставі,
що в Реєстрі прав власності на нерухоме
майно вже наявний запис про державну
реєстрацію права власності на вказане
майно, зроблений на підставі свідоцтва
про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3.

Позивач вказує, що дійсно, ОСОБА_3
отримала у спадщину квартиру в будинку
АДРЕСА_1, однак не за номером 4 (чотири), а
за номером 1 (один). Яким чином та коли
була змінена нумерація квартири йому
невідомо.

Вважає, що він, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є
власниками квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності, штампами в паспортах,
довідкою КП «Лубенське МБТІ», довідкою
виконкому Лубенської міськради,
витягом з інвентарної справи.

Позивач вважає, що сталася помилка, що
заважає йому розпоряджатися належною
часткою у праві спільної сумісної
власності на квартиру.

На підставі викладеного, позивач
ОСОБА_1 прохав суд визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на квартиру АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_3 Першою Лубенською ДНК 17.11.2003
року та скасувати державну реєстрацію
2-х кімнатної квартири, що знаходиться
АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна
2499938, дата реєстрації 04.12.2003 року за
ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_7 прохали позов
задовольнити, обґрунтовували позов
обставинами, викладеними в позовній
заяві.

Відповідач Перша Лубенська державна
нотаріальна контора направила до суду
листа, у якому прохала розглядати
справу за відсутності свого
представника та винести рішення на
розсуд суду, у заяві також зазначалося,
що нотаріальна контора не є належним
відповідачем у даній справі та прохали
суд замінити неналежного відповідача
Першу Лубенську ДНК належним
відповідачем (а.с. 53). У судовому
засіданні 14.07.2014 року представник
відповідача Іщенко Г.К. прохала
вирішити спір на розсуд суду.

Відповідач реєстраційна служба
Лубенського міськрайонного управління
юстиції Полтавської області направив
до суду заперечення проти позовної
заяви, у яких вказав, що реєстраційна
служба не є належним відповідачем у
даній справі , оскільки ніяких прав
позивача не порушувала, а тому прохали
у задоволенні позову до реєстраційної
служби Лубенського міськрайонного
управління юстиції Полтавської
області відмовити та слухати справу за
відсутності їх представника. (а.с. 77-78). У
судовому засіданні 01.09.2014 р.
представник реєстраційної служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції Полтавської області Сергієнко
І.М. у задоволенні позову до
реєстраційної служби прохала
відмовити, пояснила, що у випадку
визнання свідоцтва недійсним повторно
отримати даний правовстановлюючий
документ на квартиру ОСОБА_3 не зможе,
вирішення виниклого питання у
безспірному порядку було б можливе у
випадку досягнення згоди між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 щодо переномерації квартири,
для чого сторонам необхідно було б
звертатися також і до КП Лубенського
МБТІ.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення
позову заперечувала. Пояснила, що
ніяких прав позивача не порушувала,
оскільки отримала свідоцтво про право
на спадщину згідно закону. Коли і як
проводилася переномерація квартир у їх
будинку їй не відомо. Фактично вони із
позивачем проживають у двох різних
квартирах та не претендують на
квартири один одного, а у разі визнання
виданого їй свідоцтва про право на
спадщину вона залишиться без
документа, що підтверджує її право
власності та буде порушено її право
власності. У позивача фактично
абонентські рахунки по сплаті
комунальних послуг відкриті не на
квартиру №4.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
судове засідання не з»явилися,
направили до суду заяви, у яких прохали
справу розглядати за їх відсутності
(а.с. 83-85).

Треті особи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судовому
засіданні 14.07.2014 року пояснили , що
вони є власниками квартир АДРЕСА_2
відповідно , при вирішенні спору
покладалися на розсуд суду. (а.с. 87, 101).

Представник третьої особи КП
Лубенське МБТІ Черевко О.О. в судовому
засіданні 25.07.2014 року при вирішенні
даної справи покладалася на розсуд
суду, пояснила, що у даному випадку
можливо у позасудовому порядку
захистити права сторін шляхом
проведення переномерації квартир , що
відноситься до компетенції органу
місцевого самоврядування, для чого
також необхідним є звернення
заінтересованої особи до КП Лубенське
МБТІ (а.с. 87, 110, 113).

З»ясувавши обставини справи на
підставі доказів, наданих особами, які
беруть участь у справі, суд вважає за
необхідне в задоволенні позову
відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами,
які беруть участь у справі, судом
встановлено, що в провадженні
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області перебувала справа
№ 539/4720/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
територіальної громади Лубенської
міської ради Полтавської області,
Державної реєстраційної служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції Полтавської області про
встановлення належності квартири та
визначення часток у праві власності на
квартиру.

Рішенням Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 09.01.2014 року визначено
розміри ідеальних часток ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у праві спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№1767 від 10 грудня 1993 року, виданого
органом приватизації виконавчого
комітету Лубенської міської ради на
квартиру АДРЕСА_1 рівними - по ? частині
за кожним із співвласників.

Факт належності вказаної квартири
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 також
підтверджується довідкою КП
«Лубенське МБТІ», згідно якої за
вказаними особами зареєстровано право
власності на спірну квартиру.

При цьому, в свідоцтві про право
власності на житло №2850 від 26 серпня 1994
року, виданому органом приватизації
виконавчого комітету м.Лубни на ім'я
ОСОБА_13 та ОСОБА_14, також зазначено
квартиру під номером АДРЕСА_1. Зі змісту
свідоцтва вбачається, що номер
квартири було змінено з №1 на №4. Така
зміна була посвідчена ТОВ «ВІКТОРІЯ»,
про що свідчить відповідна печатка та
запис про виправлення.

В подальшому на підставі вказаного
свідоцтва після смерті спадкодавця -
ОСОБА_14, її дочка, якою є відповідачка
по справі - ОСОБА_3, отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом від 17
листопада 2003 року на квартиру АДРЕСА_1.
На підставі вказаного свідоцтва про
право на спадщину за ОСОБА_3 04.12.2003 року
було зареєстровано право приватної
власності на дану квартиру №4.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа
має право на захист свого особистого
немайнового або майнового права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, яке реалізується шляхом
звернення до суду.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

Способом захисту порушеного права в
цій справі позивач обрав обрання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_1, видане ОСОБА_3 Першою
Лубенською ДНК 17.11.2003 року та
скасування державної реєстрації 2-х
кімнатної квартири, що знаходиться по
АДРЕСА_1, за ОСОБА_3

З технічної документації по будинку
АДРЕСА_1 вбачається, що хоча квартира,
співвласником якої на даний час є
позивач згідно свідоцтва про право
власності на житло №1767 від 10 грудня 1993
року, виданого органом приватизації
виконавчого комітету Лубенської
міської ради знаходиться під одним і
тим же номером 4 , що і квартира ,
належна ОСОБА_3 згідно свідоцтво про
право на спадщину за законом від 17
листопада 2003 року, разом із тим
вищевказані квартири фактично є
різними об»єктами права власності -
різними квартирами.

Таким чином , позивачем у позовних
вимогах щодо визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом на квартиру АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_3 Першою Лубенською ДНК 17.11.2003
року фактично ставиться питання про
припинення права власності ОСОБА_3 на
дане нерухоме майно , хоча позивач , як
вбачається за змісту позовної заяви та
пояснень у судовому засіданні , і не
претендує на неї.

Тобто між сторонами наявний спір щодо
належного номера належних їм на праві
власності різних квартир.

Правовстановлюючі документи , як то
свідоцтво про право на спадщину ,
посвідчують право власності особи на
конкретний об»єкт права власності , а
не на номер, під яким даний об»єкт
ідентифікується.

У зв»язку з чим суд вважає, що по справі
відсутні підстави для припинення права
власності відповідача ОСОБА_3 на
належну їй згідно свідоцтво про право
на спадщину за законом від 17 листопада
2003 року квартиру, тобто для визнання
даного свідоцтва недійсним.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Також і з підстав, визначених
параграфом 2 глави 16 розділу 4
Цивільного Кодексу України, позивачем
не доведено недійсність свідоцтва
про право на спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_3
Першою Лубенською ДНК 17.11.2003 року.

Крім цього, як пояснювали в судовому
засіданні представники КП Лубенське
МБТІ, реєстраційної служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції Полтавської області ,
заінтересованими особами не вживалися
заходи щодо забезпечення належної
ідентифікації спірного об»єкта та
присвоєння йому індивідуального
ідентифікуючого номеру.

З матеріалів справи вбачається, що не
оспорювалося і свідоцтво про право
власності на житло №2850 від 26 серпня 1994
року, видане органом приватизації
виконавчого комітету м.Лубни на ім'я
ОСОБА_13 та ОСОБА_14, на підставі якого
було видане ОСОБА_3 спірне свідоцтво
про право на спадщину за законом.

Порядок виправлення технічних помилок
у державному реєстрі прав встановлено
ст. 27 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», за якою у разі
виявлення у свідоцтві про право
власності на нерухоме майно та/або
витязі з Державного реєстру прав
технічної помилки, допущеної
державним реєстратором,
заінтересована особа письмово
повідомляє у п'ятиденний строк про це
державного реєстратора, який
перевіряє відповідність відомостей
Державного реєстру прав інформації,
що міститься у заяві про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень.
Якщо факт невідповідності
підтверджено, державний реєстратор
безоплатно виправляє допущену помилку
в день надходження повідомлення.
Виправлення технічної помилки у
записах Державного реєстру прав, що
була допущена не з вини державного
реєстратора, здійснюється за плату.

У разі виявлення технічної помилки,
допущеної у записах Державного реєстру
прав, державний реєстратор у
п'ятиденний строк письмово повідомляє
про це заінтересовану особу.

Заінтересована особа протягом п'яти
робочих днів з дня отримання від
державного реєстратора повідомлення
про допущення технічної помилки у
записах Державного реєстру прав
повинна звернутися до нього із заявою
про виправлення такої помилки.

Якщо виправлення технічної помилки
може завдати шкоди чи порушити права та
законні інтереси правонабувачів або
третіх осіб, які використовували
відповідні реєстраційні записи,
державний реєстратор у п'ятиденний
строк письмово повідомляє таких осіб
про виправлення технічної помилки.

Також даних про те, що позивач
звертався до реєстраційної служби в
порядку ст. 27 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та йому
було правомірно відмовлено, матеріали
справи не містять.

Враховуючи відсутність підстав для
задоволення позову в частині визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_1, видане ОСОБА_3 Першою
Лубенською ДНК 17.11.2003 року , не
підлягають до задоволення і похідні
вимоги щодо скасування державної
реєстрації 2-х кімнатної квартири, що
знаходиться по АДРЕСА_1, реєстраційний
номер майна 2499938, дата реєстрації 04.12.2003
року за ОСОБА_3

Крім цього, позовні вимоги щодо
скасування державної реєстрації
квартири не підлягають задоволенню
також і з наступних підстав.

Так, Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» повноваження
щодо скасування державної реєстрації
об»єктів нерухомого майна покладено
на спеціально створені для цього
державні органи. Вказані функції та
повноваження не можуть перебирати на
себе інші органи державної влади, в
тому числі і суд. Тому заявлення
позовних вимог щодо скасування
державної реєстрації не є належним
способом захисту права, оскільки суд не
може перебирати на себе повноваження
щодо скасування державної реєстрації
права власності, здійснення яких
законом покладено на спеціальні
державні органи. У межах заявлених
позовних вимог та у встановленому
законом порядку суд може лише
зобов»язати суб»єктів відповідних
цивільно - правових відносин вчинити
певні дії, що відносяться до їх
компетенції.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої
Лубенської державної нотаріальної
контори, реєстраційної служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції Полтавської області, ОСОБА_3
про визнання свідоцтва недійсним та
скасування державної реєстрації -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Іващенко Ю. А.