АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/6994/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1679/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі: Дубовій М.В.,

з участю апелянта та представників
сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення пені, додаткових витрат та
моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_1, звертаючись до
суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
пені, додаткових витрат та моральної
шкоди вказував, що 20 грудня 2010 року між
ними був укладений договір
купівлі-продажу майнових прав, за яким
відповідач передає у власність
позивача майнові права на квартиру
АДРЕСА_1, а позивач сплачує їх вартість.
Попри сплату позивачем вартості
об"єкту в повному обсязі, будинок в
експлуатацію в II кварталі 2011 року, як це
було передбачено в договорі, зданий не
був, що змусило позивача разом із сім'єю
винаймати житло та нести додаткові
витрати, що склали за період з 01.07.2011 по
01.03.2014 року 64000 грн., які він просив
стягнути з відповідача. За умовами
договору у випадку прострочення
виконання зобов'язань в частині
порушення термінів здачі в
експлуатацію квартири більше як на
шість місяців відповідач зобов'язаний
сплатити пеню в розмірі 0,05 % за кожен
місяць прострочення від суми фактично
сплачених коштів, тому просив стягнути
пеню в сумі 12060,80 грн. за період з 01.07.2011
по 01.03.2014 р. Крім того, 5 липня 2013 року
між цими ж сторонами був укладений
договір купівлі-продажу майнових прав,
предметом якого є передача
відповідачем у власність позивача
майнових прав на нежитлове
господарське приміщення АДРЕСА_2, а той
сплачує їх вартість. Відповідач своєю
бездіяльністю внаслідок не
завершення будівництва житла, відмови
надати документи, що підтверджують
майнові права позивача на об'єкти
будівництва, заподіяв йому моральну
шкоду, яку оцінив у 60000 грн. та просив
стягнути.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 26 червня
2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення таким, що ухвалене з неповним
з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов повністю. На
думку апелянта висновок суду про
недоведеність факту понесення
позивачем додаткових витрат в сумі 64000
грн. є хибним, оскільки суд не вирішив
клопотання позивача про долучення
письмових доказів та виклик свідка, не
дав належної оцінки договору оренди
житла. Також суд безпідставно не
прийняв до уваги його доводів про
наявність заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права та процесуального
права.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення сторін, не застосував
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, допустив порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
оспорюване рішення підлягає
скасуванню в частині відмови у
стягненні пені з ухваленням нового
рішення.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що у
стягненні пені слід відмовити з
підстав пропущення позовної давності,
умовами договорів не передбачено
стягнення моральної шкоди за неналежне
виконання договірних зобов'язань, а
понесення додаткових витрат з вини
відповідача позивачем не доведено.

Проте у повному обсязі погодитися з
цими висновками не можна.

Встановлено, що 20 грудня 2010 року між
сторонами укладено договір
купівлі-продажу майнових прав, за яким
відповідач передає у власність
позивача майнові права на квартиру
АДРЕСА_1, а позивач сплачує їх вартість.
Пунктом 1.3. договору передбачено
термін здачі будинку в експлуатацію -
ІІ квартал 2011 року.

05 липня 2013 року цими ж сторонами
укладено договір купівлі-продажу
майнових прав, предметом якого є
передача відповідачем у власність
позивача майнових прав на нежитлове
господарське приміщення АДРЕСА_2 а той
сплачує їх вартість.

Станом на 25.08.2011 року позивач належно
виконав свої зобов'язання за договором
від 20.12.2010 року - повністю сплатив
вартість майнового права - 753830 грн.
згідно пункту 3.1. угоди.

Пунктом 4.5 договору від 20.12.2010 р.
встановлено, що у випадку прострочення
виконання своїх зобов'язань в частині
порушення термінів здачі в
експлуатацію об'єкта більше ніж на 6
місяців, відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі 0,05 % за кожен місяць
прострочення від суми фактично
сплачених позивачем коштів.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
оспорюються сторонами.

Висновок суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для стягнення
моральної шкоди є обґрунтованим,
оскільки відповідно до ст. 611 ЦК у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування моральної шкоди. Як
встановлено судом, ні умовами
укладених договорів між сторонами, ні
законодавством, що врегульовує ці
договірні правовідносини, не
передбачено стягнення моральної шкоди
за невиконання чи неналежне виконання
своїх обов'язків сторонами.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги
щодо необґрунтованості висновку суду
про недоведеність факту понесення
витрат на оренду житла, колегія суддів
виходить з такого.

В силу статті 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню в цей строк (термін)
(ч.1 ст. 530 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки). Збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі (ч.ч.1-3 ст.
22 ЦК).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

В силу ч.2 ст. 612 ЦК боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за
завдані простроченням збитки.

За змістом ч.2 ст. 623 ЦК обов'язок
доказування розміру збитків, завданих
порушенням зобов'язання, покладено на
кредитора.

Згідно договору оренди житла від 25.12.2010
року орендодавець ОСОБА_3 надав у
оплатне користування позивачу
квартиру АДРЕСА_3 на строк 1 рік з
можливістю продовження строку дії
договору на той же строк і тих самих
умовах.

Разом з тим, зазначений договір оренди
не підтверджує факт його належного
виконання сторонами, а також розмір
витрат, понесених позивачем у зв'язку з
цим.

В суді першої інстанції представник
позивача висловився про можливість
підтвердження цих обставин
орендодавцем ОСОБА_3, проте клопотання
про допит в якості свідка орендодавця
не заявлялося, а таке клопотання в
апеляційному суді в подальшому було
зняте представником позивача.

Крім того, позивач та члени його сім'ї
зареєстровані в квартирі АДРЕСА_4,
власником 1/3 частини якої є донька
позивача ОСОБА_4, що підтверджується
копією паспорта позивача та договором
купівлі-продажу від 15.03.2011 року.

Таким чином всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК
України попри обов'язок доказування
розміру збитків, завданих відповідачем
внаслідок порушенням зобов'язання,
позивачем не представлено достатніх
та допустимих доказів на
підтвердження факту понесення витрат
на оренду житла.

Тому обґрунтованим є висновок суду про
недоведеність цієї обставини
позивачем та відмову у позові в частині
стягнення понесених витрат.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи
апеляційної скарги щодо помилковості
висновку суду про пропуск позовної
давності за вимогами про стягнення
пені.

Як встановлено апеляційним судом,
сертифікатом серії ІУ № 58 від
07.11.2013 року, виданого ДАБК України,
засвідчено відповідність закінченого
будівництвом багатоквартирного
житлового будинку з вбудованими
офісними приміщеннями та приміщеннями
з обслуговування населення по вул.
Паркова, 2/2 в м. Хмелницькому проектній
документації та підтверджено його
готовність до експлуатації, тобто, свої
обов'язки щодо введення будинку в
експлуатацію відповідач виконав лише
07.11.2013 року.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня (у даному
спорі з першого місяця) прострочення й
доки зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК
України).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Правова природа пені така, що строк
позовної давності щодо її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Таким чином заявлені вимоги в частині
стягнення пені слід задовольнити
частково - стягненню підлягає пеня за
період з 08.04.2013 року (в межах 1-річної
позовної давності з врахуванням
звернення до суду 08.04.2014 року) по 07
листопада 2013 року в сумі 2638,40 грн.: 753830
грн. х 0,05 % = 376,92 х 7 місяців = 2638,40 грн.

У решті рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

В силу ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
понесені останнім судові витрати на
сплату судового збору в сумі 351,20 грн.
(229,40 грн. + 121,80 грн.).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
26 червня 2014 року в частині відмови у
стягненні пені скасувати та ухвалити
нове рішення.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2638,40 грн. пені.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 351,20
грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції: Карплюк
О.І. Провадження № 22-ц/792/1679/14

Доповідач: Грох Л.М.
Категорія: 19