Справа № 727/2938/14-ц
Провадження № 2/727/933/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючого судді:
Чебан В.М.

при секретарі:
Руснак І.Д.

з участю представника позивачки
ОСОБА_1

з участю третьої особи
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, де третьою особою
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні позивачки є ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, де третьою особою є
Шевченківський відділ управління
державної міграційної служби України
в м. Чернівці про розірвання договору
найму житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку та виселення, -

в с т а н о в и
в:

Позивачка ОСОБА_3, де третьою
особою на стороні позивачки без
самостійних позовних вимог є ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про
розірвання договору найму житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку та виселення до відповідача
ОСОБА_4, де третьою особою зазначений
Шевченківський відділ управління
державної міграційної служби України
в м. Чернівці.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
вона ОСОБА_3, є власницею житлового
приміщення по АДРЕСА_1 згідно
договору дарування від 04 жовтня 2007
року та свідоцтва на право власності. В
даному будинку, позивачка
зареєстрована та проживає.

В даному будинку згідно довідки
№691 від 22.02.2014 року КЖРЕП №5 також
зареєстрований ОСОБА_5.

30.10.2006 року між колишнім власником
будинку ОСОБА_2 та відповідачем по
справі ОСОБА_4 був укладений договір
найму житлового приміщення. Даний
договір підписаний сторонами, а також
начальником КЖРЕП №5. Пунктом 4
договору зазначено що договір
укладений на невизначений термін.
Пунктом 7 договору зазначено що він
може бути достроково розірваний.

Як вказує позивачка, 19 вересня 2012
року вона уклала шлюб з громадянином
ОСОБА_6, який на даний час не
зареєстрований в даному будинку у
зв'язку з тимчасовим проживанням в
іншому місці. Однак, на даний час
позивачка та чоловік мають намір
проживати разом однією сім'єю в будинку
по АДРЕСА_1, та не бажають щоб в даному
будинку за договором найму також
проживав і наймач ОСОБА_5. Крім того,
позивачка має намір вселити в будинок
свою матір ОСОБА_2 як члена сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України
вказаний договір найму є строковим та
встановлено максимальний строк дії
вказаного договору - 5 років.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК
України договір найму може бути
розірваний на вимогу наймодавця у разі
необхідності використання житла для
проживання самого наймодавця та членів
його сім'ї.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Крім того, згідно з положеннями
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання» реєстрація місця
проживання є лише фактом,
підтверджуючим місцезнаходження особи
і ніяким чином не може вплинути на
володіння власною нерухомістю, право
на яке документально підтверджено в
установленому законодавством порядку.

Як вказує позивачка вона
неодноразово зверталася до
відповідача з вимогою виселитись з
даного приміщення. Дану обставину може
підтвердити ОСОБА_2, яка була свідком
цього. На її вимоги про добровільне
виселення та зняття з реєстраційного
обліку відповідач не реагує.

Також, стаття 68 ЖК України, вказує
що наймач зобов'язаний вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги. Аналогічні вимоги містяться і
в договорі найму житлового приміщення
укладеного з відповідачем, де в п. Ж
вказано що наймач зобов'язується
щомісяця вносити плату за
користуванням приміщенням і послуги,
що надаються, телефон, електроенергію
не пізніше 10 числа кожного місяця.
Однак, як вказує позивачка, відповідач
не вносить жодної оплати ні за
користування житлом, а ні за комунальні
послуги. Вказана обставина
підтверджується квитанціями про
оплату комунальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.825 ЦК України,
встановлено що договір найму житла
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу наймодавця у разі невнесення
наймачем плати за житло за шість
місяців, якщо договором не
встановлений більш тривалий строк, а
при короткостроковому наймі - понад два
рази.

Як вказує позивачка, проживання
відповідача за відповідною адресою
тягне за собою тільки зайву сплату
комунальних послуг, що лягає тягарем на
інших осіб зареєстрованих за даною
адресою, та порушує право позивачки як
власниці квартири.

На основі викладеного позивачка
просить розірвати договір найму
житлового приміщення від 30.10.2006 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
виселити ОСОБА_4 з житлового будинку по
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення, зобов'язати Шевченківський
відділ УДМС України в м.Чернівці зняти
з реєстраційного обліку ОСОБА_4
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Представники позивачки в судовому
засіданні дав пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві та просив
їх задовольнити Не заперечував щодо
винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про день, час та
місце розгляду даної справи в суді, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
у зв'язку з чим суд вважає можливим
розглядати справу в його відсутність
та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи
Шевченківського відділу управління
державної міграційної служби України
в м. Чернівці в судове засідання не
з'явився, про причини своєї неявки суд
не повідомив, належним чином
повідомлявся про місце, час та дату
розгляду даної справи в суді, у зв'язку
з чим суд вважає за можливе розглядати
справу у їх відсутність.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2
як свідок вказала, що відповідача по
справі ОСОБА_4 вона знає вже біля
п'ятнадцяти років. 30.10.2006 року між нею
та відповідачем ОСОБА_4 був укладений
договір найму житлового приміщення.
Після укладення договору найму
декілька місяців ОСОБА_4 платив
орендну плату, а в подальшому перестав
платити і не платить до даного часу.
Також ОСОБА_2 вказала, що
вона була свідком того, як позивачка
зверталася до відповідача з вимогою
виселитись з спірного приміщення в
листопаді 2013 року, однак останній
категорично відмовився і
відмовляється по даний час.

Як третя особа по справі - ОСОБА_2
позовні вимоги вважала обґрунтованими
та просила їх задовольнити.

Суд заслухавши пояснення
представника позивачки, свідка,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позовні вимоги підлягають
до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власницею житлового приміщення по
АДРЕСА_1 згідно договору дарування від
04 жовтня 2007 року та свідоцтва на право
власності. В даному будинку позивачка
зареєстрована та проживає, що
підтверджується копіями паспорта,
договору дарування та свідоцтва про
право власності на будинок. ( а.с. 11-13).

В даному будинку згідно довідки №691
від 22.02.2014 року КЖРЕП №5 зареєстровані
ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5. ( а.с. 14).

Як вбачається з типового договору
найму власного житлового приміщення,
30.10.2006 року між колишнім власником
будинку ОСОБА_2 та відповідачем по
справі ОСОБА_4 був укладений договір
найму житлового приміщення. Даний
договір підписаний сторонами та
начальником КЖРЕП №5. Як зазначено в
п. 4 договору він укладений на
невизначений термін. Пунктом 7 договору
зазначено що він може бути достроково
розірваний. ( а.с. 15).

19 вересня 2012 року позивачка уклала
шлюб з громадянином ОСОБА_6 (а.с.16).

Той факт, що відповідач ОСОБА_4
категорично відмовляється виселятися
зі спірного приміщення та тривалий
час не сплачує комунальні послуги
підтвердила в судовому засіданні
ОСОБА_2 допитана в якості свідка.

Згідно ст. 41 Конституції України -
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно ст. 316 ЦК України право
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.
810 ЦК України за договором найму
(оренди) житла одна сторона - власник
житла (наймодавець) передає або
зобов'язується передаги другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

Згідно ст. 108 ЖК України зазначено що
договір найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду може бути розірвано на
вимогу наймодавця лише з підстав,
установлених законом, і тільки в
судовому порядку, крім випадків
виселення з будинків, що загрожують
обвалу.

Відповідно до ст. 821 ЦК України -
договір найму житла укладається на
строк, встановлений договором. Якщо у
договорі строк не встановлений,
договір вважається укладеним на п'ять
років. Отже, максимальний строк
оспорюваного договору відповідно до
ч. 1 ст. 821 ЦК України сплив.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЖК України -
укладений на визначений строк
договір найму жилого приміщення в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, припиняється після
закінчення цього строку, і його може
бути продовжено лише за угодою між
наймачем і наймодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 ЖК України -
якщо договір найму укладено без
зазначення строку, новий власник
будинку (квартири) вправі вимагати
його розірвання у випадках і в
порядку, передбачених статтею 168 цього
Кодексу.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК
України договір найму може бути
розірваний на вимогу наймодавця у разі
необхідності використання житла для
проживання самого наймодавця та членів
його сім'ї.

При цьому, згідно з положеннями
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання» реєстрація місця
проживання є лише фактом,
підтверджуючим місцезнаходження особи
і ніяким чином не може вплинути на
володіння власною нерухомістю, право
на яке документально підтверджено в
установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивачка
зверталася до відповідача з вимогою
виселитись з спірного приміщення,
однак на вимоги позивачки про
добровільне виселення та зняття з
реєстраційного обліку відповідач не
реагує, що підтвердила в судовому
засіданні ОСОБА_2 допитана в якості
свідка.

Також, відповідно до ст. 68 ЖК
України - наймач зобов'язаний вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Однак, як вказує позивачка в
позовній заяві та ствердила свідок
ОСОБА_2 в судовому засіданні,
відповідач декілька місяців після
укладення договору платив орендну
плату, а в подальшому перестав платити,
також він не платить за комунальні
послуги, вказана обставина також
підтверджується квитанціями про
оплату комунальних послуг, в яких
вбачається що платником є ОСОБА_2 ( а.с.
17-19).

Отже, проживання відповідача за
вищевказаною адресою тягне за собою
зайву сплату комунальних послуг, що
лягає тягарем на інших осіб
зареєстрованих за даною адресою, та
порушує право позивачки як власника
квартири.

Відповідно до ч.2 ст.825 ЦК України,
встановлено що договір найму житла
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу наймодавця у разі невнесення
наймачем плати за житло за шість
місяців, якщо договором не
встановлений більш тривалий строк, а
при короткостроковому ноймі - понад два
рази.

Статтею 826 ЦК України передбачено
що у разі розірвання договору найму
житла наймач та інші особи, які
проживали у помешканні, підлягають
виселенню з житла на підставі рішення
суду, без надання їм іншого житла.

За наведених обставин, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Що стосується позовних вимог про
зняття з реєстрації відповідача, то
зазначені позовні вимоги є
передчасними, оскільки як зазначає
сама позивачка, відповідно до п. 1 ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності на житлове приміщення, або
право користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою.

За наведених обставин, суд вважає,
що позовні вимоги позивачки
підлягають до задоволення частково, а
саме в частині розірвання договору
найму житлового приміщення від 30.10.2006
року, та виселення. В решті позовних
вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 108, 316, 317,
321, 391, 810, 821, 821, 825, 826 Цивільного кодексу
України; ст.ст. 68, 168, 170, ЖК України,
ст.ст. 3, 10, 15, 60-61, 114, 118, 119, 212-215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Винести заочне рішення.

Позов ОСОБА_3, де третьою особою
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні позивачки є ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, де третьою особою є
Шевченківський відділ управління
державної міграційної служби України
в м. Чернівці про розірвання договору
найму житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку та виселення -
задовольнити частково.

Розірвати договір найму
житлового приміщення від 30.10.2006 року
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Виселити ОСОБА_4 з житлового
будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м. Чернівці протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Дане заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачів. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

СУДДЯ: