Провадження №2/200/3003/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

04 серпня 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до Приватного нотаріуса
ОСОБА_1 про визнання безпідставною
відмови нотаріуса у видачі дублікату
правовстановлюючого документу та
зобов'язання до вчинення дії, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
звернувся до суду із позовом до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 про
визнання безпідставною відмови
нотаріуса у видачі дублікату
правовстановлюючого документу та
зобов'язання вчинити нотаріальну дію.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпрорпетровська від 28.05.2009 року був
задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки. Рішення набрало законної сили
06.06.2009 року. За цим судовим рішенням
позивачу надано право продажу квартири
АДРЕСА_1, для задоволення вимог за
кредитним договором № DNG0G1 від
29.11.2007 року. Позивач є
іпотекодержателем зазначеного
предмету іпотеки. Власником квартири є
ОСОБА_2.

Для продажу квартири позивачу
необхідний право встановлювальний
документ. Таким документом є договір
купівлі-продажу від 29.11.2007 року за
реєстровим № 2452, за яким покупцем є
ОСОБА_2 та посвідчений 29.11.2007 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_1.
Враховуючи, що позивач не був стороною
зазначеного договору купівлі-продажу,
даний документ у нього відсутній. Без
наявності цього документу позивач не
може укласти договір купівлі-продажу,
оскільки відповідно до положень ч.1 ст.55
Закону України «Про нотаріат» угоди
про відчуження, що підлягають
реєстрації, посвідчуються за умови
подання документів, що підтверджують
право власності на майно, що
відчужується.

21.05.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про видачу
дублікату договору купівлі-продажу від
29.11.2007 року. Відповідач відмовив у
вчиненні цієї нотаріальної дії,
аргументувавши це тим, що банк не є
особою, від імені або в інтересах якої,
вчинялися названі вище нотаріальні дії
та він не є стороною відповідного
правочину.

Позивач не погоджується з відмовою
відповідача видати дублікат право
встановлювального документу, оскільки
на сьогодні існує акт застосування
законодавства, яким є судове рішення
від 28 травня 2009 року, відповідно до
якого банку надані усі права, що
необхідні для продажу квартири, яка
перебуває в іпотеці. Якщо у банка немає
право встановлювального документу на
це майно з причини його втрати
іпотекодавцем, то у банку виникає право
на отримання дублікату такого
документу. Це право випливає із
резолютивної частини рішення суду від
28.05.2009 року.

Також, між ст.53 Закону України «Про
нотаріат» і ст.38 Закону України «Про
іпотеку» існує колізія. Так, ст.53
Закону «Про нотаріат» передбачає, що
дублікат нотаріально посвідченого
документу видається лише юридичним і
фізичним особам, за дорученням яких або
в відношенні яких здійснювалися
нотаріальні дії. Водночас ст.38 Закону
«Про іпотеку» передбачено право
іпотеко держателя на продаж предмету
іпотеки. Наявність у іпотекодержателя
права продажу предмету іпотеки
дозволяє йому отримувати усі
документи, які необхідні для такого
продажу (витяги з реєстру, технічний
паспорт, дублікат право
встановлювального документу тощо).
Зазначена колізія має вирішуватися з
урахуванням положень п.2 розділу У1
«Прикінцеві положення» Закону «Про
іпотеку», а саме законодавчі та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечать цьому Закону. Закон від 5
червня 2003 року «Про іпотеку» набрав
чинності з 01 січня 2004 року, натомість
Закон від 2 вересня 1993 року «Про
нотаріат» набрав чинність з 01 січня 1994
року. Враховуючи зазначені правила
вирішення існуючої колізії законів,
позивач вважає, що ст..53 Закону «Про
нотаріат» не підлягає застосуванню у
разі, якщо за дублікатом документу
звернувся іпотеко держатель. Тому
позивач просить постановити рішення
яким визнати незаконною відмову
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 від 29.05.2014
року у вчиненні нотаріальної дії з
підстави відсутності у позивача
повноважень на отримання дублікату
правовстановлювального документу;
зобов'язати приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 видати ПАТ
КБ «ПриватБанк» дублікат договору
купівлі-продажу від 29.11.2007 року за р. №
2452, що посвідчений 29.11.2007 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_1

Представник позивача в судове
засідання надала заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити,
проти заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомив, клопотань про відкладення
розгляду справи до суд не надходило, у
зв'язку з чим суд вважає за доцільне
розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК
України - заочно.

Суд, ознайомившись з матеріалами
справи, вважає, що в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити в
повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 28.05.2009 року був
задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
та в рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором № DNG0G1 від
29.11.2007 року в розмірі 195 670,62 грн. було
звернуто стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу, будь яким способом з
іншою особою - покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням
«ПриватБанку» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
(а.с.4-5). На час розгляду справи судом
рішення суду від 06.06.2009 року набрало
законної сили.

29 травня 2014 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 було
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії (а.с.6-7), в
якій нотаріус, посилаючись на п.1.1 глави
22 «Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» вказував, що
дублікат документу надається лише у
разі втрати або зіпсування документа,
посвідченого або виданого нотаріусом,
за письмовою заявою осіб, за дорученням
яких, або щодо яких вчинялася
нотаріальна дія, при цьому перелік
даних осіб у вищезазначеному п.1.1 глави
22 «Порядку …» є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає, а
також на ст. 53 Закону України «Про
нотаріат», згідно якої у разі втрати
або зіпсування документа, посвідченого
або виданого нотаріусом чи посадовою
особою органу місцевого
самоврядування, за письмовою заявою
осіб, перелічених у першому реченні
частини п'ятої статті 8 цього Закону,
видається дублікат втраченого
документа, а оскільки правоустановчий
документ залишився у власника, і він не
звертався за видачею його дубліката, то
договір купівлі-продажу є не
зіпсованим та не втраченим, а отже,
згідно діючого законодавства, що
унеможливлює видачу дубліката
вищезазначеного договору.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
нотаріат», нотаріуси або посадові
особи, які вчиняють нотаріальні дії, у
своїй діяльності керуються законами
України, постановами Верховної Ради
України, указами і розпорядженнями
Президента України, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, а на території Республіки
Крим, крім того, - законодавством
Республіки Крим, наказами Міністра
юстиції України, нормативними актами
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій. Нотаріуси у
встановленому порядку в межах своєї
компетенції вирішують питання, що
випливають з норм міжнародного права, а
також укладених Україною міждержавних
угод».

Відповідно до абз.5 ст.8 Закону України
«Про нотаріат», довідки про вчинені
нотаріальні дії та копії документів, що
зберігаються у нотаріуса, видаються
нотаріусом виключно фізичним та
юридичним особам, за дорученням яких
або щодо яких вчинялися нотаріальні
дії. У разі смерті особи чи визнання її
померлою такі довідки видаються
спадкоємцям померлого. У разі визнання
особи безвісно відсутньою опікун,
призначений для охорони майна безвісно
відсутнього, має право отримувати
довідки про вчинені нотаріальні дії,
якщо це необхідно для збереження майна,
над яким встановлена опіка.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про
нотаріат» нотаріуси, зокрема вчиняють
такі нотаріальні дії, як видача
дублікатів нотаріальних документів, що
зберігаються у справах нотаріуса.

Статтею 53 даного Закону передбачено, що
у разі втрати або зіпсування документа,
посвідченого або виданого нотаріусом
чи посадовою особою органу місцевого
самоврядування, за письмовою заявою
осіб, перелічених у першому реченні
частини п'ятої статті 8 цього Закону,
видається дублікат втраченого
документа. (частина перша статті 53 із
змінами, внесеними згідно із Законом
України від 01.10.2008 р. N 614-VI) Видача
дубліката втраченого або зіпсованого
документа здійснюється державним
нотаріальним архівом. До передачі в
архів примірників документів,
посвідчених або виданих нотаріусом чи
посадовою особою органу місцевого
самоврядування, дублікат втраченого
або зіпсованого документа видається
відповідно нотаріусом чи посадовою
особою виконавчого комітету за місцем
його зберігання. (частина друга статті
53 із змінами, внесеними згідно із
Законом України від 01.10.2008 р. N 614-VI)
Державний нотаріальний архів чи
державна нотаріальна контора видають
також дублікати заповітів, які
надійшли на зберігання від посадових
осіб, зазначених у статті 40 цього
Закону.

Пунктом 1.1 глави 22 розділу 2 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України передбачено, що у разі втрати
або зіпсування документа, посвідченого
або виданого нотаріусом, за письмовою
заявою осіб, за дорученням яких або
щодо яких учинялася нотаріальна дія,
нотаріусом видається дублікат
утраченого або зіпсованого документа.

Аналізуючи вказані норми закону, не
можуть бути прийняті до уваги судом
посилання позивача на пріоритет норм
Закону «Про іпотеку» щодо норм Закону
«Про нотаріат», оскільки до статті
Закону «Про нотаріат», що регулюють
правовідносини сторін спору,
неодноразово вносились зміни вже після
набрання чинності Закону «Про
іпотеку», тому висновок про перевагу
одних норм над іншими без конкретного
аналізу цих норм є необґрунтованим.

Посилання позивача на ст.38 Закону
України "Про іпотеку", яка, на думку
позивача, дозволяє йому отримувати усі
документи, які необхідні для такого
продажу /витяги з реєстру, технічний
паспорт, дублікат правовстановлюючого
документу тощо/ не можуть бути прийняті
судом до уваги, оскільки Заочним
рішенням Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 28.05.2009 року
вказаний спосіб звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме: шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу, будь
яким способом з іншою особою - покупцем,
з отриманням витягу з Державного
реєстру прав власності, а також
наданням «ПриватБанку» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

За таких обставин, суд доходить думки,
що відповідач відмовляючи у видачі
дубліката договору купівлі-продажу
діяла у відповідності до Закону
України "Про нотаріат" та в межах своїх
повноважень, а тому позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» про визнання
безпідставною відмови нотаріуса у
видачі дублікату правовстановлюючого
документу та зобов'язання вчинити
нотаріальну дію, задоволенню не
підлягають.

У зв'язку з відмовою позивачу в позові,
не підлягають стягненню з відповідача
на його користь судові витрати.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 209,
212-215, 224-226 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до Приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 про
визнання безпідставною відмови
нотаріуса у видачі дублікату
правовстановлюючого документу та
зобов'язання до вчинення дії -
відмовити в повному обсязі.

Судовий збір не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
(десяти) днів із дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга подаються
апеляційному суду через Бабушкінський
районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідача, котра може бути
подана протягом десяти днів із дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя
Т.В.Шевцова