АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого : Винту Ю. М.

Суддів : Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

При секретарі : Ковальчук Н.О.

За участю : представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення пені за
невиконання аліментних зобов'язань за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 18 листопада 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом
до ОСОБА_1 про стягнення пені за
невиконання аліментних зобов'язань,
посилаючись на наступне.

Рішенням Першотравневого районного
суд м. Чернівці, по справі № 2-1443/2012 р.,
стягнуто з відповідача - ОСОБА_1.
аліменти на користь ОСОБА_3, на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини від усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30% від прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку на кожну дитину,
починаючи 20.09.2012 року і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.
Оскільки відповідачем у добровільному
порядку, рішення суду не виконувалось,
для примусового виконання 12 квітня 2013
року, виконавчий лист було пред'явлено
до Першотравневого ВДВС Чернівецького
МуЮ. З моменту набрання законної сили
рішенням, боржнику - ОСОБА_1, нараховано
аліменти у розмірі 8 471 грн. Однак, час
звернення до суду з позовом аліменти
оплачено частково (6400 грн.),
заборгованість станом на 01.09.2013 року
становить 2071 грн. На підставі ст.196
Сімейного кодексу України вважала, що
пеня у зв'язку з невиконанням
аліментних зобов'язань за період з
вересня 2012 року по серпень 2013 року
становить 14724 грн. Просила стягнути з
відповідача на її користь пеню у
розмірі 14724 грн.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 18 листопада 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, пеню за
прострочення сплати аліментів станом
на 31 серпня 2013 року, у розмірі 14724 грн.,
на р/р 7314, Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (АТ
«УкрСиббанк»), МФО 351005, РНОКГ1П .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 229,
42 грн. - сплаченого судового збору.

________________________________________________________________________
______________________

№ 22ц-794/1169/2014 р.
Головуючий у 1
інстанції: Іщенко І.В.

Категорія : 46/48
Доповідач:
Винту Ю.М.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить заочне рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 18 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_3 Приймаючи рішення по справі,
суд першої інстанції дав неправильну
оцінку зібраним доказам, зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи, порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи, колегія
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 18
листопада 2013 року не відповідає
вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України,
оскільки під час його ухвалення не
було : повно і всебічно з'ясовано
обставини, на які сторони посилалися
як на підставу своїх вимог і
заперечень; дано неправильну оцінку
дослідженим у судовому засіданні
доказам; неправильно встановлено
обставини справи, не визначено
відповідно до них правовідносини та
норми матеріального права, які суд мав
застосувати виходячи зі змісту
позовної заяви позивача та його
пояснень у судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК
України визначено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на стягнення неустойки (пені)
виникає в особи у зв'язку із юридичним
фактом порушення особою обов'язку зі
сплати аліментів на утримання дитини.
При цьому, виконання такого обов'язку з
порушенням строків сплати та наступне
погашення заборгованості не звільняє
особу від відповідальності у вигляді
сплати неустойки (пені) за прострочення
виконання обов'язку зі сплати
аліментів.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що передбачена
ст.196 СК України, відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у вигляді неустойки (пені)
настає лише за наявності вини цієї
особи. На платника аліментів не можна
покладати таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
аліментів.

Зібраними по справі доказами
встановлено, що рішенням
Першотравневого районного суд м.
Чернівці від 26 грудня 2012 року, по справі
№ 2-1443/2012 р., стягнуто з Відповідача -
ОСОБА_1, аліменти на користь ОСОБА_3, на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
та ОСОБА_5, в розмірі 1/3 частини від усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30% від прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку на кожну дитину,
починаючи 20.09.2012 року і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

З оглянутих в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції матеріалів
цивільної справи №2-1443 за 2012 рік за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей за наслідками розгляду якої 26
грудня 2012 року Першотравневим районним
судом м.Чернівці було винесено рішення
про стягнення на користь позивачки
аліментів, вбачається, що позивачка
через свого представника звернулася до
Першотравневого районного суду
м.Чернівці з заявою про примусове
виконання зазначеного рішення суду 22
березня 2013 року. Представник позивачки
отримав виконавчий лист 09 квітня 2013
року.

Після звернення до примусового
виконання рішення суду від 26.12.2012р. та
відкриття виконавчого провадження
відповідач ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 до
часу її звернення до суду з позовом про
стягнення пені за просрочення сплати
аліментів 6400 грн.(травень, червень,
серпень 2013 року), що підтведжується
довідкою-розрахунком №11983 від 05.09.2013р.
Першотравневого відділу ДВС
Чернівецького міського управління
юстиції(а.с.8).

Таким чином, зібраними по справі
доказами підтверджується відсутність
вини відповідача у виникненні
заборгованості по сплаті аліментів на
утримання неповнолітніх дітей до часу
звернення до примусового виконання
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 26 грудня 2012 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України
сторони зобов'язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті. Докази, подані з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, не
приймаються, якщо сторона не доведе,
що

докази подано несвоєчасно з поважних
причин.

Всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України
позивачкою не надано суду належні та
допустимі докази на підтвердження
наявності підстав для стягнення з
відповідача пені за просрочення
сплати ним аліментів на утримання
дітей за 2012-2013 рік.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене заочне рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 18 листопада 2013 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 18
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення пені за
невиконання аліментних зобов'язань
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді :