Справа № 644/3398/14-ц
Головуючий І інстанції - Лігус С.М.
Провадження: 22-ц/790/5462/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Сащенка І.С.,
Овсяннікової А.І.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 02 липня
2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Харківський плитковий
завод», третя особа Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Харкові
про встановлення факту нещасного
випадку на виробництві та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2014 року позивач звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що вона працювала на
Харківському плитковому заводі з 12.07.1975
року по 04.01.1977 року та з 07.07.1981 р. по 28.07.2011
р. транспортувальником прес-порошку. 30
липня 1987 р. вона в період роботи в цеху
побачила свого колишнього чоловіка
ОСОБА_4, який не є працівником цього
підприємства, він почав наближатися до
неї, вона злякалася, що ОСОБА_4
спричинить їй тілесні ушкодження та
вскочила на підвіконня відкритого
вікна в цеху та впала з другого поверху,
внаслідок чого від падіння отримала
важку травму правої ноги. Вважає, що,
оскільки ОСОБА_4, не будучи працівником
підприємства, з не відомих причин був
пропущений охоронниками прохідної на
територію заводу та цеху, в робочий час,
тому ця травма повинна кваліфікуватися
як виробнича. Але підприємством був
складений акт за формою - Н-1, в якому
було записано, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом. Зазначала,
що не скаржувала дії роботодавця, так
як одночасно отримала від дії
шкідливих виробничих факторів
професійне захворювання. За висновком
МСЕК її визнано інвалідом 3-ої групи у
зв'язку з професійним захворюванням з
втратою професійної працездатності 50%
безстроково.

Вважає, що висновок підприємства щодо
кваліфікації нещасного випадку від
30.07.1987 року, як не пов'язаного з
виробництвом, не відповідає
законодавству.

Просила визнати акт від 31.07.1987 р. №19 з
записом, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом - недійсним;
встановити, що нещасний випадок, який
стався з нею 30.07.1987 року, пов'язаним з
виробництвом та зобов'язати
відповідача скласти про це новий акт за
формою Н-1.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 02 липня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. В обґрунтування
скарги зазначає, що підприємство
порушило законодавство про охорону
праці та не створило для неї безпечні
умови праці, а саме не забезпечило її
охорону, внаслідок чого стався
нещасний випадок, тому вона вважає
травми отриманні під час падіння
пов'язаними з виробництвом. Також
висновок головного технічного
інспектора праці Об'єднання профспілок
від 30 квітня 2014 року було складено з
додержанням усіх вимог законодавства,
а тому суд першої інстанції мав
прийняти цей висновок, як належний
доказ.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про охорону праці» права працівників
на охорону праці під час роботи - умови
праці на робочому місці, безпека
технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування та інших
засобів виробництва, стан засобів
колективного та індивідуального
захисту, що використовуються
працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні
відповідати вимогам законодавства.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що відсутні
підстави для визнання нещасного
випадку, який трапився з ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, як пов'язаного з
виробництвом та визнання акту Н-1 від
31.07.1987 року № 19 недійсним.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що ОСОБА_3
працювала на Харківському плитковому
заводі з 12.07.1975 року по 04.01.1977 року та з
07.07.1981 р. по 28.07.2011 р.
транспортувальником прес-порошку.

30 липня 1987 р. вона в період роботи в цеху
побачила свого колишнього чоловіка
ОСОБА_4„ який не є працівником цього
підприємства, він почав наближатися до
неї. Вона злякалася, що ОСОБА_4
спричинить їй тілесні ушкодження та
вскочила на підвіконня відкритого
вікна в цеху та впала з другого поверху,
внаслідок чого від падінні отримала
важку травму правої ноги.

Адміністрацією підприємством було
проведено розслідування нечастого
випадку, опитані очевидці /а.с.39-42/, був
складений акт від 31 липня 1987 року за
формою Н-1, в якому було записано, що
нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом, причина, якого є
хуліганські дії з боку колишнього
чоловіка позивача - ОСОБА_4./а.с.3/.

Постановою профспілкового комітету
Харківського плиткового заводу від
22.10.1987 року визнано, що нещасний випадок
на підприємстві від 30 липня 1987 року,
який трапився з ОСОБА_3 не є пов'язаним з
виробництвом /а.с.43/.

Позивач не оскаржувала висновки,
зроблені в акті від 31 липня 1987 року та
постанову профспілкового комітету від
22.10.1987 року у встановленому законом
порядку.

Доводи апелянта про те, що травми
отриманні під час падіння пов'язані з
виробництвом, оскільки підприємство
порушило законодавство про охорону
праці та не створило для неї безпечні
умови праці, внаслідок чого стався
нещасний випадок є помилковими.

Травма отримана позивачем не має
відношення до небезпечних виробничих
факторів або умов праці та
санітарно-побутової гігієни. Під час
настання випадку вона не перебувала на
робочому місці (підвіконня другого
поверху) та не виконувала роботу
пов'язану з трудовими обов'язками.
Несанкціоноване перебування її
чоловіка на території підприємства не
є небезпечним виробничим фактором, а
скоєні ним хуліганські дії (з'ясування
особистих взаємовідносин) підпадають
під кримінальну та цивільно-правову
відповідальність і не мають жодного
відношення до трудових правовідносин з
яких і виникає право на відшкодування
шкоди завданої умовами виробництва.

Висновок головного технічного
інспектора праці Об'єднання профспілок
Харківської області від 30 квітня 2014
року не може бути належним доказом по
справі з наступних причин, оскільки він
не відповідає вимогам «Положення про
технічну інспекцію праці профспілок.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розгляду справи будь яких
експертиз не призначалось, матеріали
справи до інспектора не направлялись,
тобто висновок інспектора зроблено без
документів що містились у судовій
справі.

Інспектор без виходу на підприємство
зробила висновок про незадовільний
технічний стан будівлі та вікна з якого
сталось падіння. Інспектор не
ознайомлювалась з матеріалами
розслідування нещасного випадку,
документами зібраними комісією з
розслідування (письмовими поясненнями
потерпілої, свідків, тощо). Тобто,
інспектор без фактичної наявності на
теперішній час будівлі та будь-якої
технічної документації щодо будинку де
стався випадок, зробила висновок про її
невідповідність та незадовільний стан,
і зазначила що це стало причиною
падіння ОСОБА_3 з другого поверху. В той
час як причиною падіння були дії самої
потерпілої, що створили умови для
настання випадку, в результаті якого
вона зазнала каліцтво.

Згідно «Положення про технічну
інспекцію праці профспілок» п. 5.1.
технічні (головні технічні) інспектори
праці самостійні в прийнятті рішень і
несуть у встановленому порядку
відповідальність за їх правомірність
та об'єктивність; п. 5.7. технічні
(головні технічні) інспектори праці
профспілок користуються єдиними
формами документів: посвідченням форми
№ ТІ-1, звітності про роботу форми № ТІ-2
та висновку (або подання) форми № ТІ-3 »

Комісія з розслідування вірно
з'ясувала обставини при яких сталось
падіння ОСОБА_3, встановила причини
випадку та відповідно до ч.2 п.1.5
«Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві»
затвердженого Постановою Президії
ВЦРПС від 13 серпня 1982 року № 11-6 винесла
питання про відсутність зв'язку з
умовами праці на розгляд
профспілкового комітету. За згодою
профспілкового комітету з висновками
адміністрації на акті форми Н-1 (у
правому верхньому куті) зроблено запис,
що нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом. При незгоді
профспілкового комітету з виводами
адміністрації підприємства зазначений
запис не робиться, нещасний випадок
вважається пов'язаних з виробництвом.
При незгоді постарждалого зі змістом
акту або кваліфікацією нещасного
випадку він має право звернутися у
профспілковий комітет підприємства.
ОСОБА_3 під час судового засідання
підтвердила що одразу після виходу на
роботу після лікарняного листа за
наслідками травми їй було відомо що
випадок було визнано непов'язаним з
виробництвом. Позивач не оскаржувала
висновки, зроблені в акті від 31 липня 1987
року та постанову профспілкового
комітет від 22.10.1987 року у встановленому
законом порядку.

ОСОБА_3 не довела у суді про наявність
порушення норм законодавства з боку
комісії з розслідування нещасного
випадку, що стався з нею 30.07.1987 року та
будь-яких порушень з боку відповідача.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування або зміни
рішення суду при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 02 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -