У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гончара
В.П., Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Горлівська міська рада
про усунення порушень, не пов'язаних з
позбавленням володіння, відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_10 на рішення Центрально -
Міського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 24 березня 2009
року, ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 1 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди в здійсненні його права
власності на сарай «В», розташований в
будинку АДРЕСА_6, шляхом спорудження
пройому в паркані зі сторони земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_6 для його проходу у вказаний
сарай; усунути всі перешкоди з
земельної ділянки загального
користування на шляху до сараю;
прибрати зі стін сараю всі навішані
предмети; в подальшому не розміщувати
їх без погодження з ОСОБА_5; стягнути з
відповідача на його користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач та
члени його сім'ї володіють жилим
приміщенням і нежилими будівлями
АДРЕСА_6 на праві спільної сумісної
власності згідно свідоцтва про право
власності на житло. 18 квітня 2005 року
позивачу виданий державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0669 га з яких 0,0012 га
займає нежитлова будівля - сарай, що
входить до складу переліку нежитлових
будівель, віднесених до квартири
АДРЕСА_6. В технічному паспорті на
індивідуальний житловий будинок
вищевказана будівля позначена літ. «В».
Сарай розташований разом із
присадибною ділянкою. В сараї на
протязі 20 років зберігаються предмет
домашнього вжитку, будівельні
матеріали та інше. Відповідач ОСОБА_6 з
моменту заселення (у 1999 році) не
визнає визначені межі земельної
ділянки позивача, а також його права на
сарай. Доступ до сараю позивачу був
перекритий огорожею з дерева та
металевих прутів. 23 травня 2008 року
позивач виявив, що відповідач
нагромадила цеглу з зовнішнього боку
хвіртки. У липні 2008 року ОСОБА_6
спорудила бетонний паркан висотою 2,5 м
значної довжині з зовнішньої сторони
проходу до сараю, чим перешкоджала
позивачу та членам його родини
користуватися приватною власністю.
Вказаними діями відповідач створила
умови, що перешкоджають нормальній
організації життя всіх членів його
сім'ї, позбавила можливості активного
відпочинку з використанням
спортивного приладдя, запланований
невідкладний ремонт квартири зробити
не вдалося (оскільки будівельні
матеріали, інструменти збігаються у
сараї), у зв'язку із чим позивачу
завдана моральна шкода, яку він
визначив у розмірі 5000 грн.

Рішенням Центрально - Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 24 березня 2009 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 1 квітня 2014 року, позов задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_6 усунути
перешкоди у здійсненні права власності
ОСОБА_5 на сарай «В», розташований в
будинку АДРЕСА_6, шляхом спорудження
пройому в паркані зі сторони земельної
ділянки, розташованої за адресою: кв.
АДРЕСА_6 для проходу позивача у
названий сарай, усунути всі перешкоди з
земельної ділянки загального
користування на шляху до сараю,
прибрати зі стін сараю усі навішані
предмети та в подальшому не
розміщувати їх без погодження з
позивачем. Стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 150 грн. У задоволенні
іншої частини вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

ОСОБА_10, особа яка не брала участі у
справі, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
частково задовольняючи позов виходив з
того, що прохід до сараю позивача
розташований на земельній ділянці, яка
прилягає до квартири відповідача і
відноситься до земель Горлівської
міської ради. ОСОБА_6 земельну ділянку
не приватизувала. Відповідач з травня
2008 року перешкоджала позивачу
користуватися сараєм, заклала хвіртку
в паркані цеглинами та гілками дерев, а
в подальшому спорудила бетонний
паркан, в якому немає отвору для
проходу до сараю. ОСОБА_6 перешкоджає у
здійсненні права власності позивача,
тому вказане право підлягає судовому
захисту.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій повністю
погодитися не можна, оскільки вони
зроблені без належного з'ясування
дійсних обставин справи, прав та
обов'язків сторін, без належної оцінки
наявних у матеріалах справи доказів, з
огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення судів
попередніх інстанцій не відповідають.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір місцевий суд не
визначився з характером спірних
правовідносин, не виконав вимог ст.10
ЦПК України щодо обов'язку сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, не встановив коло
осіб, інтересів, яких стосується
вирішення даного спору, зокрема не
встановив усіх співвласників квартири
АДРЕСА_3, не обговорив питання щодо їх
залучення до участі у справі у якості
співвідповідачів або третіх осіб.

Суди попередніх інстанцій
посилаючись на відповідь КП
«Горлівське міське бюро технічної
інвентаризації» від 5 лютого 2009 року
№224, згідно якої користувачами сараю
«В» по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6, не надали
належної оцінки вказаним обставинам та
дійшли передчасного висновку, що саме
позивач, як співвласник квартири
АДРЕСА_6 має право володіти,
користуватися та розпоряджатися ним.
При цьому, судами не перевірено статус
вказаної нежитлової будівлі, наявність
правовстановлюючих документів, що
підтверджують право власності ОСОБА_5
на неї.

ОСОБА_10 посилається на те, що з 22
квітня 2004 року вона є співвласником
домоволодіння з господарськими
будівлями за адресою: АДРЕСА_3. В
технічному паспорті на квартиру
АДРЕСА_3 також вказаний сарай літ. «В»,
як і у технічному паспорті на квартиру
АДРЕСА_6 за цією ж адресою.

Разом з тим, вирішуючи спір суди
попередніх інстанцій вказаних
обставин не перевірили.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судами, як першої, так і
апеляційної інстанцій, фактичних
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, що в
свою чергу призвело до поверхового
вирішення спору.

За таких обставин, ухвалені судами
першої та апеляційної інстанцій
рішення не можуть вважатися законними
і обґрунтованими, у зв'язку із чим,
відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід
скасувати з передачею справи до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» від 12 серпня 2014 року та
розпорядження Голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ територіальну підсудність даної
справи слід визначити Слов`янському
міськрайонному суду Донецької області.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити
частково.

Рішення Центрально - Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 24 березня 2009 року, ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 1 квітня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
Слов`янського міськрайонного суду
Донецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька В.П. Гончар В.М.
Колодійчук О.В. Умнова