АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/4605/14-ц
Провадження №22-ц/792/1099/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів:
Корніюк А.П., Власенка О.В.,

при
секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 27 березня 2014
року про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Хмельницької міської ради, третя особа
без самостійних вимог ОСОБА_1, про
визнання недійсним п. 3 додатку №1
рішення сімнадцятої сесії
Хмельницької міської ради №41 від 27
червня 2012 року та визнання права
користування земельною ділянкою, на
якій розташована будівля.

Після чого, позивач звернувся до
суду з заявою про забезпечення позову,
в якій просив заборонити ОСОБА_1
огороджувати територію спірної
земельної ділянки, на якій частково
знаходиться будівля належного йому
магазину, до прийняття рішення по
справі.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 27 березня 2014 року заяву
позивача про забезпечення позову
задоволено. Заборонено ОСОБА_1 зводити
огорожу на тій частині переданої йому в
оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1, в
якій зазначена земельна ділянка та
передана ОСОБА_2 в оренду земельна
ділянка по АДРЕСА_2 накладаються одна
на одну, - до прийняття рішення суду у
даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. не
погоджується з ухвалою суду першої
інстанції, просить її скасувати. При
цьому зазначає, що при її прийнятті
судом не було враховано вимоги ЦПК
України та роз'яснень Пленуму ВСУ
України. Вказує, що вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Зазначає, що
всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України
позивачем не зазначено причин, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов, та обґрунтування необхідності
вжиття заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав.

Представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні просила
апеляційну скаргу відхилити, ухвалу
суду першої інстанції залишити без
змін.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд:
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову шляхом заборони
ОСОБА_1 зводити огорожу на тій частині
переданої йому в оренду земельної
ділянки по АДРЕСА_1, в якій зазначена
земельна ділянка та передана ОСОБА_2 в
оренду земельна ділянка по АДРЕСА_2
накладаються одна на одну, суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття
заходів забезпечення позову може
ускладнити або зробити неможливим
виконання майбутнього рішення суду у
разі задоволення позовних вимог.

Однак з таким висновком суду
погодитися не можна.

У відповідності до роз'яснень п.4
постанови Пленуму Верховного суду
України від 22.12.2006 року №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням 17 сесії Хмельницької міської
ради №36 від 27.06.2012 року затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та надання їх в
оренду юридичним особам та громадянам,
в тому числі і ОСОБА_2 стосовно
земельної ділянки по АДРЕСА_2 (а.с. 5).

В свою чергу, рішенням 17 сесії
Хмельницької міської ради №41 від 27.06.2012
року затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
надання їх в оренду юридичним особам та
громадянам, в тому числі і ОСОБА_1
відносно земельної ділянки по АДРЕСА_1
(а.с. 6).

Зі змісту заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову, копії
талону-повідомлення №0394, копії
доповідної записки ОСОБА_4 колегія
суддів не вбачає, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, таких обставин не
встановлено і судом першої інстанції в
ході розгляду цієї заяви, оскільки вони
не наведені у мотивувальній частині
ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

При розгляді заяви про про вжиття
заходів для забезпечення позову, суд
першої інстанції належним чином не
з`ясував та не перевірив обставини
справи, не дав належну оцінку доданим
до заяви документам.

З урахуванням вищевказаних норм
чинного законодавства та обставин
справи, колегія суддів вважає, що
ухвала суду першої інстанції
постановлена з порушенням норм
процесуального права, відповідно
підлягає скасуванню з постановленням
апеляційним судом нової ухвали про
відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 27 березня 2014 року скасувати
та постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
І.В.П'єнта

_______________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції -
Демінська А.А. Провадження №
22-ц/792/1099/14

Доповідач -П'єнта І.В.

Категорія № ухвала