Справа № 510/610/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства Ренійської міської ради
«Ренійське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача - КП
«Ренійське бюро технічної
інвентаризації» позовні вимоги визнав,
щодо їх задоволення не заперечував,
просив про розгляд справи без його
участі.

Позивачка, її представник на
задоволенні позову наполягали, просили
розглянути справу за їхньої
відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 23.10.1995р.; копія рішення
виконкому Ренійської міської ради від
17.04.1997р. про надання дозволу на
реконструкцію квартири ОСОБА_1; копії
технічних паспортів на спірну квартиру
від 19.05.1998р. та від 12.07.2013р.; копія
довідки КП «Ренійське БТІ» від 13.09.2013р.
про належність квартири; копія
відповіді відповідача від 26.03.2014р.;
копія відповіді відділу
містобудування, архітектури,
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури Ренійської
РДА від 11.04.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що на підставі
договору купівлі-продажу від 23.10.1995 р.
їй на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1. Рішенням
виконкому Ренійської міської ради
Одеської області від 17.04.1997р. № 111
позивачці було надано дозвіл на
реконструкцію вищевказаної квартири
під магазин з підсобними приміщеннями
корисною площею до 7 м2, торговим залом
до 34 м2 та терасою до 4 м2. Причому у п. 2
цього рішення передбачалося, що по
закінченню будівництва ОСОБА_1 повинна
звернутися до БТІ для внесення змін в
інвентаризаційну справу. Навесні 1998р.,
коли будівництво було закінчено і
складено акт прийняття до
експлуатації, позивачка звернулась до
Ренійського БТІ для внесення змін до
інвентаризаційної справи. За
результатами звернення позивачки,
19.05.1998р. їй було видано новий технічний
паспорт, в якому зазначались проведені
нею будівельні зміни, однак, статус
квартири не було змінено. В даний час у
позивачки виникла необхідність у
розпорядженні квартирою, у зв'язку із
чим вона звернулася до Ренійського БТІ
за оформленням нового технічного
паспорту. У виготовленому 12.07.2013р.
техпаспорті власником нерухомості -
магазину по АДРЕСА_1 Одеської області є
записаною позивачка, однак, відсутній
запис про номер інвентаризаційної
справи та реєстровий номер. За
відсутності цих обов'язкових
реквізитів у технічному паспорті,
об'єкт нерухомості - магазин неможливо
внести до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Крім того, як
було роз'яснено позивачці, внести даний
нерухомий об'єкт, як магазин, до
державного реєстру неможливо у зв'язку
із тим, що позивачка немає змогу надати
акт прийняття до експлуатації
перебудованої квартири під магазин,
оскільки він ні в неї самої, ні в архіві
КП «Ренійське БТІ», ні у відділі
містобудування, архітектури,
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури Ренійської
РДА - не зберігся.

Як стверджує позивачка у своїх доводах,
за цивільним законодавством, що раніше
діяло в Україні, не було передбачено
обов'язкової державної реєстрації
нерухомості, на той час діяв ЗУ «Про
власність» від 07.02.1991р., відповідно до
ст. 12 якого, праця громадян була основою
створення і примноження їх власності, а
громадяни набували права власності на
доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальній праці,
підприємницькій діяльності, вкладення
коштів у кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 є власником
нерухомості - квартири АДРЕСА_1,
перевлаштованої під магазин з дозволу
виконкому Ренійської міської ради,
своєчасно звернулась до Ренійського
БТІ, яким були внесені зміни щодо
реконструкції квартири до інвентарної
справи, позивачка вважає, що має право
на визнання за нею права власності на
об'єкт нерухомості як на магазин, у
зв'язку із чим звернулася до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного право у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

За ст. 392 ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою. А також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, за змістом наведених норм
права, потреба в такому способі захисту
права виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється.

За договором купівлі-продажу від 23.10.1995
р. позивачці на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
яку вона у передбаченому законом
порядку ( з дозволу виконкому
Ренійської міської ради - рішення від
17.04.1997р. № 111) реконструювала під
магазин підсобними приміщеннями
корисною площею до 7 м2, торговим залом
до 34 м2 та терасою до 4 м2. Позивачка
виконала вимоги п. 2 рішення виконкому,
по закінченні будівництва звернулася
до Ренійського БТІ для внесення змін до
інвентаризаційної справи, надавши акт
про прийняття до експлуатації
перебудованої під магазин квартири, у
зв'язку із чим, проведені нею
реконструкції були відображені у
технічному паспорті на нерухомість. В
даний час при оформленні документації
на магазин виникли певні труднощі
документального характеру, які усунути
неможливо без надання акту про
прийняття до експлуатації
реконструйованої квартири під магазин.
Даний акт не зберігся ані у самої
позивачки, ані в архівах КП «Ренійське
БТІ» та відділу містобудування,
архітектури, житлово-комунального
господарства та розвитку
інфраструктури Ренійської РДА.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивачки щодо
визнання за нею права власності на
нерухомість - магазин по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 392 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлове приміщення - магазин,
розташований по АДРЕСА_1.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: підпис
В.І. Дудник

Копія вірна: Суддя

Секретар

Рішення суду набрало законної сили 05
травня 2014 року.

Суддя