У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 03 лютого
2014 року в справі за позовом
комунального підприємства
"Здолбунівкомуненергія" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за спожиту теплову енергію.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 03 лютого
2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на користь КП
„Здолбунівкомуненергія"
заборгованість за надані послуги з
централізованого теплопостачання за
період з 01 листопада 2008 року по 15 квітня
2013 року в розмірі 12 091,91 грн., а також
стягнуто три відсотки річних від
простроченої суми 779,67 грн., суму
індексу інфляції за весь час
прострочення 1 062,09 грн. та витрати по
оплаті судового збору в розмірі 214,60
грн.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
вказує, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
є незаконним, необґрунтованим, неповно
та невірно встановлені обставини, які
мають значення для справи.

Зазначає, що вимоги про стягнення трьох
відсотків річних та індексу інфляції
з'явились лише після подачі заяви про
збільшення позовних вимог від 06 червня
2013 року № 2233 (а.с. 156). Позивач не мав
права додавати нові позовні вимоги
після передачі справи на новий розгляд,
також наявність нових позовних вимог
не є збільшенням, а зміною предмету і
підстав позову.

Вказує, що він не проживає в квартирі
АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2004 року, а ОСОБА_2 - з

________________________________________________________________________
______________________

Провадження № 22ц-787/639/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Плевако О.П.

Доповідач :
Демянчук С.В.

вересня 2001 року. Жодного договору на
постачання теплової енергії між КП
"Здолбунівкомуненергія" та
співвласниками квартири укладено не
було і тому вимоги підприємства є
безпідставними та ґрунтуються лише на
їх розрахунках. А акти про подачу
теплової енергії (а.с. 11-15) не є доказом
надання послуг з теплопостачання.

Судом першої інстанції при винесенні
рішення не було враховано те, що у
свідоцтві про право власності від 28
березня 2005 року (а.с. 3) власниками
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, а відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК
України майно належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Просив скасувати оскаржуване рішення
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог КП
"Здолбунівкомуненергія" відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1,
підтримавши апеляційну скаргу
повністю, надав пояснення в межах її
доводів.

Представник КП
"Здолбунівкомуненергія", заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги,
покликався на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

ОСОБА_2 судове засідання не з'явилася.
Про час рта місце розгляду справи
повідомлялася. Причиною неявки є її
перебування за кордоном, про що
повідомив апелянт. Заяв про
відкладення від ОСОБА_2 не надходило.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про солідарне
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
КП „Здолбунівкомуненергія"
заборгованість за надані послуги з
централізованого теплопостачання за
період з 01 листопада 2008 року по 15 квітня
2013 року в розмірі 12 091,91 грн., а також
стягнуто три відсотки річних від
простроченої суми 779,67 грн., суму
індексу інфляції за весь час
прострочення 1 062,09 грн. , що
узгоджується з положеннями ст. 509, 625 ЦК
України, ст. 68 ЖК України, ст.ст. 19, 24, 25
Закону України «Про теплопостачання»,
п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", ч. 1 п. 30
„Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року .

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви та
доводи з якими погоджується і колегія
суддів.

Так, судом встановлено, що між КП
"Здолбунівкомуненергія" та ОСОБА_2,
ОСОБА_1 склалися фактичні договірні
відносини, відповідно до яких сторони
взяли на себе наступні зобов'язання: КП
"Здолбунівкомуненергія" - надавати
послуги з теплопостачання, а
відповідачі дотримуватись вимог
Правил надання населенню послуг з
водо-, теплопостачання та
водовідведення та своєчасно
оплачувати вартість спожитої теплової
енергії за діючими тарифами.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1.

Надання послуг з теплопостачання
позивачем в квартири з 6-ї по 14-ту
будинку АДРЕСА_1 підтверджується
актами про подачу теплової енергії,
складеними в присутності представника
міської ради (а.с. 11-15).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", ч. 1 п. 30
„Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року, споживач
зобов"язаний своєчасно оплачувати
надані комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

На підтвердження своїх вимог
позивачем надано розшифрування суми
заборгованості співвідповідачів.

Належних та достатніх доказів в
підтвердження своїх заперечень про те,
що тепло в квартиру не подавалося
відповідачами не надано.

З заявами про те, що в квартиру не
надається теплова енергія відповідачі
в КП 3долбунівкомуненергія" не
зверталися.

Щодо тверджень, зазначених в
апеляційній скарзі про те, що судом не
враховано не проживання відповідачів
за адресою АДРЕСА_1, то вони не
заслуговують на увагу, оскільки є
безпідставними та нічим не
підтверджені.

Таким чином, підстав вважати, що
відповідачі не повинні за зазначений
період сплачувати борг за надані
послуги, немає.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст. 60
ЦПК/ покладено на сторони.

Однак, будь-яких доказів, заслуговуючих
на увагу, які є належними і допустимими,
та спростовують висновки суду, не
надано.

Безпідставними є доводи апелянта про
неврахування судом судового наказу про
стягнення аналогічного боргу за
теплопостачання. З матеріалів справи
вбачається, що даний судовий наказ за
заявою апелянта був скасований. /а.с. 8/

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 03 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич