АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у1-й інстанції - Колдіна О.О.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Нежури В.А.

Саліхова В.В.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 22 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра",
третя особа: Відділ державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції в м.
Києві, про визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 22 липня 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра"
(далі - ПАТ КБ "Надра"), третя особа:
Відділ державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві, про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення позивача, який підтримав
подану апеляційну скаргу та просив суд
її задовольнити, представника ПАТ КБ
"Надра" Герасимчука І.А., який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги та просив залишити
рішення районного суду без змін,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
з таких підстав.

При ухваленні рішення про відмову у
задоволенні позову районний суд
виходив з наступного.

ПАТ КБ "Надра" надав нотаріусу усі
передбачені законом документи, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку.

ОСОБА_3 отримав досудову вимогу про
погашення заборгованості за кредитним
договором 3 грудня 2012 року, що
підтверджується зворотним
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Трирічний строк пред'явлення вимог
кредитором на момент вчинення
виконавчого напису не минув, оскільки
термін дії кредитного договору триває
і зобов'язання не виконані у повному
обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки районного суду щодо
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог не відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Вказані обставини, ураховуючи
положення ст. 309 ЦПК України, дають суду
апеляційної інстанції підстави для
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову виходячи з
наступного.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК
принципу диспозитивності цивільного
судочинства суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Таким чином, суд не може встановлювати
наявність чи відсутність порушення
права без звернення особи, поданого
відповідно до вимог процесуального
закону.

При цьому, предметом позову є
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, а підставою - посилання на
належне йому право, юридичні факти, що
призвели до порушення його права, та
правове обґрунтування необхідності
його захисту.

За правилом ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

В даному конкретному випадку ОСОБА_3
пред'явив позов про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, з наступних трьох
підстав: 1) ОСОБА_3 не отримував від
кредитора письмової вимоги про
усунення порушень відповідно до
чинного законодавства України; 2)
зазначена у виконавчому написі сума
заборгованості не є безспірною; 3)
нотаріус не пересвідчився, що з дня
виникнення вимоги минуло вже більше
трьох років (а.с.3).

Відповідно до положень ст. 87 Закону
України «Про іпотеку» для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат»
передбачає вчинення нотаріусом
виконавчого напису, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Згідно з п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012
року в редакції, чинній на час вчинення
виконавчого напису, нотаріус вчиняє
виконавчі написи: якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Із правової позиції Верховного Суду
України за наслідками розгляду заяв
про перегляд судових рішень з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах у справі № 6-116 цс 13, яка
відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК є
обов'язковою для всіх судів України,
вбачається наступне.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У даному випадку відповідно до умов
кредитного договору №42/ЖР/62/2008-840 від 14
лютого 2008 року позичальник (ОСОБА_3)
вносить чергові платежі по кредиту,
визначені у п. п. 1.3.1., 3.3.1. цього Договору
(відсотки за користування кредитом,
щомісячна сума мінімально необхідного
платежу), щомісячно до 10 числа
поточного місяця, згідно з графіком
погашення (п. 3.3.3. Договору).

З наданих нотаріусом копій документів,
на підставі яких було вчинено
виконавчий напис № 1043 від 17 липня 2013
року (а.с.80-89) вбачається наступне.

Відповідно до заяви ПАТ КБ "Надра" про
вчинення виконавчого напису строк, за
який провадиться стягнення - з 14 лютого
2008 року по 31 січня 2013 року.(а.с.81).

Розрахунок заборгованості за кредитом
та по відсотках за користування
кредитом виконаний банком із
помісячною розшифровкою
заборгованості (а.с.89).

Таким чином, стосовно заборгованості
по платежам за період з 14 лютого 2008 року
по 1 липня 2010 року станом на 17 липня 2013
року (дата вчинення виконавчого напису)
минуло вже більше трьох років з дня
виникнення права вимоги.

З огляду на викладені обставини у
сукупності з положеннями п. 3.1. глави 16
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
№ 296/5 від 22 лютого 2012 року, суд
приходить до висновку, що у нотаріуса
не було правових підстав для вчинення
виконавчого напису стосовно стягнення
заборгованості по платежам за період з
14 лютого 2008 року по 1 липня 2010 року.

Враховуючи наведене, позовні вимоги
про визнання таким, що не підлягає
виконанню, виконавчого напису,
вчиненого 17 липня 2013 року та
зареєстрованого в реєстрі за № 1043
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
на договорі іпотеки від 14 лютого 2008
року, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1, є законними та обґрунтованими,
а тому можуть бути задоволені судом.

При задоволенні позову суд за правилом
ст.88 ЦПК України стягує з кредитора (ПАТ
КБ "Надра") понесені позивачем
(боржником) судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 351 грн. 21 коп. (
229,41 + 121,80; а.с.1, 124).

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 липня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Визнати таким, що не підлягає
виконанню, виконавчий напис, вчинений 17
липня 2013 року та зареєстрований в
реєстрі за № 1043 приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, на договорі іпотеки від
14 лютого 2008 року, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра" на
користь ОСОБА_3 351 грн. 21 коп. (Триста
п'ятдесят одну грн. 21 коп.) на
відшкодування судових витрат по сплаті
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
А.А. Пікуль

Судді: В.А.
Нежура

В.В.Саліхов