АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6795/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Парамонов М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
Акціонерного товариства закритого
типу «Кедр» на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 2 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, АТЗТ «Кедр», 3 особа - ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою, про вселення, відшкодування
збитків та моральної (немайнової) шкоди
та

за зустрічним позовом АТЗТ «Кедр» до
ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2008 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому, з урахуванням уточнених вимог,
просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом знесення
ОСОБА_2 за власний рахунок перегородки
з дверима на загальному коридорі перед
квартирами АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4;
стягнути з АТЗТ «Кедр» на користь
ОСОБА_1 (1/2 від 117600,00 грн.) = 58800,00 грн.
збитків (упущеної вигоди) та 505000,00 грн.
моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 (1/2 від 117600,00 грн.) = 58800,00
грн. збитків (упущеної вигоди) та 505000,00
грн. моральної шкоди; вселити ОСОБА_1 в
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідачів не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідачами самовільно, без
погодження з позивачкою та місцевими
органами влади було збудовано
перегородку з дверима у місцях
загального користування, а саме - у
загальному коридорі перед квартирами
АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, таким чином,
що доступ до вказаних квартир можливий
лише через встановлені двері.

Крім того, 11.08.2008 року між нею, ОСОБА_1, та
ФОП ОСОБА_4 було укладено договір
оренди квартири АДРЕСА_1, згідно цього
Договору вона мала отримувати орендну
плату в розмірі 4900,00 грн. щомісячно,
проте, внаслідок протиправних дій
відповідачів орендар не зміг потрапити
до орендованої квартири, тому в
односторонньому порядку розірвав
договір оренди від 11.08.2008 року, що
завдало позивачу збитків.

В свою чергу, АТЗТ «Кедр» в особі
Президента Товариства ОСОБА_2
звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому ,з урахуванням
уточнених вимог, просив відшкодувати
збитки у розмірі 55000,00 грн.

В мотивування вимог посилається на те,
що ОСОБА_1 своїми діями завдала і
продовжує завдавати Товариству
збитків - забрала з приміщень квартир
АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 належні АТЗТ «Кедр»
люстру, ліжко; закрила доступ до архіву
Товариства та частково знищила
бухгалтерську документацію,
відмовилась передати документацію
новому головному бухгалтеру; пошкодила
двері офісу та організувала
антирекламу проти Товариства,
внаслідок чого, до 2011 року підприємство
фактично було змушене припинити свою
діяльність.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 2 квітня 2014 року - в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
АТЗТ «Кедр», 3 особа - ОСОБА_3 про
зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом знесення за власний
рахунок перегородки з дверима на
загальному коридорі перед квартирами
АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4; про
стягнення з АТЗТ «Кедр» на користь
ОСОБА_1 58800,00 грн. збитків та 505000,00 грн.
моральної шкоди; про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 58800,00 грн. збитків та
505000,00 грн. моральної шкоди - відмовлено.

Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язано АТЗТ «Кедр» не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову -
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник АТЗТ «КЕДР» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
відмову у задоволенні первісного
позову та задоволення зустрічного,
посилаючись на те, що суд ухвалив його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, не з'ясувавши
дійсні обставини спору.

Вказує на те, що фактично квартири
АДРЕСА_1 окремо від квартир АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4 не існує, отже ОСОБА_1 не може
використовувати квартиру АДРЕСА_1 для
власного проживання чи проживання
членів своєї сім'ї.

Крім того, суд неправильно вирішив
питання про стягнення судового збору.

Також, не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просила
змінити рішення та доповнити
резолютивну частину рішення наступним
змістом: зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 шляхом знесення ОСОБА_2
за власний рахунок перегородки з
дверима на загальному коридорі
вказаного будинку, влаштована на 8-му
поверсі перед квартирами
АДРЕСА_1,АДРЕСА_3,АДРЕСА_4, позначенні на
поверховому плані червоним кольором, а
в іншій частині рішення залишити без
зміни.

Зазначила, що поза увагою та оцінкою
суду залишились такі докази, як
постанови про накладення
адміністративного стягнення (т. 1 а.с. 33,
34), з яких вбачається, що саме
відповідача ОСОБА_2 було двічі
притягнуто до адміністративної
відповідальності за самовільне
встановлення перегородки у коридорі
загального користування.

Вказала на те, що рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 12.03.2011 р.
було встановлено, що 29.07.2002 p. на час
укладання договору купівлі-продажу кВ.
АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та АТЗТ «Кедр» були
відсутні будь-які конструктивні зміни
або перепланування.

В судовому засіданні апелянти скарги
підтримали.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав:

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходив з того, що ОСОБА_1 чиняться
перешкоди у користуванні її власністю
з боку відповідачів.

Проте, в повній мірі з таким висновком
суду погодитись неможливо, оскільки
такого висновку суд дійшов, не
з'ясувавши дійсні обставини спору, не
перевіривши доводи і заперечення
сторін та без належної оцінки доказів.

Згідно ст.383 ЦК України власник
(співвласник) житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім»і, інших
осіб.

Умовами ст. 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Судом встановлено, що квартири АДРЕСА_3
та АДРЕСА_4 належать на праві власності
юридичній особі - АТЗТ «Кедр» на
підставі рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 22.04.2011 року.

Квартира АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_1, що
підтверджується рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 12.03.2011 року.

Згідно висновку №8049 від 20.11.2013 року
судової будівельно-технічної
експертизи перегородка з дверима на
загальному коридорі перед квартирами
АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 збудована
до 01.03.2002 року, тобто до дати придбання
ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 у власність; в
квартирі АДРЕСА_1 мають місце
перепланування та переобладнання
приміщень, відповідно до яких
використання квартири АДРЕСА_1, як
окремої ізольованої однокімнатної
квартири, без проведення відповідних
відновлювальних робіт є неможливим
(а.с.235-243, 244-252 т.3).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1,
суд вірного висновку дійшов , що
чиняться перешкоди у користуванні
власністю з боку юридичної особи, АТЗТ
«Кедр», а не з боку ОСОБА_2, який не є
власником суміжних квартир АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4 і відсутні докази , що спірну
перегородку з дверима на загальному
коридорі перед квартирами АДРЕСА_1,
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 зводив саме ОСОБА_2

Також вірним є висновок суду, що АТЗТ
«Кедр» не надало суду будь-яких
належних та допустимих доказів про
отримання товариством збитків у
визначеному розмірі, які б були
пов'язанні з незаконними діями ОСОБА_1

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося, а тому є таким, що
набрало законної сили.

Разом з тим, представник АТЗТ «Кедр» в
своїй апеляційній скарзі ставить
питання про скасування рішення суду в
частині вирішення судом питання про
стягнення судового збору, які
заслуговують на увагу з огляду на
наступне.

Умовами ч.1 ст. 88 ЦПК України визначено,
якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки, позовні вимоги задоволені
частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК
України, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог у зв'язку з
їх наявністю та доведеністю
матеріалами справи у розмірі понесених
позивачем витрат з оплати судового
збору з відповідача - АТЗТ «Кедр»
підлягають стягненню 151 грн. 80 коп. на
користь ОСОБА_1

В іншій частині щодо стягнення судових
витрат апеляційна інстанція відмовляє,
оскільки вимоги, пов'язані з витратами
на проведення судової
будівельно-технічної експертизи не
були задоволенні.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
колегія суддів приходить до висновку
про зміну рішення в частині визначення
розміру судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Акціонерного товариства закритого
типу «Кедр» -задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 2 квітня 2014 року в частині
визначення розміру судових витрат
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення , наступного змісту:

Стягнути з Акціонерного товариства
закритого типу «Кедр» на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 151,80 грн.

В іншій частині рішення залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: