Справа № 703/4473/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла справу
за позовом ОСОБА_2 до Смілянської
міської ради про визнання права
власності на спадкове майно,

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що мала у
власності жилий будинок в АДРЕСА_1 та за
заповітом від 13 грудня 2013 року все своє
майно заповіла позивачу. Останній
спадщину після її смерті прийняв,
оскільки своєчасно подав про це заяву
до нотаріальної контори.

ОСОБА_2 просить визнати за ним, як
єдиним спадкоємцем за заповітом, право
власності на цей будинок, встановивши
факт його належності померлій,
оскільки остання не здала його в
експлуатацію і на нього відсутні
правовстановлюючі документи.

Представник відповідача позов визнав
повністю.

Заслухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що за
рішенням виконкому Смілянської
міської ради № 683 від 17 грудня 1969 року
ОСОБА_3 виділено земельну ділянку
площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для
індивідуального будівництва. На
вказане будинковолодіння Смілянським
відділком ЧООБТІ заведена інвентарна
справа та видана будинкова книга, де є
відмітка про реєстрацію вказаного
жилого будинку, власником якого є
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_4
та ОСОБА_3 4 жовтня 1964 року
зареєстрували шлюб та дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_3.

З пояснень позивача вбачається, що зі
слів померлої йому відомо про те, що
через тиждень після одруження її
чоловік виїхав до Туркменії і більше не
повертався, а тому будинок нею був
збудований самостійно. В зв'язку з цим
ніякі особи не заявляють на нього
ніяких прав, з врахуванням також
відсутності у ОСОБА_3 будь-яких родичів.

З пояснень позивача вбачається, що про
дійсне прізвище померлої вони
дізналися лише після її смерті,
оскільки вона завжди називалась
дівочим прізвищем «ОСОБА_3». Саме цим
може бути пояснена та обставина, що
документи на будинок та його
будівництво видані у 1969 році на ОСОБА_3,
хоча шлюб зареєстровано у 1964 році.

Виходячи з наведеного суд вважає, що на
час відкриття спадщини будинок на
законних підставах належав
спадкодавцю, а тому є спадковим майном
та підлягає спадкуванню позивачкою.

Відповідно до ст. ст. 1233, 1235, 1268-1270 ЦК
України ОСОБА_2 є спадкоємцем за
заповітом, який спадщину прийняв
належним чином, подавши відповідну
заяву до нотаріальної контори, а тому
за ним необхідно визнати право
власності на спірний будинок, з
врахуванням відсутності інших
спадкоємців за законом чи заповітом.

На підставі ст. ст. 370, 372, 376, 1233, 1235, 1268-1270
ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213,
215, 256 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1,
що за життя належав ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, та складається з жилого
будинку «А,а» загальною площею 34,9 кв.м.
та житловою площею 16,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайсуд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуюча:
І. А. Зайончковська