У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
руху

"05" вересня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120
Цивільного процесуального кодексу
України за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору дарування,-

В С Т А Н О В И В :

02 вересня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшов позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
дарування.

04 вересня 2014 року вказану позовну заяву
було передано в провадження судді
Катющенко В.П. в порядку визначеному ст.
11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального
кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.п. 2 ч. 1 ст. 119 Цивільного
процесуального кодексу України,
позовна заява повинна містити: ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі;

Разом з тим, подана позовна заява не
містить місця проживання чи
місцезнаходження позивача ОСОБА_1

Відповідно до п.п. 3, 5, 6 ч.2 ст. 119
Цивільного процесуального кодексу
України, в позовній заяві повинні бути
зазначені: зміст позовних вимог; виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; зазначені докази, що
підтверджують кожну обставину, якою
позивач обґрунтовує свої вимоги,
наявність підстав для звільнення від
доказування. Відповідно до частини
четвертої цієї ж статті, позовна заява
повинна відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Як вбачається з позовних вимог, позивач
просить суд: визнати не дійсним договір
дарування від 17 лютого 2001 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, АДРЕСА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 1462.

Обгрунтовуючи підстави звернення з
даним позовом до суду, позивач ОСОБА_1
посилається на той факт, що
відповідачка скористалась її тяжким
положенням та злочинним шляхом через
нотаріальну контору, шляхом дарування
та виписки, заволоділа її квартирою.
Шляхом підкупу та обману, оформила
опікунство над її донькою, позбавивши
її при цьому права на житло та
нормальне життя, гарантоване
Конституцією нашої держави, вступивши
в злочинний зговір з приватним
нотаріусом, ОСОБА_3 При цьому, позивач
посилалася на не досягненість згоди
при укладанні договору дарування,
вчинення його без її справжньої волі,
посилаючись на норми ЦК УРСР 1963 року та
нормативний акт, який було порушено. В
той же час, який саме нормативний акт,
на думку позивача, порушено зазначено
не було, як і не було зазначено саме з
якої підстави позивач просить суд
визнати договір дарування недійсним.

Статтею 30 Цивільного процесуального
кодексу України визначено, що
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

В даному випадку, сторони в цивільному
процесі характеризуються окрім інших,
ще й тим, що між ними виник спір про
право цивільне.

Як вбачається з поданої позовної заяви,
позивачем в якості відповідача було
визначено ОСОБА_2

Як роз'яснено в п. 26 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року № 9, особами, які
беруть участь у справі про визнання
правочину недійсним, є насамперед
сторони правочину.

Відповідно до договору дарування
спірної квартири АДРЕСА_2 від 17 лютого
2001 року, останній було укладено між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що діяла за згодою
опікуна ОСОБА_2

Разом з тим, вимоги позивача в частині
визнання договору дарування квартири
недійсним пред'явлені позивачем до
ОСОБА_2, яка була опікуном ОСОБА_4,
враховуючи при цьому що ОСОБА_4 на
момент подання позову є повнолітньою.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає тому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про необхідність залишення
позовної заяви без руху та надати строк
позивачу для усунення зазначених в
ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 119, 120, 121, 210 Цивільного
процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
дарування, залишити без руху.

Надати можливість позивачу
виправити недоліки в строк не більше
ніж три дні з дня отримання позивачем
ухвали, про що у вказаний термін надати
суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не
виконання вимог цієї ухвали, позовна
заява буде вважатися неподаною та
підлягає поверненню.

Суддя: