Справа №583/2949/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидоренко Р. В.Номер
провадження 22-ц/788/1282/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О.
І.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши апеляційні скарги
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка та
ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 05 червня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Нафтопроммаш» у особі його
ліквідатора арбітражного керуючого
Пересадька Романа Івановича,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка,
Сумської області

про стягнення недоплати сум щомісячних
страхових виплат у зв'язку з
відшкодуванням шкоди заподіяної
здоров'ю на виробництві, та
зобов'язання призначити проводити
страхові виплати виходячи із
розрахованого ним середнього
заробітку з подальшим його
перерахунком відповідно до норм
чинного законодавства, -

в
с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 05 червня 2014
позовні вимоги ОСОБА_3 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Охтирка, Сумської обл.
задоволено повністю.

Зобов'язано відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Охтирка, Сумської обл.
призначити ОСОБА_3, починаючи із 1.09.2013 р.
щомісячну страхову виплату у розмірі 635
грн. 49 коп. з подальшим перерахунком її
розміру у випадках передбачених ст. 29
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Нафтопроммаш» про стягнення
заборгованості по щомісячних
страхових виплатах за період із 01.04.2001
року по 31 серпня 2013 року у сумі 22217
гривень 84 копійки - відмовлено.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Охтирка, Сумської обл.
на користь ОСОБА_3 1656 (одну тисячу
шістсот п'ятдесят шість) гривень
судових витрат.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Охтирка, Сумської обл.
на користь держави 243 гривні 60 копійок
судового збору.

В апеляційній скарзі позивача вказано,
що він з рішенням суду першої інстанції
частково не згоден оскільки вважає, що
місцевий суд допустився помилки в
частині відмови в стягненні з ПАТ
«Нафтопроммаш» 22217 грн. 84 коп. та
відшкодуванні йому в повному обсязі
судових витрат пов'язаних з розглядом
справи.

Зазначено, що ПАТ «Нафтопроммаш» не
надав жодного доказу спростування
того, що ними не проводився перерахунок
втраченого заробітку. Навпаки за
результатами висновку судової
економічної експертизи №43, яку було
складено 28.04.2014 року вбачається, що на
момент передачі його особової справи
до відділення Фонду втрачений
заробіток повинен був складати 78,89 грн.
(замість 28,28 грн. як зазначило
підприємство). Таким чином з огляду на
зазначене вбачається, що недоотримана
заборгованість по страховим виплатам,
зазначена у висновку судової
економічної експертизи від 28.04.2014 року,
з 20.04.2001 року по 01.09.2013 року яка складає 22
217 грн. 84 коп. виникла в наслідок вини
ПАТ «Нафтопроммаш» і саме дана сума
підлягає стягненню з підприємства.

Просить змінити рішення суду першої
інстанції від 05.06.2014 року по даній
справі в частині відмови в стягненні 22
217 грн. 84 коп. та постановити в даній
частині нове рішення яким задовольнити
його вимоги в повному обсязі і витрати
понесені ним по даній справі покласти
на відповідачів.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка
вказано, що місцевий суд, зобов'язуючи
відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка
призначити щомісячну страхову плату у
розмірі 635,49 грн. з 0.09.2013 року, не
врахував того, що чинне законодавство
передбачає покладення відповідального
зобов'язання в разі наявності їхньої
вини.

Вказано, що від ПАТ «Нафтопроммаш» було
прийнято особову справу позивача про
здійснення страхових виплат в рахунок
компенсації за втрачений заробіток,
згідно до якої підприємством
проводилася така виплата в розмірі 28
грн. 28 коп. З моменту передачі
відділення Фонду мало право
продовжувати тільки страхові виплати в
даному розмірі з подальшим
перерахунком у березні місяці кожного
року.

Також зазначено, що спеціалісти
відділення Фонду не мали права
проводити перевірку правильності
призначення ПАТ «Нафтопроммаш»
страхових виплат на момент передачі
особової справи. Таким чином місцевий
суд неправомірно за відсутності вини
їх установи поклав обов'язок по
призначенню з 01.09.2013 року в розмірі 635,39
грн.

Вказує апелянт і на необґрунтоване
стягнення з відділення судового збору
на користь держави.

Просять скасувати рішення суду першої
інстанції від 05.06.2014 року та
постановити нове рішення, в якому
повністю відмовити позивачу у
задоволенні його позову.

Представники ПАТ « Нафтопроммаш» в
судове засідання не з'явилися , про
розгляд справи повідомлені належним
чином.

Заслухавши апелянтів: представника
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Охтирка, позивача ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_3 з 11.01.1989 р. був прийнятий
у цех за №15 на посаду слюсаря механічно
збірних робіт заводу «Охтирське
дослідно-виробничого об'єднання
«Промзв'язок» (у подальшому - ПАТ
«Нафтопроммаш»). Пропрацювавши на
різних посадах у зазначеному
підприємстві 06.05.2001 року був з нього
звільнений за власним бажанням - ст. 38
КЗпП України. (а.с.5-6).

До матеріалів справи залучено копії
довідок про перейменування ПАТ
«Нафтопроммаш» (а.с.11, 71 т.1), в яких
зазначено наступне:

«Згідно розпорядження Кабінету
Міністрів України від 11 грудня 1993 року
№1035-р. Міністерство зв'язку передало до
сфери управління Держкомнафтогазу»
Охтирське дослідно-виробниче
об'єднання Промзв'язок».

З 1 січня 1994 року «Охтирське
дослідно-виробниче об'єднання Промзв
'язок» стало називатись Охтирське
виробниче підприємство «Нафтопроммаш»
і підпорядковане Державному комітету
України по нафті і газу
«Держкомнафтогаз».

На базі державного підприємства
«Нафтопроммаш» створено відкрите
акціонерне товариство «Нафтопроммаш»
згідно наказу Цержавного комітету
України по нафті і газу
«Держкомнафтогаз» від 30 червня 1994року
№257». «відкрите акціонерне товариство
«Нафтопроммаш» - у публічне акціонерне
товариство «Нафтопроммаш». Наказ №61
від 02.06.2011р.»

Під час роботи на посаді слюсаря
механічно збірних робіт у цеху за №15
11.06.1990 р. позивача із ним стався
нещасний випадок на виробництві, про що
13.06.1990 р. підприємством був складений
акт №4 про нещасний випадок на
виробництві. У ньому зазначено, що йому
було ампутовано 1 палець лівої руки за
наслідком отриманої травми на
виробництві 06.08.1990 р. (а.с.8-10).

Охтирською міжрайонною МСЕК ОСОБА_3
згідно довідки від 06.08.1990 р. про
визначення ступеню втрати професійної
працездатності встановлено 25
відсотків втрати працездатності
(безтерміново). (а.с.12).

На час отримання позивачем виробничої
травми (11.06.1990) та на час встановлення
позивачу ступеню втрати
працездатності МСЕК (06.08.1990)
нарахування виплат по відшкодуванню
шкоди, пов'язаної з травмою на
виробництві, проводилось відповідно до
«Правил відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ними трудових обов'язків»,
затверджених постановою Ради
Міністрів СРСР від 3 липня 1984 року №690
(далі Правила №690), відповідно до яких
розмір відшкодування шкоди, заподіяної
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, встановлювався відповідно до:
ступеня втрати професійної
працездатності та середньомісячного
заробітку, який потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

Згідно з поданою ОСОБА_3 заявою
підприємство почало здійснювати йому
зазначені доплати у зв'язку із
частковою втратою працездатності з
урахуванням середнього заробітку, який
він мав на час нещасного випадку на
виробництві.

Згідно довідки наданої підприємством
Фонду і яка мається у матеріалах
особової справи позивача ОСОБА_3
станом на 16 липня 2001 року його страхова
виплата складала 28 грн. 28 коп.

Згідно висновку судової економічної
експертизи №43 від 28.04.2014 р. за
результатами проведеного дослідження
наданих документів відповідно до вимог
нормативних законодавчих актів, з
урахуванням розміру середньомісячного
заробітку позивача ОСОБА_3 на момент
нещасного випадку (11.06.1990) та
коефіцієнтів підвищення Урядом
України мінімальної заробітної плати,
виходячи із встановленого МСЕК ступеню
втрати працездатності 25 відсотків
безстроково, розмір щомісячної
страхової виплати від нещасного
випадку на виробництві станом на 20.04.2001
р. (на момент передачі відповідачем
документів до відділення ВД ФССНВ у м.
Охтирка) повинен був становити 78 грн. 89
коп. (а.с.209-222 т. 6).

Починаючи із 1 квітня 2001 р. набрав
чинності Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Згідно прикінцевих
положень даного закону та згідно
Інструкції за № 10 від 20.04.2001 р.
підприємство передало його справу, що
підтверджує право на страхову виплату,
до відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка,
Сумської обл.

З моменту передачі його особової
справи про страхові виплати Фонд
починаючи із 1.04.2001 р. почав проводити
йому відшкодування шкоди за втрату
працездатності отриману внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Згідно висновку судової економічної
експертизи №43 від 28.04.2014 р. в обсязі
наданих документів, з урахуванням
перерахування страхових виплат у
відповідності до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», розмір належної
позивачу щомісячної страхової виплати
від нещасного випадку на виробництві
станом на 01.09.2013 р. повинен становити 635
грн. 49 коп. (а.с.209-222 т.6).

Правильно встановивши вказані
обставини, суд першої інстанції, на
думку колегії суддів, обґрунтовано
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка .

Щодо відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення із ПАТ
«Нафтопроммаш» на користь позивача
заборгованості по щомісячних
страхових виплатах за період із 01.04.2001
року по 31 серпня 2013 року у сумі 22217
гривень 84 копійки, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що виходячи із
досліджених матеріалів справи, у т.ч.
висновку судової економічної
експертизи №43 від 28.04.2014 р., у даному
випадку має місце неправильне у бік
заниження визначення підприємством
розміру щомісячних страхових виплат
позивачеві на момент передачі його
справи відповідачеві для продовження
страхових виплат, замість 78 грн. 89 коп.
(згідно висновку експерта) - 28 грн. 28 коп.
(як зазначено у довідці наданої Фонду
підприємством), що потягло за собою
фактично і подальше відшкодування
шкоди у зменшеному розмірі вже з боку
Фонду.

Тобто законодавцем обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові, покладений в повному
обсязі на Фонд.

Також суд першої інстанції прийшов до
висновку, що законодавство України не
передбачає можливості стягнення
заборгованості з щомісячних грошових
виплат з державного соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань з інших осіб, крім Фонду,
незалежно від наявності вини таких
осіб у вказаних несвоєчасних виплатах

На думку колегії суддів такі висновки
частково відповідають вимогам закону
та встановленим обставинам справи.

Статтею 46 Конституції України
передбачено право громадян на
соціальний захист в разі втрати
працездатності , яке гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків.

Закон України « Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності «
від 23 вересня 1999 року , який у своїй
основній частині набрав чинності з 1
квітня 2001 року, визначив правову
основу та механізм відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей з
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків .

Згідно зі ст. 36 указаного Закону заяву
потерпілого або заінтересованої особи
за наявності усіх необхідних
документів , перерахованих в ст. 35
цього Закону, розглядає відповідний
орган Фонду соціального страхування
він нещасних випадків і приймає
рішення у формі постанови.

Спори щодо розміру шкоди та прав на її
відшкодування вирішуються в судовому
порядку.

На підставі вказаного Закону страхові
виплати відшкодовується особам , які
застраховані від нещасного випадку
відповідно до цього Закону, та особам ,
право яких на отримання відшкодування
шкоди, заподіяної унаслідок
травмування на виробництві та
професійного захворювання , пов'язаних
з виконанням ними трудових обов'язків ,
було встановлено раніше згідно з
відповідним законодавством СРСР ,
Української РСР або України.

Особам . які потерпілі на виробництві
до 1 квітня 2001 року , фонд сплачує
виплати та надає соціальні послуги з
того часу, коли відповідні
підприємства передали йому в
установленому порядку документи , що
підтверджують право цих працівників
на такі виплати й послуги , або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Прикінцевими положеннями названого
Закону встановлено, що заборгованість
потерпілим на виробництві , яким до
набрання чинності цим Законом ( до 2
квітня 2001 року) підприємства , установи
та організації не відшкодували
моральної і матеріальної шкоди ,
заподіяної ушкодженням здоров'я ,
виплачується цими підприємствами.
установами і організаціями, а у разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до постанови відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві у м. Охтирка
від 29 липня 2001 року документи
особистої справи позивача передані 29
липня 2001 року, виплати підприємством
здійснено по 30.06. 2001 року , а з 01.07. 2001
року виплату компенсації втрати
заробітку проводить Фонд ( а. с. 33, 34 т.
1)

Як убачається з матеріалів справи, з
висновку експертизи ( а. с. 215 т. 6) при
визначенні розміру відшкодування
шкоди позивачу підприємством була
допущена помилка щодо розміру
середньомісячного заробітку і
відповідно розміру відшкодування
шкоди позивачу. Середньомісячний
заробіток позивача на час передачі
матеріалів Фонду визначається сумою в
315грн. 55 коп., а втрата заробітку в
розмірі 25% ступеню втрати
працездатності складає 78грн. 89коп., а
не 28грн. 28 коп. як вказано
підприємством в довідці ( а. с. 34 т. 1 ).

Позивач пред'явив позов про стягнення з
підприємства ПАТ « Нафтопроммаш» на
його користь заборгованість
щомісячних страхових виплат з 1.04. 2001
року по 31 серпня 2013року.

На думку колегії суддів, його позовні
вимоги, підлягають задоволенню
частково , за період з 01.04. 2001 року по
01.07. 2001 року , оскільки на час передачі
матеріалів Фонду , підприємство не
відшкодувало повністю позивачу
шкоду, заподіяної ушкодженням здоров'я,
підприємство зобов'язано було в межах
трирічного строку до 01 липня 2001 року (
до моменту призначення виплат Фондом )
погасити заборгованість перед
позивачем.

Помісячна сума таких недоплат дорівнює
50грн. 61 коп. і за вказаний час слід
стягнути з ПАТ « Нафтопроммаш» на
користь позивача 151грн. 83 коп.

З урахуванням вказаного, рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволення позову про стягнення з ПАТ
« Нафтопроммаш» заборгованості з
виплати відшкодування за період з 01.04.
2001року по 01.07. 2001 року та в частині
стягнення судових витрат слід
скасувати та постановити в цій
частині нове рішення про задоволення
позову та відшкодування судових
витрат .

Позивачем сплачено за проведення
експертизи 3312грн., позов до ПАТ «
Нафтопроммаш» задоволено частково на
0,68%, тому відшкодуванню судових витрат
підлягаю сума 22 грн. 52 коп.

Відповідно до ст. 21 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я шляхом
виплати щомісяця грошової суми у разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого.

Оскільки позивачу не в повній мірі саме
Фондом з 01. 07. 2001 року компенсувався
втрачений заробіток, то законних
підстав покладати в подальшому з 01. 07.
2001 року відповідальність по
здійсненню цих виплат на підприємство
, а не на Фонд , як того вимагає закон ,
не мається .

Представник відділення Фонду
погоджується з невірним визначенням
суми втраченого заробітку і не
заперечує висновків експертизи з
цього питання.

Доводи апеляційної скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка в цій
частині висновків суду не
спростовують.

Разом з тим, при ухваленні рішення
суду судом першої інстанції в частині
стягнення з відділення виконавчої
дирекції Фонду судового збору на
користь держави, допущено порушення
вимог законодавства.

Відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України
« Про судовий збір» органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України
звільнені від сплати судового збору .

У зв'язку з викладеним , рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
відділення Фонду судового збору
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.303, п.1, 2 ч.1 ст.307, ст.ст.308,
309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

В и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка
задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
Сумської області від 05. 06. 2014року в
частині стягнення з відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Охтирка Сумської області на користь
держави судового збору в сумі 243 грн.60
коп. скасувати .

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 05 червня 2014
року в частині відмови в задоволення
позову про стягнення з ПАТ «
Нафтопроммаш» заборгованості з
виплати відшкодування за період з 01.04.
2001року по 01.07. 2001 року та в частині
стягнення судових витрат скасувати.

Стягнути з ПАТ « Нафтопроммаш» на
користь ОСОБА_3 заборгованість по
щомісячних страхових виплат за період
з 01. 04. 2001 року по 01.07. 2001 року в сумі
151грн. 83 коп. та відшкодування судових
витрат в сумі 22грн. 52коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -