АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2665/14
інстанції Дорошинська В.Е.
Доповідач: Семиженко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Базіль Л.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 24 липня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа Відділ у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України в
Херсонській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

у квітні 2014 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом з вимогою
визнання відповідача таким, що втратив
право користування належним позивачці
будинком АДРЕСА_1 у місті Херсоні з
посиланням на те, що відповідач є її
колишнім чоловіком, з квітня 2012 року не
проживає у будинку, але зареєстрований
у ньому, не сплачує комунальних послуг,
не надає допомоги на його утримання,
чим створює перешкоди для позивачки у
здійсненні права власності.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 24 липня 2014 року
позовні вимоги задоволено, ухвалено
визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме
будинком АДРЕСА_1 у місті Херсоні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду просив його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
ОСОБА_3 перестав проживати у будинку з
метою уникнення сварок до вирішення
питання поділу майна між сторонами, які
перебували у шлюбі та розірвали його 16
жовтня 2012 року, з метою визнання права
на частку у вказаному будинку
відповідач подавав зустрічний позов,
проте судом не було прийнято позов до
розгляду разом з позовом позивачки, що
вважає незаконним.

У судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому представник відповідача пояснив,
що його довіритель перестав проживати
у спірному будинку ще до ухвалення
рішення про розірвання шлюбу між
сторонами, з окремим позовом про
визнання права власності на частину
цього будинку до суду не звертався.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи за
договором дарування від 19 серпня 2011
року власником будинку АДРЕСА_1 у місті
Херсоні є ОСОБА_4, ОСОБА_3 у спірному
будинку зареєстрований, проте з квітня
2012 року не проживає в ньому, 16 жовтня 2012
року рішенням Дніпровського районного
суду міста Херсона шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 7-12).

Гарантуючи захист права власності ст.
ст. 16, 386, 391 ЦК України надають власнику
право вимагати усунення будь-яких
порушень його права у відповідний
спосіб, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння
майном.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які закріплюють право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд,
обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Зміст ст. 405 ЦК України захищає право
користування житлом лише членів сім'ї
власника житла, чинне законодавство не
передбачає збереження права
користування житлом за особами, які
хоча у свій час і правомірно вселилися
у спірне житлове приміщення, проте на
час розгляду справи не перебувають у
складі членів сім'ї власника будинку та
не проживають у ньому.

Реєстрація відповідача у будинку
позивачки є перешкодою для здійснення
нею права власності, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про усунення такої перешкоди
шляхом визнання відповідача таким, що
втратив право користування будинком
позивачки, наслідком чого у
відповідності до положень Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» є зняття позивача з
реєстрації за даною адресою
відповідним повноважним органом.

Приведений правовий висновок у даній
справі не є перешкодою для відповідача
для звернення з позовом до суду у разі
виникнення спору з питань права
власності.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не містить посилань на
обставини чи норми права, які б могли
бути підставою для її задоволення,
скаргу слід відхилити, рішення у справі
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду міста Херсона від 24 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _