Справа № 131/2030/13-ц Провадження №
22-ц/772/1171/2014Головуючий в суді першої
інстанції Волошин С. В.Категорія 54
Доповідач Іванюк М. В.
Апеляційного суду Вінницької області
від 10 вересня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів Камзалова В.В. та Панасюка О.С,
при секретарі Руденко О.М, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області заяву ОСОБА_2 про
ухвалення додаткового рішення за її
апеляційною скаргою на рішення
Іллінецького районного суду від 03
березня 2014р. у справі за позовом ОСОБА_2
до відділу освіти Іллінецької районної
державної адміністрації про
поновлення на роботі, оплату за час
вимушеного прогулу та відшкодування
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 07 травня 2014р, ухваленим за
наслідками розгляду апеляційної
скарги ОСОБА_2 на рішення Іллінецького
районного суду від 03 березня 2014р (у
справі за її позовом до відділу освіти
Іллінецької районної державної
адміністрації про поновлення на
роботі, оплату за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди) ОСОБА_2. було поновлено на роботі
на посаді вчителя української мови і
літератури Іллінецької
загальноосвітньої школи I-III ступенів №
1. Стягнуто з відділу освіти
Іллінецької районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 27963грн. 67коп.

У своїй заяві ОСОБА_2. просила
ухвалити додаткове рішення, яким
стягнути з відповідача на її користь
5000грн. у відшкодування моральної шкоди,
заподіяної їй незаконним звільненням.
Зазначила, що при ухваленні
апеляційним судом рішення від 07.05.2014р.
це питання було упущено, хоча у позові
та в апеляційній скарзі такі вимоги нею
були заявлені.

Розглянувши вказану заяву,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши вимоги позовної заяви
та апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що згідно положень ст.220 ЦПК
України у даній справі необхідно
ухвалити додаткове рішення, яким мають
бути вирішені позовні вимоги ОСОБА_2.
про відшкодування моральної шкоди,
оскільки питання про відшкодування
моральної шкоди апеляційним судом
дійсно було упущено.

При цьому колегія суддів вважає, що з
врахуванням обставин справи
незаконними діями відповідача
позивачці дійсно була заподіяна
моральна шкода. Адже встановлено, що
всупереч положенням ч.5ст.79 КЗпП
України відповідач не пізніше як за два
тижні до визначеного графіком терміну
письмово не повідомив ОСОБА_2. про дату
початку відпустки. Більше того, після
звернення позивачки з заявою про
надання відпустки чергова щорічна
відпустка їй зовсім не надавалася. Хоча
згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 14.04.1997р. № 346 «Про
затвердження порядку надання щорічної
основної відпустки тривалістю до 56
календарних днів керівникам,
працівникам навчальних закладів,
педагогічним, науково-педагогічним
працівникам та науковим працівникам»
щорічна основна відпустка повної
тривалості надається у період літніх
канікул. При цьому колегія суддів
звертає увагу на обізнаність
відповідача про важке становище, яке
склалося у ОСОБА_2. у зв'язку з важким
захворюванням її доньки, за якою в
період лікування потребувався
постійний догляд. Дана обставина була
встановлена судом і ніким не
заперечується. Тому колегія суддів
приймає до уваги твердження позовної
заяви та апеляційної скарги про те, що
відсутність ОСОБА_2. в період з 06.05.2013р.
по 22.08.2013р. пов'язана з необхідністю
постійного перебування з хворою
донькою, оскільки перебування з
донькою навіть якоїсь іншої особи було
загрозливим для її життя. У такому
випадку шкода, заподіяна життю та
здоров'ю доньки позивачки була б значно
більшою за шкоду, що заподіяна її
невиходом на роботу. За таких обставин
відповідач звільнив ОСОБА_2. з роботи з
тих підстав, що нею нібито вчинено
прогули без поважних причин. Тому
колегія суддів погоджується з тим, що у
зв'язку з такими діями відповідача
ОСОБА_2. зазнала моральних страждань і у
зазначений період втратила нормальні
життєві зв'язки та була вимушена
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя, що згідно
ст.237-1 КЗпП України є підставою для
відшкодування відповідачем моральної
шкоди.

При визначенні розміру відшкодування
колегія суддів виходить з того, що він
має бути рівним середньомісячному
заробітку ОСОБА_2, розрахованому
апеляційним судом при ухваленні
рішення від 07.05.2014р, а саме - 2568грн.67коп.

У зв'язку з цим її вимоги про
відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 209,218, 220, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1п.2, 309, 313, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Позовні вимоги ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з відділу освіти Іллінецької
районної державної адміністрації на
користь ОСОБА_2 2568грн.92коп. у
відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати у даній справі покласти
на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :