Справа № 2/489/1075/14
22 травня 2014 року Ленінський
районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, його представника
ОСОБА_4, представника органу опіки і
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, які діють в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виселення з
У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
виселення з житлового будинку.
Позивач вказував на те, що його батько
ОСОБА_9 був власником житлового будинку
№22 по пров.Зеленому в м.Миколаєві з 1991
року. 10 листопада 2010 року він подарував
будинок йому. До укладення вказаного
договору, а саме 17 квітня 2009 року
батько уклав з ОСОБА_3 договір оренди
житлового будинку № 22 по пров.Зеленому
в м.Миколаєві, який було пролонговано
до 23 грудня 2013 року.
Відповідач вселився до будинку з
членами своєї сім’ї та проживає в
будинку по теперішній час, хоча договір
оренди житла припинив свою дію, а він
письмово, ще до закінчення договору
оренди житла, попереджав відповідачів
про необхідність виселення з будинку.
Посилаючись на те, що відповідачі та
члени їх сім’ї добровільно виселятись
з належного йому житлового будинку не
бажають, просив суд виселити їх з
будинку №22 по пров. Зеленому в
м.Миколаєві без надання іншого
житлового приміщення.
В подальшому позивач подав до суду
заяву, в якій, уточнюючи свої вимоги,
вказував на те, що членами сім’ї
відповідачів є їх неповнолітні діти:
донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, виселити яких він
також просив в своєму позові.
В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позов. Просили
про його задоволення.
Відповідач та його представник
заперечували проти позову. Вказували
на те, що іншого житла відповідачі не
мають. За час проживання в будинку, з
дозволу орендодавця, вони за власний
рахунок здійснили істотні поліпшення
будинку, відшкодовувати які позивач
відмовляється. На теперішній час між
ними та позивачем існує в суді спір
щодо вказаних витрат, а тому, до
вирішення питання про відшкодування
позивачем понесених ними витрат на
поліпшення будинку, позов про їх
виселення з нього є передчасним.
Посилаючись на ці обставини, просили в
Представник органу опіки і піклування
посилалася на те, що виселення
неповнолітніх дітей з будинку позивача
у зв’язку з припиненням дії договору
оренди не суперечить їх інтересам.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та оцінивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд дійшов
Відповідно до ст. 41 Конституції України
та ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать
Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК
України власник володіє своїм майном
на власний розсуд, ніхто не може бути
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні.
При цьому, згідно з приписами ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування чи
розпорядження своїм майном.
Ст.ст. 150. 156 ЖК України передбачають, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, заклади, укладати інші не
заборонені законом угоди.
З матеріалів справи вбачається, що на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 10.10.1991 року та свідоцтва
про право власності від 26.03.2010 року
власником житлового будинку №22 по
пров.Зеленому в м.Миколаєві був
На підставі нотаріально посвідченого
договору дарування від 10 листопада 2010
року ОСОБА_9 подарував зазначений
будинок своєму сину ОСОБА_1
17 квітня 2009 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_3
було укладено договір оренди житлового
будинку, за яким орендодавець надав
орендареві і членам його сім’ї в
користування житловий будинок.
Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона – власник житла (наймодавець)
передає або зобов’язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
Пунктами 1.3, 5.3 договору встановлена
домовленість сторін про те, що договір
діє до 31.12.2010 року та продовжується до
23.12.2013 року, якщо сторони після
закінчення терміну дії договору
продовжують його виконувати, а
орендодавець за один місяць до
закінчення дії договору не надав
письмових заперечень.
Як було встановлено рішеннями судів у
спорі між тими ж сторонами, з інших
підстав, договір оренди житла від 17.04.2009
року було пролонговано до 23.12.2013 року.
У п.п.2.2.5 даного договору оренди
житлового будинку зазначено, що
орендар зобов’язується звільнити
житлове приміщення, яке орендується,
після закінчення обумовленого в цьому
договорі строку оренди.
Як слідує з матеріалів справи та
пояснень учасників процесу в судовому
засіданні, відповідачі та їх
неповнолітні діти і на теперішній час
продовжують проживати в будинку
позивача, виселятись добровільно з
Таким чином, враховуючи ті обставини,
що проживання відповідачів та їх
неповнолітніх дітей в належному
позивачу будинку після закінчення дії
договору оренди житла, без згоди
позивача, є неправомірним, оскільки у
відповідності до вимог закону у
зв’язку зі спливом строку дії
договору оренди вони втратили право
користування житловою площею, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
про виселення їх з житлового будинку є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, які
діють в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
виселення з житлового будинку
Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_6 з
неповнолітніми дітьми: ОСОБА_7, ОСОБА_8 з
житлового будинку № 22 по пров.Зеленому
в місті Миколаєві без надання іншого
житлового приміщення.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Н.А.
Спінчевська