Справа № 357/9386/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Білоцерківської міської
ради, третя особа : ОСОБА_2 про визнання
права власності на майно в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько ОСОБА_3. Позивач є
спадкоємцем першої черги за законом та
звернувся до нотаріальної контори з
питанням прийняття спадщини, але
отримав відмову в оформленні 16 частини
спадкової квартири АДРЕСА_1, оскільки
спадкодавець за життя не здійснив
державної реєстрації права власності
на квартиру. Позивач просить суд
визнати за ним право власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом після померлого ОСОБА_3 на 16
частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач не направив до суду свого
представника, про день та час розгляду
справи були повідомлені належно,
надали суду лист де просять розглядати
справу без участі їх представників.

Третя особа в судовому засіданні
підтримала позов.

Заслухавши пояснення позивача,
третьої особи, дослідивши матеріали
даної справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3. Дане
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серія НОМЕР_1 (а.с.6).

Позивач по справі є сином
померлого ОСОБА_3 Дане підтверджується
свідоцтвами про народження (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено,
що відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 13.04.1999 року
виданого Комунальною службою
приватизації державного житлового
фонду м. Біла Церква, гр.. ОСОБА_3, ОСОБА_5
і ОСОБА_1 належить на прві спільної
часткової власності (по 13 частині)
квартира АДРЕСА_1 (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено,
що позивач в грудні 2013 року подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, однак нотаріус
відмовив йому в оформленні 16 частини
спадкової квартири, оскільки
спадкодавець за життя не здійснив
державної реєстрації права власності
на неї. Дане підтверджено постановою
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 23.06.2014 р. (а.с.5).

Встановлено, що спадкодавцеві
належала 13 частина вказаної квартири
та 16 частину цієї квартири він
успадкував після померлої дружини
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого Першою
Білоцерківською міською державною
нотаріальною конторою 08.07.2005 року за
реєстровим №4-3695. Але у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та інших реєстрах відомості про
реєстрацію права власності на 16 частку
вказаної квартири за ОСОБА_3 відсутні,
що і послугувало підставою для
прийняття постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

При вирішенні даного спору суд
виходив з наступного.

Згідно ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом і вказано
вище в рішенні, позивач подав до
нотаріальної контори в шестимісячний
строк заяву про прийняття спадщини, але
оформити свої спадкові права на
нерухоме майно він не має можливості,
отримав відмову нотаріуса. Однак, право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Як роз'яснено в п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися за
правилами позовного провадження.

За ст..328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

За ч.1 ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

З 1 січня 2013 набула чинності нова
редакція Закону України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про внесення права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Виникнення у спадкоємця права
на спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкодавця, який не здійснив
державної реєстрації свідоцтва про
право на спадщину (ст. 1299 ЦК України).
Так, статтею 1299 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця зареєструвати
право на спадщину в органах, які
здійснюють державну реєстрацію
нерухомого майна. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 видане
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та позивачу. Крім того,
ОСОБА_3 за життя набув право власності
на ще й на 16 частину зазначеної
квартири у встановленому
законодавством України порядку,
зокрема, успадкувавши цю частину після
смерті своєї дружини, відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 08.07.2005 року (а.с.10).
Встановленим є те, що позивач виявив
бажання прийняти спадщину у вигляді
частини квартири, звернувся до
нотаріальної контори у встановлений
шестимісячний строк з заявою про
прийняття спадщини, була заведена
спадкова справа після смерті ОСОБА_3 та
позивач 23.06.2014 року отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом , яка
складається з 13 частини квартири,
належної спадкодавцю, але залишається
16 частина цієї ж квартири, на яку
позивач не має можливості оформити
свої спадкові права з наведених вище в
рішенні підстав. Інших перепон щодо
оформлення позивачем своїх спадкових
прав не має. На думку суду, позивач не
втратив право на спадщину через
відсутність державної реєстрації
частини спадкової квартири.

Суд вважає за можливе визнати за
позивачем право власності на спадкове
майно після померлогоІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3, батька позивача.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.182,328, 1216,1217,1218,1268,1270,1299 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», ст.ст. 10,60,88, 212-215, 296 ЦПК
України суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 16 частину квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення .

Суддя О. Я. Ярмола