Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2014
р.
м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської
області в складі:

головуючого судді

Фастовця В.М.,

секретаря судового
засідання
Бандуровій В.І.,

з участю представника
позивачів
ОСОБА_1С,

3-ї
особи

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні присадибною ділянкою і
заборони мешкати на її території, 3-і
особи ОСОБА_6, лисичанське комунальне
підприємство "Житлово-експлуатаційна
контора №8", -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом,
в якому вказали, що вони користуються
садибною ділянкою за адресою за
адресою м. Лисичанськ, вул.Сосюри, 12/2.
Зазначають, що позивач мешкає на
території ділянки без їх згоди та
чинить перешкоди користуванням їм
своїм майном.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 та представник позивачів ОСОБА_1
позов підтримали, дали пояснення,
аналогічні викладеним у позові.

Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не
з’явилась, надала заяву, в якій просила
позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнавав, суду пояснив, що мешкає
разом із 3-ю особою, своєю матір'ю, у
літній кухні та доглядає за нею, ніяких
скандалів не вчиняє.

3-я особа ОСОБА_6 в судове засідання не
з’явилась, надала заяву, в якій вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню, пояснила, що відповідач
останні кілька років мешкає разом із
нею та здійснює догляд, зважаючи на її
похилий вік.

Представник 3-ї особи ЛЖЕК №8 в судове
засідання не з’явився, про причину
неявки суд не повідомив, клопотання про
відкладення розгляду справи не надав.

У судовому засіданні дослідженні
докази: довідка з місця мешкання (а.с.8),
відповідь на запит (а.с.9), копія
договору про надання послуг (а.с.10 – 12),
витяг (а.с.13), технічний паспорт (а.с.14 –
15), вирок (а.с.16-17), адресна довідка (а.с.21).
копія постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи (а.с.27),
копія постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи (а.с.28),
копія постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи (а.с.29),
копія постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи (а.с. 30),
копія постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи (а.с.31),
копія висновку по результатам розгулу
заяви (а.с.32), копія постанови про
закриття кримінального провадження
(а.с.33), адвокатський запит (а.с.34),
відповідь на запит (а.с.35), копія
висновку за результатами перевірки
(а.с.37), довідка з УПСЗН.

Вислухавши пояснення сторін,
представника позивачів, дослідивши
письмові докази у справі, суд вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що у
квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані
позивача та 3-я особа - ОСОБА_6 (а.с.8).

Між ОСОБА_6 та КП «Лисичанська ЖЕК№8»
01.05.2012 р. укладено договір про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій (а.с.10-11).
Зазначений будинок знаходиться на
балансі КП «ЛЖЕК №8».

Технічна документація на АДРЕСА_2
(а.с.14-15) засвідчує технічну
конфігурацію багатоквартирного
будинку та містить інформацію щодо
власника – Лисичанської міської ради.

Як вбачається з рішення Лисичанського
міського суду від 15 серпня 2007 р. у
справі між тими самими сторонами, а ому
відповідно до ст.61 ч.2 ЦПК України не
потребує доказування, відповідач
приблизно з 2004 року мешкає у літній
кухні, яка є самовільною будівлею, до
складу домоволодіння за вказаною
адресою не входить, на балансі ЛКП ЖЕК
№8 не перебуває та не є зареєстрованою
у передбаченому законодавством
порядку власністю позивачів чи інших
осіб.

Згідно довідки з УПСЗН Лисичанської
міської ради ОСОБА_2 отримує
компенсацію як особа що надає
соціальні послуги громадянці похилого
віку – ОСОБА_6. Для здійснення догляду
за 3-.ю особою відповідач має
довіреність.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходить з наступного.

У відповідності до ст. 38 Земельного
кодексу України до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови, відповідно до
ст.39 ЗКУ здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Як вбачається з приписів ст. 42 ЗК
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками. Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі відповідної
землевпорядної документації.

З наведеного вбачається, що будинок, де
мешкають позивачі знаходиться на
земельній ділянці, що перебуває у
комунальній власності та перебуває у
користуванні комунального
підприємства. Оскільки позивачами не
надано жодних відомостей, що
приватизації будинку чи його частини
та передачі у власність відповідної
земельної ділянки, суд вважає
необґрунтованим твердження позивачів,
щодо наявності перешкод з боку
відповідача у користуванні земельною
ділянкою, яка їм не належить ні на праві
власності, ні на праві користування.

Позивачами суд не надано доказів того,
що вони є власниками або
землекористувачами земельної ділянки,
а тільки ці особи відповідно до ст.152 ч.2
ЗК України є належними позивачами у
справах про захист прав на земельні
ділянки.

Більш того, суд зважає на те, що порядок
користування нерухомим майном між
особами, що зареєстровані у
ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлений, а крім
того, відповідач здійснює догляд за
особою похилого віку – ОСОБА_6, що також
зареєстрована по зазначеній адресі.

Власне, позивачами не надано доказів їх
вимог, бо постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи є
беззаперечним доказом звернень до ОВС,
а не самих порушень. І навіть згідно цих
постанов свідків таких порушень
встановити не вдалося.

Таким чином, суд відмовляє у
задоволенні позову у повному обсязі, у
зв’язку з його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.10, 11, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні присадибною ділянкою і
заборони мешкати на її території
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Лисичанський міський суд в
10-денний строк з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: