У х в а л а

іменем україни

27 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»), третя особа -
ОСОБА_6, про визнання договору поруки
припиненим, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що банком було пропущено
шестимісячний строк звернення до
нього, як поручителя, у зв'язку з чим, на
підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України
просив визнати припиненим укладений
між ним та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» договір поруки
від 15 травня 2007 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 березня
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано припиненими правовідносини
поруки за договором поруки від 15 травня
2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_4, за яким останній
поручився за зобов'язаннями
ОСОБА_6 перед ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» за кредитним договором від 15
травня 2007 року.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
24 червня 2014 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд першої
інстанції виходив із того, що кредитор
пред'явив вимоги до поручителя,
пропустивши шестимісячний строк після
настання терміну виконання основного
зобов'язання.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_4, суд апеляційної
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що договором поруки визначено
припинення поруки у випадку, якщо
кредитор протягом трьох років з дня
настання строку виконання
позичальником основного зобов'язання,
не пред'явить вимоги до поручителя, а
оскільки кредитор звернувся з вимогою
до поручителя в межах зазначеного
строку, підстави для припинення
договору поруки відсутні.

За таких обставин
колегія суддів дійшла висновку, що
судом правильно встановлено та належно
перевірено обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, судове рішення ухвалено із
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній
скарзі доводи висновків суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко