пр. № 6/759/304/14
ун. № 759/6293/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року . Святошинський
районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Наборозняка
М.І.

за участю секретаря Оленчук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою

ОСОБА_1 про стягнення із державного
вищого навчального закладу
«Київський університет управління та
підприємництва»
(надалі-Універститет) заробітку за
час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі у справі
за його позовом до державного
вищого навчального закладу
«Українська академія бізнесу та
підприємництва» (надалі- Академія),
третя особа: ОСОБА_2 про
поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу,
анулювання запису у трудовій
книжці, видачу дубліката трудової
книжки та відшкодування моральної
шкоди, (учасники розгляду справи
Університет, Академія, ОСОБА_2),

встановив:

ОСОБА_1 18.09.2013 року звернувся до суду
із вказаною заявою про стягнення із
Академії середнього заробітку в сумі
81051 грн 09 коп у зв*язку з тим, що
вказана особа не виконала рішення
Апеляційного суду м.Києва від 31.05.2012
року про поновлення його на роботі в
Академії на посаді в.0. декана
факультету економіки, фінансів,
маркетингу (том 2 , а.с.258-260). В
подальшому , 19.05.2014 року (том 3, ас. 124)
вимоги збільшив та прость стягнути із
Університету 130367 грн 28 коп у зв*язку
із непоновленням його на роботі за
період з 01.06.2012 року по 28.05.2014 року.

Вимоги обгрунтовує ст.ст. 236 КЗпП
України

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі,
посилаючись на викладені у позовній
заяві обставини. Пояснив, що він
надавав керівнику Універистету
судове рішення про його поновлення на
роботі, але доказів про таке у нього
немає, вважає, що представник
університету знав про те, що саме
Університет повинен поновити його на
роботі, оскільки було замінено сторону
у виконавчому провадження із Академії
на Університет. Також пояснив, що
державна виконавча служба не
відкривала виконавче провадження
за виконавчим документом про
обов*язок саме Університету поновити
його на роботі, вимог Університет з
цього приводу не надсилала.

Представник Університету в судовому
засіданні вимоги заяви ОСОБА_1 не
визнав. Він не оспорив обставини щодо
його поновлення на роботі в Академії,
суть судового рішення про поновлення.
Проте, вказав, що Університету не було
надіслано (надано) вимогу про
поновлення позивача на роботі, немає
документів про заміну боржника з
Академії на Університет в частині
обов*язку поновити ОСОБА_1 на роботі,
тому і немає вини Університету в тому,
що ОСОБА_1 не є поновленим на роботі і
немає у суду правових підстав
виносити рішення про стягнення із
Університету середній заробіток за
час затримки виконання рішення суду .
Заперечив пояснення заявника про
те, що він надавав Університету
будь-які судові документи про його
поновлення на роботі в Університеті,
що представник Університету був
освідомлений про те, що Університет
повинен поновлювати ОСОБА_1 на роботі.

Представник Академії та ОСОБА_2 в
судове засідання не прибули, про дату
слухання справи повідомлені, тому суд
розглядає справу без їх присутності,
враховуючи, що ОСОБА_1 не виявив
бажання стягувати вказані ним
кошти, із Академії.

Суд, заслухавши пояснення заявника ,
представника Університету,
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку, що заява не підлягає
задоволенню.

Суд розглядає справу на підставі
наявних у справі доказів відповідно
до ст.ст. 10, 11,60 ЦПК України, про що
учасникам розгляду справи, зокрема
ОСОБА_1, роз*яснювалось.

З огляду на приписи ст. 11 ЦПК України
суд розглядає вимоги заявника саме
так, які він визначив: про стягнення
коштів із Університету, а не із
Академії.

Суд погоджується із ствердженнями
представника Університету.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази про те, що заявник, або
державний виконавець звертався до
Університету із належними документами
про поновлення ОСОБА_1 на роботі в
Університеті на вказаній ним посаді.

Тому суд не приймає в якості доказів
пояснення ОСОБА_1, оскільки проти них
заперечує представник Університету.
Крім того, пояснення сторони ,
заявника у цивільній справі, не є
доказами (ст. 57 ЦК України)

Враховуючи, що такі докази відсутні,
то, логічно, випливає висновок про
те, що Університет не допустив
затримки в поновленні заявника на
роботі; його вини в тому, що така
затримка виникла, на думку суду немає.
У зв*язку з цим Університет і не
повинен сплачувати заявнику вказані
ним кошти, які він просить суд
стягнути відповідно до ст. 236 КЗПП
України .Таким чином, суд відмовляє
заявнику у задоволенні його заяви у
зв*язку із її недоведеністю належними
доказами.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана протягом 5 днів з
дня його проголошення на адресу
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд.

Суддя: