Справа № 740/3398/14
Провадження № 2/740/1093/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року

м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі :

головуючого - судді
Марченка М.М.

при секретарі Заколодній
Ю.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Ніжина цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про набуття права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю , -

в с
т а н о в и в :

05.08.2014 року за вх. № 10338 ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про набуття права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю. В позові
ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_4. Внаслідок смерті
відкрилася спадщина на належне йому
майно у вигляді житлового будинку під
АДРЕСА_1 та грошових вкладів в Ощадному
банку України. За життя спадкодавець
своїм майном не розпорядився, а тому
його дружина, яка є відповідачем по
справі, ОСОБА_3, є єдиним спадкоємцем за
законом першої черги, яка спадщину
прийняла шляхом постійного проживання
разом із спадкодавцем на момент
відкриття спадщини. Після сплину
строку, встановленого для прийняття
спадщини, відповідачка оформила
належним чином частину спадкового
майна, а саме грошові заощадження в
Ощадбанку. Цей факт підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 29 жовтня 2004 року. На
спадковий будинок відповідачка не
претендує і оформляти його
відмовляється. У зв'язку з цим вона
змушена звертатися до суду. Місце її
постійного проживання зареєстроване
за адресою: АДРЕСА_2. Спірний будинок
під АДРЕСА_1 розташований по сусідству
і належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 19
грудня 1991 року. Цей будинок він отримав
у спадок після смерті свого рідного
брата ОСОБА_5, як єдиний спадкоємець за
законом. Проте, з моменту оформлення
спадщини у цьому будинку ніхто не
проживав і не користувався ним близько
10 років, а тому будинок почав
руйнуватися. У 2000 році, на прохання
власника будинку, ОСОБА_4, вона почала
доглядати за належним йому будинком,
користуватися ним та опалювати його у
зимовий час та зі згоди власника
використовувала земельну ділянку біля
будинку у своїх потребах. Вона щорічно
засаджувала та засівала разом свій
город та сусідній. Усі свята їх сім'я
святкувала у спірному будинку,
оскільки він був звільнений від зайвих
речей і була можливість запросити у
гості чимало людей. Власник будинку не
заперечував проти цього. Але, з роками
будинок потребував значних
капіталовкладень і власник прийняв
рішення про його продаж та у лютому 2004
року запропонував їй придбати у нього
цей будинок. Вони домовилися із
власником майна про ціну нерухомості і
в кінці лютого 2004 року, у присутності
відповідачки, вона передала кошти за
будинок власнику і в цей же день

переїхала у будинок на постійне місце
проживання, оскільки особистого житла
не мала, а проживала разом з батьками у
належному їм будинку, де була постійно
зареєстрованою і куди повернулася
разом з дітьми після розірвання шлюбу.
Але оформити придбаний будинок в
нотаріальній конторі вони не встигли,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року власник
будинку раптово помер. Відповідачка, як
єдиний спадкоємець за законом, що
спадок прийняла після смерті свого
чоловіка, не заперечувала проти факту
придбання нею спірного майна та
обіцяла згодом оформити цей будинок
належним чином і відчужити його на її
користь. Вона чекала і продовжувала
користуватися будинком. Вона власними
коштами зробила поточний ремонт цього
будинку, облаштувала грубу для
опалення будинку, замінила всю
електропроводку, встановила нову
огорожу з металевої сітки та нові
ворота з металопрофілю. Відповідачка і
до теперішнього часу не заперечує
проти того, що вона сплатила кошти за
цей будинок ще за життя її чоловіка і не
претендує на це майно, але оформляти
його не бажає, посилаючись кожного разу
на нові, але не об'єктивні, обставини. На
сьогоднішній день будинок руйнується і
потребує вже капітального ремонту.
Вона власними силами його утримую, але
отримати дозвіл на його реконструкцію
вона не може, оскільки не є його
власником. Крім того, вона вирішила
провести газ до будинку, проте
газопостачальна організація їй також
відмовила за відсутністю у неї
правовстановлюючих документів на
будинок. Вона вважає, що набула права
власності на це майно за набувальною
давністю, оскільки з дозволу власника
будинку, з лютого 2004 року вона постійно
проживала у цьому будинку, але без
реєстрації місця проживання у ньому та
володіла житловим будинком в цілому
під АДРЕСА_1. А після смерті власника
будинку, вона продовжує відкрито та
безперервно володіти чужим нерухомим
майном, яким заволоділа добросовісно.
Вона більше десяти років власними
силами утримує будинок в цілому,
сплачує за комунальні послуги,
встановила нові вхідні двері,
пробурила свердловину та користується
земельною ділянкою біля будинку. Але
змушена звертатися до суду і у судовому
порядку просити суд визнати за нею
право власності на чуже нерухоме майно
за набувальною давністю, оскільки
набуття права власності за набувальною
давністю не можливо вирішити в
позасудовому порядку. Спору щодо
володіння та користування зазначеною
нерухомістю не має. На вказане майно
ніхто не претендує. Іншого шляху
оформити зазначену нерухомість не має.
Факт її постійного проживання у
будинку та володіння нерухомістю
підтверджується довідкою сільської
ради. Відповідно до довідки
Ніжинського МБТІ вартість житлового
будинку в цілому, що розташований по
АДРЕСА_1 становить 19325 грн. Просить
визнати за нею ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, розташований
по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_2 позов підтримали, просили
його задовольнити та визнати за
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в цілому, розташований по
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з?явилась, яка про час і місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, яка 21.08.2014 року за вх. № 11243 та
09.09.2014 року за вх. № 12075 надала до
суду письмові заяви, в яких просить
розглядати справу без її участі,
позовні вимоги визнає повністю та
проти задоволення позову не
заперечує.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню із
слідуючих підстав.

Як вбачається із свідоцтва про
право на спадщину по закону від 19
грудня 1991 року ОСОБА_4 отримав після
смерті брата ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, житловий будинок з
господарськими будівлями, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідок КП «Ніжинське
МБТІ» від 21.08.2013 року за № 1079 і
від 08.09.2014 року № 02455 за обліками
бюро технічної інвентаризації
станом на

31.12.2012 року житловий будинок
АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві
власності 27.12.1991 року за ОСОБА_4
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, видане Ніжинською
державною нотаріальною конторою
19.12.1991 року за р. № 2871.

В копії свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 67
років в селі Григоро-Іванівка
Ніжинського району Чернігівської
області.

Згідно повідомлення Ніжинської
районної нотаріальної контори від
18.08.2014 року за вх. № 11005 вбачається,
що до майна ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заведена спадкова
справа № 413/2004. Заяву про прийняття
спадщини подала ОСОБА_3.

В довідці № 678 від 01 вересня 2004 року
Григоро-Іванівської сільської ради
зазначено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4 на день смерті постійно
проживав і був прописаний в АДРЕСА_3
Разом з ним на день його смерті та
протягом 6-ти місяців з дня смерті за
вищезазначеною адресою проживали і
були прописані: 1. ОСОБА_3, його дружина
з 1976 року. 2. ОСОБА_7, його внук з 17.01.2002
року.

Із копії спадкової справи вбачається,
що 29 жовтня 2004 року видані свідоцтва
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його дружині ОСОБА_3
на 1 / 2 частку житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_3 та грошових
вкладів з відповідними процентами та
сумами компенсації, що знаходяться в
Ніжинському відділенні № 204 ВАТ
«Державний Ощадний банк України» на
рахунках № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

В довідці Григоро-Іванівської
сільської ради Ніжинського району
Чернігівської області від 22.01.2014 року
№ 52 зазначено, що ОСОБА_1 дійсно з 2000
року доглядала за житловим будинком,
опалювала його в зимовий час та
користувалася земельною ділянкою
біля будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а з 2004
року по теперішній час користується
даним житловим будинком, провела
поточний ремонт та проживає в ньому
без реєстрації місця проживання.
Встановила опалювальний прилад,
встановила огорожу і використовує
присадибну земельну ділянку, площею
0.15 га за цільовим призначенням,
сплачує податки.

Допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9
показали, що позивач ОСОБА_1
вселилась в будинок АДРЕСА_1 в
лютому 2004 року зі згоди власника
ОСОБА_4, який помер весною 2004 року і
вказаному будинку залишилась
проживати ОСОБА_1, яка їм
користується і володіє до
теперішнього часу.

Згідно із ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років набуває права
власності на це майно (набувальна
давність). Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

При цьому п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
встановлено, що правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав
чинності з 01 січня 2004 року, норми ст.
344 ЦК України поширюються на
правовідносини, що виникли з 01 січня 2004
року, а отже визнати право власності за
набувальною давністю суд може не
раніше 01 січня 2011 року.

Набувальна давність
поширюється на випадки фактичного
безперервного володіння чужим майном.

Для набуття права власності на
таке майно володілець має звернутися у
суд із заявою про визнання за ним права
власності, що виникло внаслідок спливу
набувальної давності. В разі винесення
судового рішення, яким така заява
задоволена, та набранням таким
рішенням законної

сили і є підставою для виникнення права
власності на таке майно. Слід
зазначити, що право власності на
нерухоме майно виникає саме з моменту
державної реєстрації. А вказане
спірне майно зареєстровано 27.12.1991
року.

Так, згідно із ст. 344 ч.4 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

Право власності (ч.ч.1,2 ст. 328
ЦК України) набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З урахуванням всього
вищевикладеного, суд приходить до
переконання, що існують обставини, які
є підставою для визнання за позивачкою
ОСОБА_1 права власності на вище
вказане нерухоме майно.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 вселилась в
спірний будинок зі згоди власника в
лютому 2004 року, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та безпосередньо
користується домоволодінням АДРЕСА_1 з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті
власника і по теперішній час,
отже позивач ОСОБА_1 на правах
власника, добросовісно та безперервно
володіє та відкрито користуються
житловим будинком, доглядає за ним та
утримує. Претензій щодо її проживання в
даному будинку ніхто не заявляв.
Відповідач ОСОБА_3 позов визнала
та не заперечує проти його
задоволення.

Суд вважає можливим позов
задовольнити та визнати за ОСОБА_1
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та
спорудами в цілому, розташований по
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 344 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України,
суд -

в и р
і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та
спорудами в цілому, розташований по
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя