Справа № 523/7480/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси
в складі:

головуючого судді -
Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба
Г.І.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника
відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Одеса цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від
сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4
про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам. Позовні
вимоги мотивовані тим, що згідно
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 12.11.2012 року по справі
№1527/15391/12 за позовом ОСОБА_4 з ОСОБА_1
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 гривень
щомісячно, починаючи з 02.10.2012 року до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Рішення суду було
постановлено в порядку заочного
розгляду справи.

Постановою Другого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 17 квітня 2014 року встановлено, що
заборгованість по аліментам на 01.02.2014
року складає 15933,33 грн.

При цьому, позивач посилається на те, що
відповідачка звернулась із заявою про
примусове виконання рішення лише
19.11.2013р., а аліменти стягнути з 02.10.2012р.

Позивач працює водієм в TOB «Траффік» і
його середня заробітна плата складає
1594,86 грн. Сплачувати аліменти та
одночасно заборгованість у сумі 15933,33
грн. позивач не має можливості. Крім
того, заборгованість створилась не за
його провини.

На підставі ст. 197 СК України, позивач
просить звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам в розмірі
15933,33 грн., встановленого державним
виконавцем Першого Суворовського
відділу державної служби Одеського
міського управління юстиції від 18.02.2014
року по виконавчому листу № 1527/15391/12
виданого 10.06.2012 року.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позову,
оскільки заочне рішення суду від
12.11.2012р. було скасовано та прийняте нове
рішення від 18 серпня 2014р.

Представники Другого Малиновського
відділу ДВС ОМУЮ в судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню на підставі фактів,
встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що заочним
рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 12 листопада 2012р. по справі
№1527/15391/12 за позовом ОСОБА_4 з ОСОБА_1
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 гривень
щомісячно, починаючи з 02.10.2012 року до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі вищевказаного рішення,
судом було видано виконавчого листа 10
червня 2013р..

09 жовтня 2013р. ОСОБА_4 звернулась до
Суворовського відділу ДВС ОМУЮ про
примусове виконання рішення про
стягнення аліментів.

Постановою державного виконавця від 15
жовтня 2013р. було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження, оскільки у
виконавчому листі не був вказаний
ідентифікаційний код боржника.

Після цього, ОСОБА_4 звернулась до суду
за виправленнями у виконавчому листі,
де було внесено ідентифікаційний код
боржника.

18 листопада 2013р. ОСОБА_4 повторно
звернулась до Суворовського відділу
ДВС ОМУЮ про примусове виконання
рішення про стягнення аліментів.

Постановою державного виконавця від
19.11.2013р. було відкрито виконавче
провадження щодо стягнення з аліментів
з ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що
передували

пред'явленню виконавчого листа до
виконання.

Згідно ч. 3 ст. 197 СК України суд може
звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості, якщо буде
встановлено, що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Таким чином, якщо брати до уваги
обставини справи, то такий строк може
бути обмежений строком до 09 жовтня 2013р.,
тобто строк первісного звернення із
заявою про примусове виконання
рішення.

Однак судом встановлено, що ухвалою
суду від 17 червня 2014р. було скасовано
заочне рішення суду від 12.11.2012р., тобто
рішення на підставі якого було видано
виконавчого листа.

Крім того, 18 серпня 2014р. по справі було
прийнято нове рішення, згідно якого з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуті
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3
частини усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 02.10.2012 року до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не
підлягає виконанню, та стягнути на
користь боржника безпідставно
одержане стягувачем за виконавчим
листом.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999р. № 606-XIV виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: скасування рішення суду або
іншого органу (посадової особи), на
підставі якого виданий виконавчий
документ, або визнання судом
виконавчого документа таким, що не
підлягає виконанню.

На підставі викладеного, суд вважає, що
фактично по справі відсутній предмет
спору, оскільки заборгованість була
розрахована державним виконавцем в
межах виконавчого провадження, яке
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999р. № 606-XIV підлягає закінченню.

Таким чином, позивач має можливість
звернутись до державного виконавця із
заявою про закінчення виконавчого
провадження, а також до суду із заявою
про визнання виконавчого листа від
10.06.2012р. таким, що не підлягає виконанню.

За вищевказаних обставин суд вважає, що
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 194, 197 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV, ст.10, 11,
208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам - залишити
без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя