Справа №1307/2-31/11
Провадження № 2/443/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 року Жидачівський
районний суд Львівської області у
складі:

головуючого - судді Салія В.В.

при секретарі Оленич І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Жидачівської державної нотаріальної
контори про визнання нечинним та
скасування свідоцтва про право на
спадщину та визнання права власності
на частку у спадковому майні,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 04 серпня 2010 року
звернулась в Жидачівський районний суд
з позовом до ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно.

12 жовтня 2011 року позивачка ОСОБА_1
звернулась в Жидачівський районний суд
з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на частку у
спадковому майні.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2011 року дані
позови об»єднані в одне провадження.

24 травня 2012 року позивачка уточнила
свої позовні вимоги, згідно яких
просить визнати нечинним та скасувати
свідоцтво про право на спадщину,
встановити факт прийняття спадщини та
визнати право власності на частку у
спадковому майні. Відповідачами по
справі заявлено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
Жидачівську державну нотаріальну
контору. Свої вимоги позивачка мотивує
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її
батько ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мати ОСОБА_6. Після їх смерті
відкрилася спадщина. На час смерті
батька вона проживала разом з ним, а
тому має право на отримання спадкового
майна після його смерті. Після смерті
матері у встановлений законом строк
вона звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, однак свідоцтво про право на
спадщину їй не видано в зв»язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на житловий будинок. Без її
відома в 2009 році брат ОСОБА_7 звернувся
в Жидачівський районний суд з позовом
про визнання права власності на
спадкове майно. 30 липня 2009 року суд
виніс рішення, яким визнав за ОСОБА_7
право власності на спадкове майно -
житловий будинок з господарськими
будівлями у АДРЕСА_1. За її апеляційною
скаргою рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області
від 22 вересня 2011 року рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 30 липня 2009 року
було змінено та визнано за ОСОБА_7
право власності на спадкове майно
після смерті батька ОСОБА_5 - ? частину
вказаного житлового будинку з
господарськими спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_3
року ОСОБА_7 помер. 30 червня 2010 року
державним нотаріусом Жидачівської ДНК
було посвідчено свідоцтво про право на
спадщину після смерті ОСОБА_7, згідно
якого ОСОБА_3 отримав спадкове майно
батька - житловий будинок у АДРЕСА_1
Жидачівського району. Позивачка
просить визнати нечинним та скасувати
вказане свідоцтво про право на
спадщину від 30 червня 2010 року,
встановити факт прийняття нею спадщини
після смерті батька ОСОБА_5 та визнати
за нею право власності на 1/6 частини
житлового будинку після смерті батька
та 1/3 частини житлового будинку після
смерті матері ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_8 позовні
вимоги підтримали, покликаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_9 позовні
вимоги не визнали, суду заявили, що
позивачка згідно заяви від 02.04.1996 року,
посвідченої державним нотаріусом
Рогатинської ДНК від прийняття
спадщини відмовилась.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, в суд направив заяву від
10.05.2012 року, згідно якої позов визнав,
відмовився від своєї частки у
спадковому майні, просить справу
слухати за його відсутності.

Відповідач державний нотаріус
Жидачівської ДНК Матусек В.В. в судове
засідання не з»явився, в суд направив
заяву, згідно якої просить справу
слухати за його відсутності.

3-я особа - представник Стрийського МБТІ
в судове засідання не з»явився, в суд
було направлено заяву про слухання
спраіи у відсутності представник
Стрийського МБТІ.

Суд, заслухавши позивачку ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_8, відповідача
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_9,
дослідивши письмові докази, дав їм
оцінку і вважає, що позов слід
задовольнити частково, виходячи з
таких підстав:

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

В процесі розгляду справи встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько
позивачки ОСОБА_5. Позивачка на день
смерті проживала разом з батьком та
фактично прийняла спадкове майно
батька - житловий будинок у АДРЕСА_1,
однак з відповідною заявою в
нотаріальну контору не зверталася.
Спірний будинок було споруджено
батьками під час їх перебування в
шлюбі, а тому частка померлого в майні
подружжя становила ? частину житлового
будинку з господарськими спорудами, на
яку і відкрилася спадщина після його
смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати
ОСОБА_6. Після її смерті позивачка
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, однак
свідоцтво про право на спадщину їй було
не видано в зв»язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок. 16 липня 2009 року
ОСОБА_7 без відома позивачки звернувся
в Жидачівський районний суд з позовом
про визнання права власності на
спадкове майно. Інші два брати ОСОБА_2
та ОСОБА_11 будь яких дій по прийняттю
спадщини не вчиняли, брат ОСОБА_2
проживає в Естонії і від спадщини
відмовився, а брат ОСОБА_11 виїхав у США,
місцезнаходження його не відоме. 30
липня 2009 року суд виніс рішення, яким
визнав за ОСОБА_7 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями у АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_7 помер. 30 червня 2010 року
державним нотаріусом Жидачівської ДНК
було посвідчене свідоцтво про право на
спадщину, згідно якого ОСОБА_3 отримав
спадкове майно батька - житловий
будинок у АДРЕСА_1 Жидачівського
району. За апеляційною скаргою
позивачки 22 вересня 2011 року рішенням
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 30 липня 2009 року
змінено, визнано за ОСОБА_7 право
власності на ? частину вказаного
житлового будинку з господарськими
спорудами після смерті батька. Згідно
вказаного рішення ? частини вказаного
житлового будинку належали матері
ОСОБА_6(1/2 частини як частка в спільній
сумісній власності подружжя, а 1/4 - як
спадкове майно після смерті чоловіка),
питання про цю частину житлового
будинку судом не вирішувалось.

Поскільки позивачка ОСОБА_1 на день
смерті батька ОСОБА_5 проживала разом з
ним і тому у відповідності до ст.ст. 548-549
діючого на той час ЦК України(1963 року)
мала право на отримання спадкового
майна після його смерті, однак в
рішенні колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області 22 вересня 2011 року
помилково було вказано, що право на
спадщину після смерті ОСОБА_5 мали лише
мати ОСОБА_6 та брат ОСОБА_7. 20 жовтня 2011
року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області прийняла ухвалу про
виправлення описки в рішенні від 22
вересня 2011 року, в якій вказала, що з
врахуванням записів в будинковій
книзі, з яких вбачається, що після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року, спадщину фактично прийняли його
дружина ОСОБА_6, а також ОСОБА_7 і ОСОБА_1.
Однак дана ухвала була скасована 30
жовтня 2013 року ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ. Поскільки рішення від 22 вересня
2011 року вступило в законну силу, то суд
у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, що встановлені вказаним
судовим рішенням зобов»язаний
прийняти до уваги при розгляді даної
справи. Так як на даний час не усунуто
порушене право позивачки на отримання
спадкового майна після смерті батька, а
суд позбавлений при розгляді даної
справи усунути дане порушення, то
ухвалою від 15 серпня 2014 року позовні
вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання
за нею права власності на спадкове
майно після смерті батька ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, виділені в
окреме провадження.

При вирішенні позовних вимог про
скасування свідоцтва про право на
спадщину, посвідченого 30 червня 2010 року
державним нотаріусом Жидачівської ДНК,
згідно якого ОСОБА_3 отримав спадкове
майно ОСОБА_7, а саме на житловий
будинок у АДРЕСА_1, а також визнання за
позивачкою частки на спадкове майно
після смерті матері ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, суд вважає,
що вказані вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Посилання відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_9 на те, що позивачка
ОСОБА_1 згідно заяви від 02.04.1996 року,
посвідченої державним нотаріусом
Рогатинської ДНК, від прийняття
спадщини відмовилась суд не приймає до
уваги. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України їх твердження не підтверджено
належними та допустимими доказами.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
заявила, що вказаної заяви не писала та
не підписувала її, крім цього в реєстр
нотаріальних дій Рогатинської ДНК
заява внесена без номера, дати та
підпису ОСОБА_1, а тому суд не може
прийняти як належний доказ вказану
заяву.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР
1963 року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном або якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Поскільки позивачка ОСОБА_1 після
смерті матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, звернулася з заявою в
Жидачівську ДНК про прийняття спадшини
та видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом в установлений
законом строк - 25 травня 1990 року, то вона
у відповідності до ст.ст. 548-549 діючого
на той час ЦК України(1963 року), має
право на отримання спадкового майна
після смерті матері. Суд вважає, що
позивачка та її брат ОСОБА_7 мали право
успадкувати в рівних частках спадкове
майно матері, а саме по 3/8 частини
житлового будинку з господарськими
спорудами.

30 червня 2010 року державним нотаріусом
Жидачівської ДНК було посвідчене
свідоцтво про право на спадщину, згідно
якого ОСОБА_3 отримав спадкове майно
батька - цілий житловий будинок у
АДРЕСА_1 Жидачівського району. Суд
вважає, що вказане свідоцтво частково
слід визнати не дійсним, з врахуванням
того, що ОСОБА_1 має право на 3/8 частини
житлового будинку з господарськими
спорудами.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 548-549 ЦК
України(1963 року), ст. 1301 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 3/8 частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель в
АДРЕСА_1

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від 30
червня 2010 року за реєстром № 1412, видане
державним нотаріусом Жидачівської
державної нотаріальної контори
Матусек В.В. на ім'я ОСОБА_3, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7,
зареєстроване в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 23.08.2010
року, в частині спадкового майна, що
складається із 3/8 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель в АДРЕСА_1

В інших позовних вимог ОСОБА_1-
відмовити.

Ухвалу суду від 18 жовтня 2011 року про
накладення арешту на житловий будинок
АДРЕСА_1 скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Львівської області через Жидачівський
районний суд.

Головуючий-суддя: підпис

Суддя Жидачівського районного суду

В.В.САЛІЙ

Примітка:
оригінал рішення знаходиться в
матеріалах

в
матеріалах цивільної справи №1307/2-31/11