Справа № 1304/1619/12
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/182/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Цяцяка Р.П.,

при секретарі - Брикайло М.В.,

за участю: Ковальчук Х.Я., ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Львівської міської ради, заступника
прокурора м. Львова на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
26 липня 2013 року у справі за позовом
Львівської міської ради до ОСОБА_5,
третя особа - відділ Держземагенства у
м. Львові про розірвання договору
оренди та звільнення земельної ділянки
-

в с т а
н о в и л а :

оскаржуваним рішення відмовлено у
задоволенні зазначеного позову, яким
Львівська міська рада просила суд
розірвати договір оренди земельної
ділянки від 31.12.2009 року № 04:10:467:00001кн 04-1
та зобов'язати відповідача ОСОБА_5
звільнити земельну ділянку площею 0,1022
га. на вул. Лижв'ярській, 42 у м. Львові у
зв'язку із порушенням умов договору.

Рішення оскаржили Львівська міська
рада, заступник прокурора м. Львова.
Просять його скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.
Зазначають, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи і суд неправильно застосував
норми матеріального права. Зокрема,
неправильним є висновок про те, що
здійснювані відповідачкою будівельні
роботи є реконструкцією будівлі і не
відносяться до нового будівництва.
Львівська міська рада, окрім цього,
посилається також на порушення
місцевим судом норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника Львівської міської ради
Ковальчук Х.Я., прокурора Лящука Т.І. на
підтримання скарг, а також
представника відповідача ОСОБА_4 на їх
заперечення, перевіривши матеріали
справи, межі і доводи апеляційної
скарги колегія суддів не знаходить
законних підстав для задоволення з
огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що відповідно до ухвали
Львівської міської ради №3137 від 03.12.2009
року «Про надання гр. ОСОБА_5 земельної
ділянки на вул. Лижв'ярська, 42»
відповідачці надано в оренду земельну
ділянку площею 0,1022 га за вказаною
адресою терміном на 10 років. 31.12.2012 року
Львівською міською радою та ОСОБА_5
укладено договір оренди даної
земельної ділянки для обслуговування
адміністративного будинку, що
знаходиться на ній. Пунктом 26 цього
договору встановлені обмеження в
користуванні орендованою земельною
ділянкою Крім цього, висновком
управління архітектури Львівської
міської ради від 22.07.2009 року № 3-Б-13983/2401
визначено містобудівні обмеження щодо
користування земельною ділянкою, а
управлінням Держкомзему м. Львова -
режим її використання (обмеження від
13.10.2009 року № 40/01-15/205).

Із матеріалів справи випливає, що на
переданій ОСОБА_5 земельній ділянці
знаходиться нежитлове приміщення
загальною площею 735,1 кв.м., яке належить
їй на праві власності згідно витягу про
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 18.09.2008 року.

Робочим проектом реконструкції
офісних приміщень у АДРЕСА_1
передбачено здійснення реконструкції
нежитлового приміщення загальною
площею 735,1 кв. м. з розбиранням
конструкцій 3 та 2 поверхів та
перекриття над 1 поверхом, демонтаж
внутрішніх цегляних стін, колон та
перегородок, влаштування
залізобетонних монолітних фундаментів
та залізобетонного каркасу будівлі із
цегляними стінами 1-3 поверхів, стіни 4
поверху із газобетонних блоків.
Вказаний робочий проект отримав
позитивний висновок державної
будівельної експертизи від 01.11.2011 року
№14-02727-11.

08.11.2011 року інспекцією
Держархбудконтролю у Львівській
області зареєстровано декларацію про
початок виконання будівельних робіт на
вказаному об'єкті.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові,
суд першої інстанції вірно виходив із
того, що підстав для розірвання
договору оренди земельної ділянки не
має. Цей висновок суду відповідає
матеріалам справи та нормам
матеріального права.

Обґрунтовуючи позов, Львівська міська
рада убачала підставами для цього
порушення відповідачем встановлених
обмежень землекористування (що є
істотними умовами договору оренду), а
саме: здійснення відповідачем нового
будівництва. При цьому посилалася на
акт інспекції Держархбудконтролю у
Львівській області від 18.01.2012 року
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих іабо
будівельних робіт ОСОБА_5 та ПП
«Петробуд» на вул. Лижв'ярській, 42 у м.
Львові.

Матеріально - правовою підставою для
задоволення вимоги позивач визначив
приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Як убачається із наведеної вище норми,
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Стаття 15 Закону України «Про оренду
землі» до істотних умов договору
оренди землі відносить умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду.

Відповідно до приписів абзацу 1 частини
1 статті 24 та частина 1 статті 32
названого Закону договір оренди землі
може бути розірваний за рішенням суду в
разі невиконання орендарем умов
цільового використання орендованої
земельної ділянки.

Відмовляючи у позові, місцевий суд
правомірно зазначив, що реконструкція
нежитлової будівлі не є порушенням
умов цільового використання земельної
ділянки, яка відноситься до категорії
земель житлової та громадської
забудови.

Окрім цього слід зазначити, що доводи
апеляційних скарг про те, що
здійснювані ОСОБА_5 будівельні роботи
не є новим будівництвом, а
реконструкцією існуючої будови.

Як випливає із робочого проекту
реконструкції офісних приміщень на
вул. Лижв'ярській, 42 у м. Львові з
розширенням за рахунок надбудови (а.с.
47) будівельні роботи передбачають,
серед іншого, влаштування
залізобетонних монолітних фундаментів
та неповного залізобетонного каркасу,
підсилення існуючих зовнішніх
цегляних стін 1-го поверху.

Відповідно до експертного звіту філії
ДП «Укрдержбудекспертиза» у
Львівській області (а.с. 68) наведений
вище робочий проект виконано згідно з
вимогами ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок
розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва» та розроблений з
дотриманням вимог до міцності,
надійності та довговічності будинків і
споруд, їх експлуатаційної безпеки.

Цим же експертним висновком зазначено,
що фундаменти, цегляні стіни та
залізобетонне перекриття перебуває в
незадовільному стані. Конструктивні
елементи підлягають ремонту та деякі
потребують демонтажу.

Отже, виконання робіт з часткового
демонтажу, ремонту та заміні
конструктивних елементів будівлі (до
яких відноситься фундамент) не може
визнаватися новим будівництвом, а є
реконструкцією.

Жодного доказу на підтвердження вимог
позовної заяви Львівська міська рада
не надала, як і не навели апелянти у
своїх скаргах. При цьому колегія суддів
зазначає, що відсутні докази на
підтвердження факту повного демонтажу
нежитлової будівлі. Влаштування
котловану, огородження будівельного
майданчика, встановлення паспорту
об'єкта (до того ж, з інформацією про
його реконструкцію), на що посилаються
апелянти, не є ознаками проведення
нового будівництва. Без таких видів
робіт здійснити реконструкцію
існуючої будівлі у межах робочого
проекту неможливо.

Посилання в апеляційній скарзі
Львівської міської ради на приписи
екологічної інспекції у Львівській
області від 08.09.2011 року та від 27.09.2011
року (а.с. 165, 168), управління Держкомзему
у Львівській області від 21.02.2012 року
(а.с. 173) є безпідставними, оскільки такі
докази суду першої інстанції не
надавалися. До того ж, зазначені у
приписах порушення є аналогічними
наведеним у позовній заяві, проте
голослівні і не вмотивовані, або не
стосуються предмету спору, адже
цільовим призначенням спірної
земельної ділянки є землі житлової і
громадської забудови, проте інспекція
виходить із того, що це є землі природно
- заповідного призначення.

Таким чином суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
характер спірних правовідносин і норми
матеріального права, які їх
врегульовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відновлення провадження до набрання
законної сили рішенням у іншій справі
хоч і є порушенням норм процесуального
права, проте таке порушення є
формальним, так як воно не вплинуло на
правильність вирішення даної справи.

Доводи апеляційної скарги про інші
порушення норм процесуального права не
відповідають приписам Цивільного
процесуального кодексу України, так як
справа розглядалася за участю усіх
учасників процесу, а залишення без
задоволення клопотання про залучення
третьої особи не вплинула на її права
чи обов'язки. Неможливість реалізувати
право надання доказів суду першої
інстанції з вини суду, як вважає
апелянт, не позбавило сторону надати
такі докази суду апеляційної
інстанції.

Отже і з огляду на ці обставини колегія
суддів не знаходить підстав для
скасування рішення суду.

Так як суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують правильність його
висновків, то рішення слід залишити без
змін а апеляційні скарги відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги Львівської міської
ради і заступника прокурора м. Львова
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 26 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: