АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року
м.
Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого : Винту Ю. М.

Суддів : Заводян К.І., Одинака О.О.

При секретарі : Кусяк М.Д.

За участю : позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,
третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6, правонаступником якого є
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
квартири та земельної (ділянки) та про
визнання права власності за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 14 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу квартири та
земельної (ділянки) та про визнання
права власності на дану квартиру та
земельну ділянку, стягнення судових
витрат та витрат за надання юридичної
допомоги, посилаючись на наступне.

16 січня 1992 року, він через бувшу дружину
ОСОБА_5, із якою розлучився 24.04.1999р. як
довірену особу придбав у Держави
однокімнатну квартиру № 1, що становить
30/100 часток двохповерхового житлового
будинку, розташованого на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею - 39,50 м2, житловою площею - 25,80м2.

Після розлучення його дружина, у
зв'язку із погіршенням його стану
здоров'я, перестала про нього
турбуватись і подала в суд до нього
позов про визнання права власності на
спірне вищенаведене будинковолодіння
та поділ спільного майна. Спір було
вирішено шляхом затвердження мирової
угоди, затвердженої ухвалою цього суду
від 31.05.2000р., відповідно до якої, за ним
було визнано право власності і
виділено в натурі 38/100 будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

26 грудня 2000 року він оформив своє право
постійного користування, а згодом і
приватизував частину присадибної
земельної ділянки площею 0.05 га. Після
цього, в зв'язку з похилим віком, важким
станом здоров'я, він 18 вересня 2007 року
уклав з ОСОБА_7 договір довічного
утримання (догляду), передавши їй у
власність належні йому - земельну
ділянку площею - 0,05га. та спірну
квартиру. Згодом, через непорозуміння з
ОСОБА_7, договір довічного
________________________________________________________________________
_______________________

№ 22ц-794/1137/2014 р.
Головуючий у 1
інстанції: Слободян Г.М. Категорія : 19/20

Доповідач: Винту Ю.М.

утримання (догляду) було розірвано і
він знову став власником вищезгаданої
квартири та земельної ділянки. Надалі
він знову почав шукати іншу людину, яка
могла б допомагати йому вирішити його
життєві проблеми і в цей час зустрівся
з відповідачем ОСОБА_3, який послідовно
спочатку 1 жовтня 2009 року, потім 5 жовтня
2009 року, скориставшись на його думку
життєвими обставинами, станом його
здоров'я, пообіцявши, що буде його
утримувати і доглядати, а також
оформить від його імені усі необхідні
документи, угоди, внаслідок чого
всупереч його волі і за відсутності
його підпису в незаконний спосіб
оформив з ним неправомірні на його
думку два договори, а саме договір
купівлі-продажу квартири і земельної
ділянки, які були оформлені та укладені
із суттєвими порушеннями чинного
законодавства, про що фактично він
дізнався в подальшому від ОСОБА_1.

20 жовтня 2009 року відповідач,
недобросовісно скориставшись його
безпорадним станом, попередньо
оформивши від його імені на себе
довіреність ВМО №103420 від 20.10.2009р. діючи
неправомірно, а саме, у незрозумілий
для нього незаконний спосіб оформив
його в інтернат для перестарілих, чим
позбавив його конституційного права
власності на житло, у зв'язку із чим він
звернувся по допомогу до подружжя
ОСОБА_1, в яких він проживав тимчасово,
внаслідок того, що відповідач розпочав
в квартирі спірній ремонт. Аналогічна
ситуація сталася з його земельною
ділянкою. З вини відповідача ОСОБА_3,
він змушений звернутись за судовим
захистом своїх житлових, цивільних та
земельних прав.

Просив визнати недійсними два
двосторонніх, укладених між ним та
відповідачем ОСОБА_3, правочини :
договор купівлі-продажу квартири № 1,
що становить 38/100 часток
двох-поверхового житлового будинку від
01 жовтня 2009 року та договор купівлі -
продажу земельної ділянки від 05 жовтня
2009 року за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язавши його повернути належне
йому майно, в тому вигляді, як це було до
оформлення цих договорів; визнати за
ним право власності на 38/100
будинковолодіння (квартири), що
складається з нежилих приміщень
розміром - 7,30м2, 7,10м2,13,70м2 на першому
поверсі та одне приміщення розміром -
9.90м2 на другому поверсі, всього нежила
площа - 38,00м2, а також з однієї жилої
кімнати розміром - 25.80м2 на другому
поверсі, загальною площею - 63.80м2, а
також частки огорожі в
будинковолодінні та 12 частки
каналізаційних і комунікацій в ньому.

Відповідно до ухвали суду від 23.10. 2011
року до участі в справі притягнуто
третю особу, що не заявляє самостійних
вимог відносно предмету спору на
стороні відповідачів - ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва
про смерть позивач ОСОБА_6 помер.

Ухвалою суду від 22.12. 2011 р. справу за
вищенаведеним позовом було зупинено до
встановлення правонаступників після
смерті позивача.

В жовтні 2012 року правонаступниками
позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ОСОБА_1 в
порядку вимог ст. 31 ЦПК України було
збільшено заявлені ОСОБА_6 позовні
вимоги (т. 2 а.с. 216), які в подальшому були
доповненні 25.03. 2013 року ОСОБА_1 ( т.3 а.с.
178), з посилання на ст.ст. 1218, 1220, 1268, 1276 ЦК
України вимогою про визнання за ОСОБА_1
в порядку спадкування за первісним
позивачем в тому числі згідно ст. 1276 ЦК
України право власності на 38/100
будинковолодіння (квартиру), що
складається з нежилих приміщень,
розміром 7,30 кв.м., 7, 10 кв.м. на першому
поверсі та одного приміщення розміром
9.9 кв.м. на другому поверсі, всього
нежила площа - 38 кв.м., а також з однієї
жилої кімнати розміром 25,80 кв.м. на
другому поверсі, всього загальна площа
63,80 кв.м, а також ? частки огорожі в
будинковолодінні та 1/2 частки
каналізаційних комунікацій в ньому.

Згідно свідоцтва про смерть (серії
НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
правонаступник позивача ОСОБА_6 -
ОСОБА_7, правонаступником по справі
позивача залишився ОСОБА_1

В судовому засіданні (за життя) позивач
ОСОБА_6 підтримав заявлений позов, в
подальшому у засіданні правонаступник
позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 і в його
інтересах, за довіреністю представник
ОСОБА_2 позовні вимоги із доповненнями
від 25.03.2013 року підтримали в повному
обсязі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 14 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 14 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Приймаючи рішення
по справі, суд першої інстанції, дав
неправильну оцінку зібраним доказам,
зробив висновки, які не відповідають
обставинам справи, порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Зібраними по справі доказами
встановлено, що відповідно до договору
купівлі - продажу від 01.10.2009 року ОСОБА_6,
як продавець (за життя) уклав цей
договір із ОСОБА_3, як покупцем про
відчуження належного йому на праві
власності майна - квартири № 1, що
складається з однієї житлової кімнати ,
загальною площею 64,30 кв.м., житловою
площею 25,30 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1, вартістю по домовленості
сторін 115418,00 грн., одержаних ОСОБА_6 від
ОСОБА_3 повністю до підписання
договору.

Вказаний договір нотаріально
посвідчений і відповідно є
зареєстрованим в Чернівецькому
комунальному обласному бюро технічної
інвентаризації на праві приватної
власності за ОСОБА_3 14.10. 2009р. (а.с. 17, 121
т.1), що підтверджується витягом з
реєстрації права власності на нерухоме
майно (т.1 а.с.18).

Відповідно до договору купівлі -
продажу від 05.10.2009 року ОСОБА_6, як
продавець (за життя) уклав цей договір
із ОСОБА_3, як покупцем про відчуження
належної йому на праві власності
земельної ділянки площею 0,0500 га для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що розташована
АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:17:001:1025) ; продаж земельної ділянки
вчинено за суму - 41860 грн., яку отримав
продавець від покупця особисто до
підписання договору (а.с.19, 122 т.1).

На підставі означеного договору
купівлі - продажу від 05.10.2009р. ОСОБА_3
отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку (т.1 а.с.20)
з планом меж земельної ділянки (т.1
а.с.21).

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3
шляхом обману заволодів його квартирою
також спростовуються, довіреністю від
20.10.2009р. наданою ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3,
яку в подальшому за даними нотаріуса
ОСОБА_8 ОСОБА_6 було скасовано (а.с. 119, 120
т.1).

Доводи ОСОБА_6 про те, що спірні
договори купівлі - продажу та
довіреність від 20.10.2009р. на ім'я ОСОБА_3
ним не підписувалися спростовуються
висновком експерта № 2907 від 06.09.2011р.
(а.с. 131 - 134 т.1), згідно якого - підписи від
імені ОСОБА_6 в договорі купівлі -
продажу квартири від 01.10. 2009р., договорі
купівлі - продажу земельної ділянки від
05.10. 2009р., в довіреності наданій 20.10.2009р.
ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3 та в заяві на
аналювання цієї довіреності, а також
інші записи в цих документах - виконані
самим ОСОБА_6.

Після оформлення спірних договорів
купівлі - продажу, ОСОБА_6 особисто
розпочав оформлення відповідних
документів на поселення до
Чернівецького геріатричного
пансіонату, що підтверджується
витребуваними судом першої інстанції
матеріалами Чернівецького
геріатричного пансіонату.

ОСОБА_6 власноручно написав заяву, її
підписав(т. 2 а.с. 132, 133), надав відповідні
документи (т.2 а.с. 135 - 137, 148, 152-157). З даних
медичного закладу на перестарілого
пенсіонера, який оформляється в
Чернівецький геріатричний пансіонат
(т.2. а.с. 146) видно, що ОСОБА_6 (за життя)
потребував постійного стороннього
догляду, тому його рішення щодо
влаштування в даний пансіонат було
виваженим; перебування в будинку
інвалідів йому не було протипоказано,
про дане свідчать заключення ЛКК № 98
(т.2 а.с. 147, 180 - 182). Стан здоров'я ОСОБА_6
(за життя) спостерігається і з
матеріалів дослідженої історії
хвороби (т.2 а.с. 184-215); останній був
зарахований до Чернівецького
геріатричного пансіонату на підставі
наказу від 02.04. 2010 року № 45 - П (т.2 а.с. 162)
на підставі путівки №6 виданої ОСОБА_6
Головним управлінням праці та захисту
населення обласної державної
адміністрації (т.2. а.с.172). Аналогічне
підтверджено і в листі Департаменту
соціального захисту населення
Чернівецької ОДА (т.3 а.с.59-63). При
зарахуванні до Чернівецького
геріатричного пансіонату було
проведено обстеження житлових -
побутових умов ОСОБА_6 (т.2. а.с. 164,176-179).

Через біга з цього пансіонату наказом
від 01.12.2010р. ОСОБА_6 було знято з
продовольчого утримання (т.2 а.с.149).
Керівництво Чернівецького
геріатричного пансіонату неодноразово
зверталося до правоохоронних органів і
до прокуратури Садгірського району з
приводу втечі ОСОБА_6 з пансіонату(т. 2
а.с. 151,174,175).

Свідок ОСОБА_9 (директор Чернівецького
геріатричного пансіонату) пояснив, що
при особистому спілкуванні з ОСОБА_6,
останній був адекватним, повністю
розумів про що йдеться в розмові,
розумів значення його влаштування в
пансіонат, що відповідало його волі.
Влаштовуватися до пансіонату ОСОБА_6
приходив самостійно, без ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у своїх
поясненнях стверджували про
адекватність дій за життя ОСОБА_6, ясне
мислення, розуміння значення
вчинюваних ним дій.

Наведеними доказами спростовуються
доводи правонаступника ОСОБА_1 та його
представника відносно втягнення
відповідачем, за життя ОСОБА_6 без його
волевиявлення в здійснення цивільних
правовідносин - укладення спірних
договорів, а також влаштування ОСОБА_3
позивача до Чернівецького
геріатричного пансіонату, у такий
спосіб заволодівши його майном.

З відповіді Чернівецької обласної
психіатричної лікарні та медичної
картки ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 на
стаціонарному лікуванні в ЧОПЛ не
перебував.

Відповідно до висновку комплексної
комісійної судової - медичної та
судової - психіатричної експертизи № 098
від 27.01.2014 року - ОСОБА_6 на момент
укладання угод - 01.10.2009р. та 05.10.2009р.
виявляв ознаки психічного розладу у
формі емоційно-нестійкого
(нестабільного) розладу особистості. За
своїм психічним станом він міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними. Станом на 01.10.2009р. та
05.10.2009р. ОСОБА_6 ознак хронічного
психічного захворювання та ознак
тимчасового хворобливого розладу
психічної діяльності не виявляв, а
виявляв ознаки емоційно-нестійкого
(нестабільного) розладу особистості,
стан стійкої компенсації. За своїм
психічним станом він міг розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_6
постійного стороннього догляду не
потребував (т.4 а.с.1-11).

Результати проведеної комплексної
експертизи в судовому засіданні було
підтримано експертом ОСОБА_12, який
пояснив, що за дослідженими медичними
документами станом на жовтень 2009 року
ОСОБА_6 був адекватним, розумів
значення своїх дій і міг ними керувати.

Таким чином, зібраними по справі
доказами по справі не встановлено
фактів зловмисного умислу з боку
ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 з приводу
укладення спірних договорів
(правочинів). ОСОБА_6 за власною волею і
на підставі домовленості з ОСОБА_3
передав останньому своє право на
спірну частину житла - 38/100
будинковолодіння (квартири), що
розташована в АДРЕСА_1 та земельну
ділянку.

Необгрунтованими є доводи
апеляційної скарги про порушення під
час укладання спірних правочинів прав
ОСОБА_5 на переважну купівлю частки у
спільному будинковолодінні, оскільки
під час розгляду цивільної справи
судом першої інстанції ОСОБА_5 ніяких
вимог з цього приводу не заявляла та не
визнала позову ОСОБА_6

Необгрунтованими є й інші доводи
апеляційної скарги представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, оскільки вони повністю
спростовуються зібраними по справі
доказами.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Відповідно до ст.ст. 60, 131 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Сторони зобов'язані подати свої докази
чи повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі.

Всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК
України, позивачем та його
правонаступниками не надано суду
належні та допустимі докази, які б
підтверджували факт вчинення ОСОБА_6
оспорюваних ним правочинів всупереч
діючого на час їх укладання
законодавству.

Враховуючи наведене,
колегія приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального й
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія

суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 14 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :