Справа № 361/6253/14-ц
Провадження № 2/361/2418/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді -
Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1
Броварського району Київської області
у зв'язку із не проживанням у ньому
понад один рік без поважних причин.
Крім того, просила стягнути з
відповідача на її користь витрати по
сплаті судового збору в розмірі 243 грн.
60 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалася на те, що вона, на підставі
свідоцтва про право власності від 20
лютого 1996 року та свідоцтва про право
на спадщину за законом від 20 лютого 1996
року є власником ? частини житлового
будинку АДРЕСА_1 Броварського району
Київської області. Власниками іншої
частини будинку є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім
позивача у спірному житловому будинку
зареєстровані: її сини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, й ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
колишня невістка позивача - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та онуки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 березня 2014
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвано. З квітня 2013 року відповідач
добровільно залишила будинок та за
місцем реєстрації фактично не
проживає. Реєстрація ОСОБА_2
перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації її
права власності на вищевказане
нерухоме майно, у зв'язку з чим вона
була змушена звернутися до суду із
зазначеним вище позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
надала пояснення, аналогічні фабулі
позовної заяви, позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити
у повному обсязі. Пояснила, що на даний
час відповідачка проживає з іншим
чоловіком, а її реєстрація перешкоджає
власникам будинку в реалізації
визначених законом прав.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов не визнала, просила відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
Відповідач не заперечувала, що вона на
початку травня 2013 року разом з дітьми
дійсно добровільно залишила спірний
житловий будинок, зібравши всі свої
речі. Вказувала, що у її матері є
власний житловий будинок, але
зареєструвати ОСОБА_2 у належному їй
будинку вона відмовилася. Додатково
пояснила, що фактично вона звільнила
спірне житлове приміщення й на
сьогодні в неї є інший чоловік, з яким
вона проживає, намірів проживати у
будинку позивача вона не має, їй
потрібна лише реєстрація в ньому,
оскільки зняття з реєстраційного
обліку буде перешкоджати в її
працевлаштуванні.

До початку розгляду справи треті особи
- ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали до суду заяви, в
яких позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали,
просили позов задовольнити й слухати
справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що ? частина
одноповерхового житлового будинку
АДРЕСА_1 Броварського району Київської
області, жилою площею 70,4 кв.м., з
надвірними будівлями та спорудами:
сарай, погріб, колодязь, огорожа,
належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва
про право власності, виданого 20 лютого
1996 року державним нотаріусом
Броварської районної державної
нотаріальної контори ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 763, та
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 20 лютого 1996 року
державним нотаріусом Броварської
районної державної нотаріальної
контори ОСОБА_7, зареєстрованого в
реєстрі за № 766, згідно якого позивач
успадкувала ? частину спірного
житлового будинку як частку в
спільному майні подружжя, набутого за
час шлюбу, після смерті ОСОБА_8, якому на
підставі свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого виконкомом Великодимерської
сільської Ради народних депутатів за №
441 від 15 грудня 1995 року, належав будинок
АДРЕСА_1 Броварського району Київської
області (а.с. 5-7).

Співвласниками спірного нерухомого
майна є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що
свідчить копія довідки Броварського
бюро технічної інвентаризації від 19
березня 1996 року та зведений акт
вартості будівель та споруд форми № 5
(а.с. 16-18).

Судом також з'ясовано, що у житлового
будинку АДРЕСА_1 Броварського району
Київської області, крім позивача,
зареєстровані: сини ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, й ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
колишня невістка позивача - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та онуки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, що
підтверджується довідкою № 683, виданою
30 квітня 2014 року Великодимерською
селищною радою Броварського району
Київської області, та викопіюванням з
будинкової книги (а.с. 8-12).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 березня 2014
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований 08 листопада 2003 року
Великодимерською селищною радою
Броварського району Київської області,
актовий запис № 63, розірвано (а.с. 15).

З акту про факт не проживання в АДРЕСА_1
складеного 26 квітня 2014 депутатом
Великодимерської селищної ради
Броварського району Київської області
VІ скликання 25 округу Рубанкою А.І.,
вбачається, що ОСОБА_2 понад один рік за
місцем реєстрації не проживає, а мешкає
з іншим чоловіком, що підтвердили
сусіди ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с. 13).
Зазначений факт у судовому засіданні
підтвердила й сама відповідач.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

В. ч. 2 п. 15 постанови № 9 Пленуму
Верховного суду України «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» від 01 листопада
1996 року закріплено положення, згідно
якого при розгляді спорів про право
користування жилим приміщенням
необхідно брати до уваги, що ст. 33
Конституції гарантує кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, свободу пересування
та вільний вибір місця проживання.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенцїі про захист прав
людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,
319, 321 ЦК України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Гарантуючи захист
права власності, закон надає власнику
право вимагати усунення будь - яких
порушень його прав хоч би ці порушення
і не були поєднані з позбавленням
володіння.

Способи захисту права власності
передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може
бути, зокрема, житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначене
та придатне для постійного проживання
в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
права власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї інших осіб і розпорядження
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Зважаючи на викладене, та враховуючи
те, що відповідач дійсно більше одного
року не проживає у спірному житловому
будинку, не є членом сім'ї позивача
ОСОБА_1 та не набула самостійного права
на житло з підстав, передбачених
законом, будь - яких договорів щодо
користування цим житлом з позивачем не
укладала, не надала доказів поважності
причин відсутності у спірному будинку,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позову та задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі
щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користуватися житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженку
смт. Велика Димерка Броварського
району Київської області, такою, що
втратили право користування житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд
Київської області до Апеляційного
суду Київської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.М. Пухна