У х в а л а

21 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф. Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 листопада 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_5, про визнання права
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
Восьма Харківська державна
нотаріальна контора, про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулася
до суду із указаним позовом, у якому
просив визнати право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті її матері ОСОБА_6

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому
просив визнати недійсною його письмову
відмову від спадщини після смерті
дружини, ОСОБА_6; визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане ОСОБА_5, а
саме - в частині ј будинку АДРЕСА_4;
визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане ОСОБА_4, а саме - на ѕ частини
автомобіля «Фольксваген Джетта», 1988
року випуску, державний номер НОМЕР_1;
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6 на ј частину
будинку АДРЕСА_4 - як обов'язкову частку
у спадщині, на Ѕ частину вищевказаного
автомобіля в порядку поділу майна
подружжя та на ј частину в порядку
спадкування за законом. Також просив
визнати за ним право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
поділу майна подружжя та на ј частину
квартири в порядку спадкування за
законом.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 6 липня 2012 року позов ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4
право власності на ј частину квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті матері, ОСОБА_6 В
решті позову відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
недійсною заяву ОСОБА_3 від 4 серпня 2009
року про відмову від спадкування після
смерті дружини ОСОБА_6, подану до
Восьмої Харківської державної
нотаріальної контори. Визнано частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане ОСОБА_5, у
розмірі ј частини на будинок АДРЕСА_4.
Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане ОСОБА_4 на автомобіль марки
«Фольксваген Джетта» 1998 року випуску,
номер НОМЕР_1, у розмірі ѕ частини.
Визнано за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування після смерті
дружини ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
на ј частину будинку АДРЕСА_4, за правом
на обов'язкову частку при спадкуванні.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
ѕ частини спірного автомобіля.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на ѕ
частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 3 жовтня
2012 року рішення місцевого суду
змінено. Позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_4 на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті її
матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 листопада 2012
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Харківської області від 3 жовтня
2012 року в даній справі.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 листопада 2012 року у справі з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, а саме, норм ст. 1297 ЦК
України.

На підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 23 травня 2012 року, 19 березня 2014
року та від 11 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяців з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
подано заяву про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання, на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Заява про перегляд зазначеного
судового рішення подана з пропуском
річного строку, передбаченого ст. 356 ЦПК
України.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року №11 «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» недодержання умови
щодо річного строку для подання заяви
про перегляд судових рішень Верховним
Судом України є підставою для відмови у
допуску справи до провадження,
оскільки такий строк поновленню не
підлягає. Зазначене правило
поширюється й на судові рішення суду
касаційної інстанції (Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України), що ухвалені до 30 липня 2010 року
- дати набрання чинності Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Судове рішення, про перегляд якого
просить заявник, ухвалено
більше року тому, а саме 2 листопада 2012
року.

Таким чином, оскільки заявником
пропущений строк, в межах якого він
може звернутися до суду із заявою про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України, який поновленню не
підлягає, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд Верховним Судом України
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 листопада 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання права власності та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - Восьма Харківьска
державна нотаріальна контора, про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину, визнання права власності
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська