АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1009/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Качан О. В. РІШЕННЯ
28 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоКачан О. В. суддівОхріменко
Н. І. , Захарова А. Ф. при
секретаріАнкудінові О.І..
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 4 березня 2014 року по справі
за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, малолітнього ОСОБА_8,
інтереси якого представляє законний
представник ОСОБА_6, ОСОБА_9 про
виселення зі зняттям з реєстраційного
в с т а н о в и л а :
Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, малолітнього ОСОБА_8,
інтереси якого представляє законний
представник ОСОБА_6, ОСОБА_9, третя
особа: орган опіки та піклування
Черкаської міської ради про виселення
зі зняттям з реєстраційного обліку,
мотивуючи тим, що 4.03.2008р. між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній на поліпшення якості окремої
квартири АДРЕСА_2 отримав кредит у
вигляді кредитної лінії в розмірі 300 000
грн строком до 03.03.2033р. Відповідач
зобов'язався повернути кредит,
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором між
банком та ОСОБА_6, ОСОБА_7 04.03.2008р.
укладено договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_10 (реєстр
№1103). Згідно з п.1.1 договору
іпотеки відповідачі надали в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_2 Нерухоме майно належить на
праві власності ОСОБА_6 (2/3 частини) на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Придніпровським
райвиконкомом 04.06.2004р. та договору від
15.06.2004р. ОСОБА_7 (1/3 частини) на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Придніпровським
райвиконкомом 04.06.2004р.
Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 21.11.2012р. в рахунок стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 04.03.2008р. в розмірі 453262,70грн. звернуто
стягнення на вказану квартиру, шляхом
продажу предмета іпотеки ПАТ КБ
"Приватбанк" з укладенням від імені
відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
особою - покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх
повноважень, необхідних йому для
здійснення продажу.

Просив суд виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зареєстровані
та/або проживають у квартирі АДРЕСА_2 із
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 4 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої
інстанції представник ПАТ КБ
"ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши
доводи апеляції та матеріали справи,
колегія вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судом
неправильно застосовано норми
матеріального права, внаслідок чого
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення по наступним
мотивам.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачу ОСОБА_6 належним чином не
направлялося повідомлення банку про
виселення, а також при укладенні
договору іпотеки не було згоди органів
опіки і піклування на укладення такого
договору.

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" звернення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У .ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" законодавець установлює
певний порядок дії банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України.

Як вбачається із змісту документів на
а.с. 26, 28 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 направлено
18.05.2013 року письмове повідомлення про
добровільне звільнення житлового
приміщення АДРЕСА_1. Таким чином
висновок суду про відсутність
письмового повідомлення про
добровільне виселення не відповідає
обставинам справи. Крім того, справа
перебуває в провадженні суду з 19.06.2013
року, за вказаний період всі проживаючі
в спірній квартирі достовірно знають
про вимоги банку і навіть за
відсутності попередньої письмової
вимоги про виселення, такий факт не
може бути підставою для відмови в
позові.

Малолітній ОСОБА_8 народився 28.01.2011
року, майже через три роки після
укладання кредитного договору.
Відповідно на час укладення іпотечного
договору згоди органу опіки та
піклування такий договір не
потребував. По наведеним мотивам
висновок суду про обов'язкову згоду на
укладення іпотечного договору органу
опіки та піклування не ґрунтується на
фактичних обставинах справи.

Не відповідають обставинам справи
висновки суду проте, що ОСОБА_6 є
наймачем квартири, а ОСОБА_9 є членом
сім'ї наймача і в зв'язку з цим не
підлягають виселенню. Як вбачається із
наявних у справі доказів ОСОБА_6 є
власником 2/3 частин квартири на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 4.06.2004 року та на підставі
договору дарування від 15.06.2004 року.
ОСОБА_9 є членом сім'ї іншого
співвласника квартири - ОСОБА_7, яка є
власником 1/3 частини спірної квартири
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 4.06.2004 року.

Таким чином передбачених законом
підстав для відмови у виселенні
мешканців з квартири яка знаходилась в
іпотеці і на яку звернуто стягнення як
на іпотечне майно не вбачається, в
зв'язку з чим позов слід задовольнити
та виселити з квартири всіх
проживаючих у ній мешканців.

В частині позовних вимог про зняття
відповідачів із реєстраційного обліку
у територіальному органі державної
міграційної служби України, то в
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити виходячи з
наступного.

Позивач не пред'являв позов до
територіального органу державної
міграційної служби України про зняття
відповідачів із реєстраційного обліку
і такий орган не приймав участь в
розгляді справи. Відповідно за
відсутності позовних вимог до
належного відповідача неможливо
зобов'язати такий орган зняти із
реєстрації відповідачів.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації по місцю
проживання здійснюється на підставі
судового рішення про виселення, яке
набрало законної сили.

Оскільки відповідачі підлягають
виселенню із займаного ними житлового
приміщення без надання іншого жилого
приміщення на підставі рішення суду, то
це є підставою для зняття з реєстрації
відповідачів відповідно до
вищеназваного Закону без судового
зобов'язання відповідного органу
реєстрації.

За таких обставин рішення суду
підлягає до скасування із винесенням
нового про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити
частково, рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 4 березня
2014 року по справі за позовом ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
малолітнього ОСОБА_8, інтереси якого
представляє законний представник
ОСОБА_6, ОСОБА_9 про виселення зі зняттям
з реєстраційного обліку скасувати.

Позов задовольнити частково, виселити
ОСОБА_6, ОСОБА_7, малолітнього ОСОБА_8,
інтереси якого представляє законний
представник ОСОБА_6, ОСОБА_9 з квартири
АДРЕСА_2 без надання іншого жилого
приміщення.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :