АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Подільському районі м.
Києва до ОСОБА_1 про стягнення надміру
виплачених коштів, за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Подільському районі м. Києва
на ухвалу Подільського районного суду
м. Києва від 15 серпня 2014 року, -

встановила:

У серпні 2014 р. Управління Пенсійного
фонду України в Подільському районі
м. Києва звернулось до суду з позовом,
в якому просило стягнути з ОСОБА_1
надміру виплачену пенсію за період з
03.04.2014 р. по 30.04.2014 р. в розмірі 1508 грн. 90
коп.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 15 серпня 2014 року позовну
заяву повернуто позивачу для подання
до належного суду.

В апеляційній скарзі представник
Управління Пенсійного фонду України
в Подільському районі м. Києва,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить вказану
ухвалу суду скасувати.

Свої доводи мотивує тим, що висновок
суду першої інстанції про те, що
вказаний спір не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства, є
помилковим та суперечить правовим
позиціям Верховного Суду України з
цього питання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив
розглянути справу та ухвалити судове
рішення на розсуд суду.

Позивач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений судом належним
чином.

Заслухавши доповідь по справі, думку
відповідача, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Повертаючи позовну заяву позивачу
для подання до належного суду, суд
першої інстанції виходив з того, що
право на звернення до суду з
позовами про стягнення надміру
сплачених коштів випливає у зв'язку зі
здійсненням позивачем владних
управлінських функцій. У зв'язку з цим
через публічно-правовий характер
спірних відносин вирішення таких
спорів належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. За ч. 2 вищевказаної статті
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 КАС
Україниюрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 КАС України, згідно
з якими вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для висновку, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 18.06.2013 року справі №21-204а13 і є
обов'язковою для врахування судами в
силу ст. 360-7 ЦПК України.

Заявлений по справі спір не стосується
захисту прав, свобод і інтересів
фізичних чи юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а пов'язаний із захистом
порушених прав Управління Пенсійного
фонду України в Подільському районі м.
Києва у зв'язку з безпідставним, на
думку останнього, отриманням ОСОБА_1
коштів. Тому розгляд таких справ згідно
з положеннями ст. 15 ЦПК України
відбувається за правилами цивільного
судочинства.

Крім цього, відповідно до постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
від 14.02.2014 року №2 внесено зміни, якими
було виключено пункт 16.2, на який
посилається суд першої інстанції в
оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до ст.312 ЦПК
Українирозглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про скасування ухвали
суду першої інстанції із передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія ,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва
задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 15 серпня 2014 року скасувати і
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/12041/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Богінкевич С.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.