Провадження № 2/522/7062/14
У Х В А Л А

Іменем           України

„26” серпня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді – Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання –
Мітяєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Одесі
клопотання про визнання мирової угоди,
яка укладена у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, –

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, просила стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за договором позики
згідно із борговою розпискою у розмірі
3 150 000,0 гривень та суму сплаченого
судового збору.

Під час судового розгляду по справі
сторони досягнули мирової угоди, яку
просили суд визнати, у зв’язку з чим
закрити провадження у справі, про що
надали до суду відповідну заяву.

Сторони у судове засідання з’явилися,
просили суд визнати укладену між ними
мирову угоду, розглянувши це питання за
їх відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
мирову угоду, суд вважає клопотання про
закриття провадження у справі в
зв’язку з укладенням мирової угоди
таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Між сторонами у справі існують боргові
зобов’язання за договором позики,
укладеним 3 червня 2013 року, що
підтверджується розпискою від 3.06.2013
року.

За цим договором позики передано
відповідачу в борг суму в 3 150 000,0
гривень з часом повернення до 1 червня
2014 року.

Місцем виконання зобов’язання з
повернення грошових коштів сторони
визначили місце проживання
відповідача за адресою: АДРЕСА_1. За
вказаною адресою розташоване нерухоме
майно, належне відповідачу на праві
власності, що підтверджено
відомостями, отриманими за запитом
суду.

На час звернення до суду та
постановлення цього рішення
зобов’язання відповідачем виконано не
було, грошові кошти – не повернуто.

У відповідності до змісту укладеної
сторонами мирової угоди, відповідач,
який є боржником в існуючому
договірному зобов’язанні, в порядку
виконання своїх зобов’язань передає
позивачу права на належне йому майно.
Позивачка, яка є кредитором у цьому
зобов’язанні, згідна на такий спосіб
припинення зобов’язання відповідача
перед нею.

При оцінці змісту мирової угоди суд
дійшов висновку, що вона відповідає
чинному законодавству, не ущемляє
права сторін, а також не стосується
прав третіх осіб, які не є учасниками
спору, ґрунтується на взаємних
поступках обох сторін.

Суд має виходити з того, що не
встановлено підстав вважати, що мирова
угода не відповідає дійсним намірам
сторін, а рівною мірою, її умови є
несправедливими для сторін або однієї
з них.

Сторонами визначена дійсна ціна
об’єкту нерухомості, що підлягає
передачі кредитору за домовленістю
сторін в порядку новації. Так, за
правилом статті 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація). Новація не допускається щодо
зобов'язань про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, про сплату
аліментів та в інших випадках,
встановлених законом. Новація припиняє
додаткові зобов'язання, пов'язані з
первісним зобов'язанням, якщо інше не
встановлено договором.

Наведена заміна зобов’язання
кредитора у спірних правовідносинах не
заборонена чинним законодавством,
спрямована на подолання спору,
існуючого між сторонами.

Суд має врахувати, що таке вирішення
справи максимально повною мірою
спрямоване на подолання суперечностей,
що існують між сторонами та
запобігатиме їх виникненню у
подальшому.

На розгляду справи та визнання мирової
угоди майно, що передається
відповідачем позивачу у власність,
належить першій особі, під арештом,
забороною відчуження або обтяженням не
перебуває.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони
можуть укласти мирову угоду на
будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до п. 4 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо сторони уклали мирову
угоду і вона визнана судом. За ч. 3 ст. 206
ЦПК України у разі закриття
провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається.

Керуючись ч. 3 ст. 31, п. 4 ст. 205, ч. 3 ст. 206
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД –

У Х В А Л И В :

Визнати мирову угоду, укладену між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики.

Сторони, ОСОБА_1, з однієї сторони, та
ОСОБА_2, з іншої, домовилися про
наступне:

1. ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 в
якості належного виконання свого
грошового зобов’язання в розмірі 3 150
000,0 (три мільйони сто п'ятдесят тисяч)
гривень за розпискою, виданою 3 червня
2013 року, квартиру, загальною площею 111,0
кв. м., житловою площею 57,4 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, право
власності на яку належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 20 червня 2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, за реєстровим номером 497,
номер запису про право власності 1372188,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 1.

2. Боргові зобов'язання Позивача ОСОБА_2
перед ОСОБА_1 в розмірі 3 150 000,0 (три
мільйони сто п'ятдесят тисяч) гривень
за розпискою від 3 червня 2013 р.
вважатимуться припиненими з моменту
набрання законної сили цієї ухвали
суду про визнання укладеної мирової
угоди.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
розпискою – закрити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ

С.О. ПОГРІБНИЙ

26.08.2014