Провадження №2/522/1642/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2014 року, Приморський районний суд м.
Одеси, у складі :

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одеси, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Головного управління Державної
міграційної служби в Одеської області
про зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
вище позовом, в якому просить суд
зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби в
Одеській області зняти з реєстрації
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування свої вимог, позивачка
зазначила наступне.

Вона з 09.09.2005 року та по цей час
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 1015 від 05.09.2013 року, у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_4, колишній чоловік позивачки,
основний квартиронаймач з 26.04.1985 року;
ОСОБА_1 - колишня дружина - з 09.09.2005 року;
ОСОБА_2 - дружина з 01.06.2007 року; ОСОБА_3 -
син дружини - з 20.07.2007 року.

Відповідно до рішень Приморського
районного суду міста Одеси від 18 лютого
2010 року та Апеляційного суду Одеської
області від 07.02.2013 року ОСОБА_1 є
користувачем житлового приміщення -
квартирою АДРЕСА_1.

Спірна квартира не приватизована,
складається з однієї кімнати, розміром
13.65 кв.м. Відповідачі жодного дня в ній
не проживали та в квартиру не
вселялись.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та просила суд їх
задовольнити, відповідачі в судове
засідання не з'явилися, про час, дату та
місце розгляду справи були належним
чином повідомлені, про причини неявки
суд не повідомили.

З'ясувавши обставини, якими позивач
обґрунтовую свої вимоги та
правовідносини сторін, що випливають з
таких обставин, вислухавши учасників
цивільного процесу, перевіривши їх
доводи наявними в справі доказами,
дослідивши матеріали справи, надавши
їм правову оцінку, судом встановлено
наступне.

Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України), обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до рішень Приморського
районного суду міста Одеси від 18 лютого
2010 року та Апеляційного суду Одеської
області від 07.02.2013 року позивач ОСОБА_1 є
користувачем житлового приміщення -
квартирою АДРЕСА_1.

Також, вищевказаними рішеннями було
встановлено, що ОСОБА_4 мешкає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з
26.04.1985 року, згідно довідки, яка була
отримана його батьком ОСОБА_5 згідно
ордера, виданого районною
адміністрацією (виконкомом
Центральної районної Ради народних
депутатів м. Одеси).

В період з 15.07.2005 року по 08.12.2005 року
ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 Від
цього шлюбу у них дітей немає.

З 01.06.2007 року по теперішній час в цій
квартирі зареєстровані: його дружина -
ОСОБА_2, а з 20.07.2007 року - син ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

З 09.09.2005 року ОСОБА_1, як дружина наймача
квартири ОСОБА_4, за його згодою була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та до
цього часу в ній проживає.

В своєму позові, ОСОБА_1 просить суд
зняти з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
вищевказаною адресою, однак з яких
підстав суду не зазначено.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (ч.
1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
вбачається, що положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Як випливає з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 не є власником квартири
АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
зареєстровані за вказаною вище адресою
за згодою ОСОБА_4, який є основник
квартиронаймачем неприватизованої
квартири.

Отже, посилаючись на вищевикладене, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 необґрунтовані, не засновані на
нормах діючого законодавства України
та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3-4, 6-8, 10, 15, 58-61, 109, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд міста Одеси
шляхом подачі скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подавати апеляційну скаргу
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:

О.С.Турецький

06 серпня 2014 року