Провадження №6/761/1704/2014
У Х В А Л А

08 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в
залі суду в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за поданням Державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименка О.С.,
заінтересовані особи: Європоліс СІЛ
Омікрон Холдінг ГмбХ, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Демір
Ріел Естейт Інвестмент Юкрейн» про
тимчасове обмеження виїзду за межі
України ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Юхименко О.С. звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України керівника
ТОВ «Демір Ріел Естейт Інвестмент
Юкрейн» ОСОБА_1.

В обґрунтування вимог посилається на
те, що Відділом примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України здійснюється примусове
виконання виконавчого листа
Подільського районного суду міста
Києва від 27 травня 2013 року №2607/11714/12 про
стягнення з ТОВ «Демір Ріел Естейт
Інвестмент Юкрейн» на користь
Європоліс Сіл Омікрон Холдінг ГмбХ:
6653150,68 доларів США суми основної
заборгованості, що за офіційним курсом
НБУ станом на 10 квітня 2013 року
становить 53178633 грн. 38 коп., з них: 5200000
доларів США - сума основоної
заборгованості, 1453150 доларів США 68
центів - проценти в розмірі 5% річних від
5200000 доларів США, нараховані за період з
26 лютого 2007 року і до 26 вересня 2012 року.

18 липня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Відповідно до
постанови зобовґязано боржника щодо
добровільного виконання рішення суду.

Однак, рішення суду виконане не
було. Виконати рішення у примусовому
порядку також не надається можливим.

У відповідності до ч.2 ст. 377-1 ЦПК
України суд розглядає подання без
виклику сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Державний виконавець не зґявився,
сповіщений належним чином про місце та
час розгляду справи, про причини неявки
суд не повідомляв.

За таких обставин суд вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

В провадженні Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України здійснюється примусове
виконання виконавчого листа
Подільського районного суду міста
Києва від 27 травня 2013 року №2607/11714/12 про
стягнення з ТОВ «Демір Ріел Естейт
Інвестмент Юкрейн» на користь
Європоліс Сіл Омікрон Холдінг ГмбХ:
6653150,68 доларів США суми основної
заборгованості, що за офіційним курсом
НБУ станом на 10 квітня 2013 року
становить 53178633 грн. 38 коп., з них: 5200000
доларів США - сума основоної
заборгованості, 1453150 доларів США 68
центів - проценти в розмірі 5% річних від
5200000 доларів США, нараховані за період з
26 лютого 2007 року і до 26 вересня 2012 року.

У відповідності до ч.1 ст. 19 ЗУ «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем відділу з примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України на підставі
вищевказаного виконавчого листа,
виданого 27 травня 2013 року Подільським
районним судом міста Києва, було
відкрито виконавче провадження.

Проте вказане рішення суду боржником
не виконується.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців керівником
юридичної особи ТОВ «Демір Ріел Естейт
Інвестмент Юкрейн» є ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

У відповідності до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу №4 від 16 вересня 1963
року до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод від 4
листопада 1950 року, ратифіковану
Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР,
визначено, що:1) кожен, хто законно
перебуває на території будь-якої
держави, має право вільно пересуватися
і вільно вибирати місце проживання в
межах цієї території; 2) кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною; 3) на здійснення цих прав
не можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб; 4)
права, викладені в пункті 1, також
можуть у певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Відповідно до ст.12 Міжнародного пакту
про громадянські і політичні права,
який набув чинності 23 березня 1976 року,
кожному, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, належить,
у межах цієї території, право на вільне
пересування і свобода вибору місця
проживання; кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну; згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачені законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті;
ніхто не може бути свавільно
позбавлений права на в'їзд до своєї
власної країни.

Стаття 19 ЗУ «Про державну прикордонну
службу України» вказує, що обмеження
права громадян на виїзд з України
належить до виключної компетенції
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, а пункт 8 зазначеної
статті покладає на державну
прикордонну службу України обов'язок
запобігання і недопущення в'їзду в
Україну або виїзду з України осіб, яким
згідно з законодавство не дозволено
в'їзд в Україну або яких тимчасово
обмежено в праві виїзду з України.

За викладених обставин суд не вбачає
правових підстав для задоволення
подання державного виконавця щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 208, 212, 213, 214, 377-1 ЦПК
України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання
Державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Юхименка О.С., заінтересовані особи:
Європоліс СІЛ Омікрон Холдінг ГмбХ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Демір Ріел Естейт
Інвестмент Юкрейн» про тимчасове
обмеження виїзду за межі України
ОСОБА_1.

Ухвала підлягає оскарженню до
апеляційного суду м. Києва протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: