Провадження 2/127/6556/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року

м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Романчук Р. В.,
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю
"ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

Крім того, до суду надійшла заява про
забезпечення позову позивача у справі
ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю
"ОТП Факторинг Україна", в якій
представник позивача просить вжити
заходи забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, яке належить
відповідачам, мотивуючи заяву тим, що
відповідачі мають значний розмір
заборгованості, навмисно не здійснюють
зобов'язання за договором, є
недобросовісними боржниками, мають
намір здійснити відчудження належного
їм майна. Зазначає, що, зважаючи на
значний розмір заявлених позовних
вимог, у позивача є підстави вважати, що
невжиття заходів по забезпеченню
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду по
стягненню з відповідачів
заборгованності.

Відповідно до ч.ч. 1 -3 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь
у справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до п. п. 1, 4, 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року № 9 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
забезпечення позову допускається на
будь – якій стадії розгляду справи
після відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.
151 ЦПК України), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Питання про
забезпечення позову вирішує суддя
одноособово або суд у судовому
засіданні (залежно від стадії розгляду
справи).

Розглянувши, заяву про забезпечення
позову, матеріали позовної заяви,
врахувавши докази, надані позивачем на
підтвердженя своїх вимог, суд вважає що
заява задоволенню не підлягає,
оскільки позивачем не обґрунтовано
необхідність застосування
забезпечення позову, не вказано на яке
рухоме чи нерухоме майно відповідачів
він просить накласти арешт та де воно
знаходиться, не вказано назву
фінансової установи та номери
рахунків, на які позивач просить
накласти арешт, тому суд приходить до
висновку, що забезпечення позову в
такому випадку може порушити права
інших співвласників майна, якщо такі є.
Крім того, заявником не надано жодних
доказів того, що в разі незабезпечення
позову виконання рішення суду буде
утруднено чи неможливе. Значний розмір
заявлених позовних вимог та
невиконання відповідачами кредитного
договору, на що посилається позивач у
заяві, не є доказом того, що невжиття
заходів по забезпеченню позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду по стягненню з
відповідачів заборгованності.

На підставі викладеного, суд вважає, що
в задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову слід відмовити, у
зв’язку з відсутністю на те законних
підстав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151, 153, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви позивача ОСОБА_1 з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю
"ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали. Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області.

СУДДЯ