Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3202/14
Головуючий у 1 інстанції: Міщенко Т.М.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 20 травня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

У позові зазначалось, що відповідно до
укладеного договору №б/н від 25.10.2007
року між сторонами по справі укладено
кредитний договір на суму 7000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік. Відповідач
не виконав свої зобов'язання належним
чином, внаслідок чого станом на 31.07.2013
року виникла заборгованість у розмірі
25179,47 грн., яка складається з наступного:
6650,75 грн. - заборгованість за кредитом,
12968,98 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 4122,62 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 1187,12 грн. - штраф
(процентна складова).

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
25179,47 грн. за кредитним договором №б/н
від 25.10.2007 року та судові витрати.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20 травня 2014 року в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 25 жовтня 2007 року
між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 був
укладений договір шляхом написання
заяви, яка разом з Умовами та правилами
надання банківських послуг, тарифами
складає між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_3 договір про надання банківських
послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 7 000 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36% на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

ОСОБА_3 не виконала своїх зобов'язань за
вказаним договором, унаслідок чого в
неї перед ПАТ КБ "ПриватБанк" виникла
заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні позову
з підстав пропуску установленого ст.257
ЦК України трирічного строку позовної
давності, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що
відповідач з травня 2008 року не вносила
поточних щомісячних платежів, тому з
цього часу виникла прострочена
заборгованість, проте з позовом до суду
ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся лише 10
вересня 2013 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Як установлено судом, відповідач з 03
березня 2008 року не вносила щомісячних
платежів за кредитним договором (а.с.83),
проте ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до
суду з позовом про захист свого
порушеного права лише 10 вересня 2013 року
(а.с.1), тобто з пропуском установленого
статтею 257 ЦК України трирічного строку
позовної давності.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2014 року № 6-61цс14, яка в силу ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Єдиний довід апеляційної скарги
про те, що у відповідності до п.9.12 умов
кредитного договору міститься
домовленість сторін про те, що
кредитний договір діє з моменту його
укладення та автоматично
пролонгується на кожний наступний рік,
не спростовує висновків суду.

Згідно із правовою позицією, що
висвітлена Верховним судом України в
постанові від 19 березня 2014 року у
справі №6-14цс14, йдеться про те, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності
(ст.257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст.261
ЦК України), а не закінченням строку дії
договору.

Довід представника апелянта в
судовому засіданні апеляційного суду,
про те, що відповідачем 10 лютого 2011 року
був сплачений платіж в сумі 1 гривні,
по-перше не містить апеляційна скарга,
по-друге, цій обставині судом першої
інстанції дана належна оцінка.

Також, представником апелянта,
знов таки в судовому засіданні
апеляційного суду, поза межами
апеляційної скарги, заявлено про те, що
строк дії картки «Кредитка
Універсальна», що була видана
відповідачу у жовтні 2007 року має строк
дії до жовтня 2010 року. До таких
тверджень колегія суддів відноситься
критично, оскільки зазвичай, кредитні
картки «Кредитка Універсальна», що
видавались у 2007 році мали строк дії 12
місяців. Представник відповідача
підтвердив, що картка «Кредитка
Універсальна» мала строк дії 12 місяців,
проте надати її не зміг, оскільки
остання не збереглась. Посилання
представника апелянта на скріншот
(а.с.90) носить характер припущень,
оскільки належним доказом строку дії
картки є зазначення такого строку в
заяві, умовах і правилах надання
банківських послуг, правил
користування платіжною карткою або
безпосередньо карткою.

З урахуванням вищевикладеного судова
колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20 травня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: