Справа № 2-104/11
У Х В А Л А

22.09.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі:

Головуючого –
судді Журавель В.А.

При секретарі –
Узденовій Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові заяву ОСОБА_1
про роз’яснення рішення суду

в с т а н о в и в :

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 22 червня 2011 року
позов ОСОБА_1 задоволено: визнано за
ОСОБА_1 право власності на самочинно
збудовані приміщення 4-4, 4-6, 4-5, 4-7 та
переобладнані приміщення, розташовані
в м. Харкові по вул. Новодесятисажневій
№ 17 в м. Харкові, анулювано право
власності колишніх власників
вказаного домоволодіння на 75/700 частин,
29/770 частин, 29/770 частин, 116/770 частин, 7/11
домоволодіння, перерозподілено
ідеальні частки співвласників, а саме
ОСОБА_2 належить 1/4 частина
домоволодіння, а ОСОБА_1 – 3 / 4 частини
вищевказаного домоволодіння. У
задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання
права власності – відмовлено.

11 вересня 2014 року від
позивача ОСОБА_1 надійшла заява про
роз’яснення рішення суду, оскільки
воно є незрозумілим для позивача в
частині того як повинно бути
зареєстровано право власності на
самочинно збудовані приміщення - як
індивідуальна власність чи у складі
спільної часткової власності
домоволодіння по вул.
Новодесятисажневій № 17 в м. Харкові.

У судовому засідання
представник позивача ОСОБА_4 підтримав
заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 –
ОСОБА_5 проти задоволення заяви не
заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
вважає заяву такою, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 221 ч.1 ЦПК
України якщо рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз»яснює своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту.

При розгляді цивільної
справи судом було розглянуто питання
щодо визнання за позивачкою права
власності на самочинно збудовані
приміщення, анулювання права власності
за колишніми померлими співвласниками
спірного домоволодіння та
перерозподілені ідеальні частки двох
співвласників цього домоволодіння.

Інших позовних вимог ОСОБА_1 не
заявляла, тому питання щодо визнання
права власності на самочинне
будівництво як на особисту власність
позивача, або як на майно у складі
спільної часткової власності
домоволодіння № 17 по вул.
Новодесятисажневій № 17 в м. Харкова в
цілому судом не розглядалося.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не ставилося
перед судом вищезазначене питання, суд
позбавлений можливості виходити за
рамки пред»явлених позовних вимог та
самостійно визначити підстави для
визнання за позивачкою права власності
на самочинно збудоване майно як на її
особисту власність, або як на майно у
складі спільної часткової власності
спірного домоволодіння.

Тому у суда відсутні підстави для
роз’яснення рішення щодо роз’яснення
порядку реєстрації права власності за
ОСОБА_1 на частину спірного
домоволодіння на підставі
вищезазначеного рішення суду.

Керуючись ст. 221 ЦПК України,
суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви
позивача ОСОБА_1 про роз’яснення
рішення суду - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя
В.А. Журавель