Справа № 308/1256/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції про
визнання права власності на автомобіль
та виключення з-під арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції про
визнання права власності на автомобіль
та виключення з-під арешту майна.
Посилається на те, що згідно
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом від 14.10.2006 р., ОСОБА_3 діючи
від імені ОСОБА_2 уклав з ним попередній
договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ
21103 1.5 GL.1 16V, 2002 року випуску, номерний
знак НОМЕР_1. На виконання попереднього
договору на вказаний автомобіль ОСОБА_3
видав на його ім'я генеральну
довіреність від 31.05.2007 р., посвідчену
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу. Даний
договір було укладено в інтересах
ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч. 1 ст.
237 ЦК України. Згідно умов попереднього
договору вартість автомобіля була ним
виплачена ОСОБА_3 безпосередньо при
укладенні, тобто 31.05.2007 р., ціна, про яку
вони домовилися була встановлена в
сумі 49200 грн. Згідно попереднього
договору після повного розрахунку
сторони повинні були укласти основний
договір купівлі-продажу, однак за
браком коштів вони за взаємною згодою
вирішили основний договір укласти
протягом п'яти років, коли у нього
з'являться додаткові кошти для
переоформлення автомобіля. На
виконання умов попереднього договору
провівши повний розрахунок 04.11.2013 р.
вони з відповідачем ОСОБА_3 уклали
основний договір купівлі-продажу.
Жодна із сторін попереднього договору
не заявила про його розірвання чи
визнання недійсним. За умовами
основного договору він 13.11.2013 р.
звернувся у МРЕВ ДАІ Тячівського
району для зняття автомобіля з обліку
із попереднього власника та взяття
його на облік за ним, так як право
власності у законний спосіб перейшло
до нього. Однак, йому було відмовлено,
так як на автомобіль накладено арешт МВ
ДВС Ужгородського управління юстиції,
а саме постановами відділу ДВС
накладено арешт на все майно
відповідачки ОСОБА_2 Автомобіль було
ним придбано у 2007 році, остаточний
розрахунок за нього проведено до
моменту накладення арешту на все майно
ОСОБА_2 та факт повного розрахунку
одною із сторін не заперечується.
Оскільки автомобіль ним було придбано
до накладення на нього арешту, то такий
підлягає звільненню, так як він є його
власником.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
26.06.2014 р. позов підтримав посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві. У
судове засідання призначене на 11.07.2014 р.
позивач не з'явився та подав заяву в
якій уточнив позовні вимоги та просить
суд визнати за ним право власності на
автомобіль «ВАЗ», модель « 21103 1.5 GL.1 16V»,
2002 року випуску, сірого кольору, кузов
№ НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан - В,
номерний знак НОМЕР_1 та виключити
вказаний автомобіль з-під арешту та
оголошення розшуку, накладеного МВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції згідно постанов про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 28735224
від 16.09.2011 р., ВП № 24720368 від 06.04.2011 р., ВП №
33039621 від 13.06.2012 р. та ВП № 36821419 від 06.03.2013
р., постанови про розшук майна боржника
ВП № 24720368 від 26.10.2011 р. Просить розгляд
справи провести у його відсутності,
уточнені позовні вимоги підтримує
повністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов визнав повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник
відповідача МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції у
судове засідання не з'явилися, хоч про
час та місце розгляду справи були
належним чином повідомлені, а тому суд
в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у їх відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити повністю виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до довіреності від 14.10.2006 р.,
посвідченої приватним нотаріусом
Ужгородського районного нотаріального
округу та зареєстрованої в реєстрі за
№ 2502, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3
розпоряджатися та керувати (продавати,
обміняти, здати в оренду) належного їй
на підставі свідоцтва про реєстрацію
ТЗ НОМЕР_3 (РЕА 245653), виданого 12.03.2003 р.
Ужгородським МРЕВ ДАІ УМВС України,
автомобілем марки ВАЗ 21103 1.5 GL.1 16V, 2002
року випуску, кузов № НОМЕР_2, сірого
кольору, тип ТЗ легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8, 9).

31.05.2007 р. між ОСОБА_3, який діє від імені
та в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_1 було
укладено попередній договір, згідно
якого продавець (ОСОБА_3) передає
покупцеві (ОСОБА_1.) у власність
автомобіль ВАЗ 21103 1.5 GL.1 16V, 2002 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1
(свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, видане
Закарпатським ОРЕВ 12.03.2003 р.) Сторони
зобов'язалися укласти основний договір
купівлі-продажу на умовах, що
автомобіль буде предметом основного
договору, належить продавцю на праві
приватної власності (пункт 2). Сторони
домовилися, що ціна автомобіля на
момент укладення основного договору
складатиме 49200 грн., яка сплачуються
покупцем продавцю готівкою у повному
обсязі до підписання основного
договору та витрати по зняттю
автомобіля з обліку та взяттю його на
облік будуть покладені на покупця
(пункт 3). Покупець сплачує при
укладенні попереднього договору всю
вартість автомобіля, а основний
договір між ними має бути укладений
протягом п'яти років, тобто до 31.05.2012 р.,
а у разі не заявлення вимоги про
розірвання даного договору термін дії
попереднього договору автоматично
пролонгується на один рік (пункти 4, 5).
Цього ж дня відповідач ОСОБА_3, діючи
від імені ОСОБА_2 по довіреності
посвідченій приватним нотаріусом
Ужгородського районного нотаріального
округу 14.10.2006 р. № 2502, довіреністю
посвідченою приватним нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального
округу та зареєстрованою в реєстрі за
№ 4081, уповноважив ОСОБА_1 управляти,
зняти з обліку в органах автоінспекції
або продати в передбаченому законом
порядку, належним власнику на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданий Закарпатським ОРЕВ 12.03.2003 р.,
автомобілем марки ВАЗ, модель 1.5 GL.1 16V,
2002 року випуску, реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1. (а.с. 7, 8).

Згідно договору купівлі-продажу від
04.11.2013 р. ОСОБА_4, від імені якої діє
ОСОБА_3, на підставі попереднього
договору від 31.05.2007 р. продала ОСОБА_1
належний їй транспортний засіб ВАЗ 21103
1.5 GL.1 16V, 2002 року випуску, номерний знак
НОМЕР_1. Сторони обумовили між собою, що
ОСОБА_1 зобов'язується не пізніше
десяти днів зняти з обліку та
зареєструвати транспортний засіб у
МРЕВ ДАІ за місцем свого проживання
(а.с. 5). Розпискою від 01.12.2013 р.
стверджується, що ОСОБА_3 отримав від
позивача за продаж автомобіля 49200 грн.
31.05.2007 р. (а.с. 6).

З винесених державним виконавцем МВ
ДВС Ужгородського МРУЮ постанов про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 28735224
від 16.09.2011 р., ВП № 24720368 від 06.04.2011 р., ВП №
33039621 від 13.06.2012 р. та ВП № 36821419 від 06.03.2013
р. вбачається, що на все майно, що
належить ОСОБА_2 накладено арешт.
Постановою державного виконавця про
розшук майна боржника ВП № 24720368 від
26.10.2011 р. оголошено розшук майна - ВАЗ
21103, 2002 року випуску, сірого кольору, тип
ТЗ легковий седан - В, номерний знак
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2

На дану обставину, накладення арешту та
оголошення розшуку автомобіля,
посилається позивач, так як через неї
він не має можливості розпоряджатися
купленим від відповідача автомобілем
та зняти його з обліку в МРЕВ ДАІ.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом. Частиною 1 ст. 334 ЦК України
передбачено, що право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди. За
змістом ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно та
звільнення майна з-під арешту.

Беручи до уваги викладене та ту
обставину, що між сторонами договору
було досягнуто згоди щодо всіх
істотних умов, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
виконання договору, тобто відповідач
передав, а позивач прийняв автомобіль
та оплатив за нього обумовлену суму,
суд вважає, що за ним слід визнати права
власності на спірний автомобіль.

Враховуючи, що укладення попереднього
договору купівлі-продажу автомобіля
відбулося до накладення арешту на
майно відповідачки ОСОБА_2 та
оголошення розшуку автомобіля,
відсутні підстави вважати, що
укладення основного договору було
спрямоване на ухилення власника
автомобіля від виконання своїх
боргових зобов'язань, тому позов в
частині звільнення автомобіля з-під
арешту та оголошення його розшуку
також слід задовольнити.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 316, 328, 392, 638, 655 ЦК України,
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження» суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, мешканцем АДРЕСА_1,
право власності на автомобіль марки
«ВАЗ», модель « 21103 1.5 GL.1 16V», 2002 року
випуску, сірого кольору, кузов №
НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан - В,
номерний знак НОМЕР_1.

Виключити автомобіль марки «ВАЗ»,
модель «21103 1.5 GL.1 16V», 2002 року випуску,
сірого кольору, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ
легковий седан - В, номерний знак
НОМЕР_1, з-під арешту та оголошення
розшуку, накладеного МВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції згідно постанов про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 28735224
від 16.09.2011 р., ВП № 24720368 від 06.04.2011 р., ВП №
33039621 від 13.06.2012 р. та ВП № 36821419 від 06.03.2013
р., постанови про розшук майна боржника
ВП № 24720368 від 26.10.2011 р.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.