Дата документу 16.09.2014
ЄУ № 420/304/14-ц
Провадження №2/420/164/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року Новопсковський
районний суд Луганської області

у складі головуючого судді
Проньки В.В.

при секретарях
Котовій О.Л., Рожковій Л.В.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Новопсков
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського
районного суду з позовом до
відповідача, в якому просить стягнути
з відповідача на свою користь
заборгованість у розмірі 23540,18 грн. за
кредитним договором № LGХRRХ07290016 від
15.05.2008 року, яка складається з
наступного: 4709,60 грн. - заборгованість
за кредитом; 430,75 грн. – заборгованості
по процентам за користування кредитом;
758,62 грн. – заборгованості по комісії за
користування кредитом; 16044,06 грн. – пеня
за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором; штрафи: 500,00
грн. (фіксована частина); 1097,15 грн. –
(процентна складова) та судові витрати
у розмірі 243,60 грн.

В судове засідання представник
позивача не з’явився, надав суду заяву
про розгляд справи без його участі, на
заявлених позовних вимогах наполягає.
В додаткових поясненнях до позову
зазначив, що відповідно до укладеного
договору №LGXRRX07290016 від 15.05.2008 року
відповідач отримав кредит у розмірі 5994
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. На підставі ч.1 ст. 634 ЦК
України, підписавши заяву, відповідач
приєднався до запропонованих банком
Умов, що підтверджується його
особистим підписом. У чинність ч.1 ст. 530
ЦК України, та відповідно до п.5.5. Умов,
термін позовної давності за договором
встановлений тривалістю в п’ять років,
тобто строк позовної давності
починається з 15.05.2015 року (15.05.2010 року -
строк дії договору плюс п’ять років).

Відповідач в судове засідання не
з’явився, уповноважив розглядати
справу свого представника ОСОБА_1
Згідно наданого заперечення з
позовними вимогами не згоден, оскільки
заборгованості перед позивачем він
немає.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні заперечував проти
вимог позивача. В обґрунтування
заперечень зазначив, що відповідачем
ОСОБА_2 в повному обсязі погашена сума
за даним кредитним договором,
заборгованості немає. Крім того,
позивач жодного разу з 2008 року не
повідомляв відповідача про існуючу
заборгованість за кредитним договором,
жодної претензії на адресу відповідача
не направляв. Розрахунок
заборгованості від 24.01.2014 року, наданий
позивачем є невірним, неправдивим,
таким, що не відповідає дійсності.
Кредитний договір відповідач укладав з
ЗАТ КБ «Приватбанк», а не ПАТ КБ
«Приватбанк», тому у позивача взагалі
відсутні правові підстави для
стягнення суми заборгованості. Крім
того, Умови надання кредиту за даним
договором надані до суду інші, не ті, з
якими відповідач ознайомлювався, та
які підписував. В задоволенні позову
просить відмовити у зв’язку з
пропуском строку позовної давності та
повним погашенням відповідачем
заборгованості. Крім того, під час
розгляду справи представник
відповідача надав до суду лист
адресований апеляційному суду
Луганської області, Новопсковському
районному суду, за підписом
представника ПАТ КБ «Приватбанк» від
14.04.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_2
Володииром Івановичем зобов»язання за
кредитним договором виконані в повному
обсязі , заборгованість за кредитним
договором №LGXRRX07290016 від 15.05.2008 року
відсутня.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
письмові докази у справі у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

15.05.2008 року між позивачем ПАТ КБ
“Приватбанк”, що є правонаступником
всіх прав та обов’язків ЗАТ КБ
“Приватбанк” та відповідачем ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
LGХRRХ07290016 (далі – Договір).

Зазначений Договір у чинність ст. 1054 ЦК
України є кредитним та складається з
Заяви позичальника (далі – Заява) та
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
«Стандарт» (далі – Умови).

Згідно умов Договору позивач надав
відповідачу строковий кредит у сумі 5994
грн. на строк 24 місяця з 15.05.2008 року по
15.05.2010 року включно, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом,
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 999
грн. та щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 71,93 грн. в обмін на
зобов’язання відповідача з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії в зазначені строки.

Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з
“15” по “20” число кожного місяця
відповідач повинен надавати позивачу
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 354,56 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Відповідно до п.3.2.2. та п.3.2.3. Умов
відповідач зобов’язаний погашати
кредит у порядку та строки відповідно
до Заяви, а також сплатити відсотки за
користування кредитом відповідно до
Заяви та п.п.4.1., 4.2. даних Умов та
Тарифів. Повну сплату відсотків за
користування кредитом здійснити не
пізніше дати фактичного повного
погашення кредиту.

Згідно п.4.2. Умов при порушенні
відповідачем зобов’язань по погашенню
кредиту, передбачених Заявою та п.п.3.2.2,
3.3.3 даних Умов, відповідач сплачує
позивачу відсотки за користування
кредитом у розмірі вказаному у Заяві,
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом. Розраховані відповідно до
цього пункту Умов відсотки сплачуються
відповідачем окремо понад зазначену в
Заяві суму щомісячного платежу по
Кредиту, разом з несплаченим залишком
попереднього щомісячного платежу.

Згідно п.4.7. Умов при непогашенні
кредиту в строки, установлені в Заяві і
п.п.3.2.2, 3.3.3 даних Умов, заборгованість у
частині вчасно непогашеної суми
кредиту вважається простроченою. На
залишок заборгованості по
простроченій сумі кредиту нарахування
відсотків здійснюється згідно п.4.2
даних Умов з дати виникнення
простроченої заборгованості.

Відповідно до п.5.1. Умов при порушенні
відповідачем будь – якого із
зобов’язань, передбачених Заявою та
п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, позивач має право
нарахувати, а відповідач
зобов’язується сплатити позивачу пеню
в розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу.

Судом встановлено, що відповідачем
було порушено умови кредитного
договору та графік погашення кредитної
заборгованості, внаслідок чого,
утворилася заборгованість відповідача
перед позивачем.

Так, відповідно до розрахунку
заборгованості позивача за договором
№ LGХRRХ07290016 від 15.05.2008 року, станом на
24.01.2014 року сума боргу відповідача
перед позивачем склала 23540,18 грн., з
яких: 4709,60 грн. – заборгованість за
кредитом; 430,75 грн. – заборгованість по
процентам за користування кредитом;
758,62 грн. – заборгованість по комісії за
користування кредитом; 16044,06 грн. – пеня
за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором; 500,00 грн. –
штраф (фіксована частина); 1097,15 грн. –
штраф (процентна складова).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов’язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов’язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК
України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов’язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів
забезпечення виконання зобов’язання є
неустойка.

У чинність ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов’язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов’язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені),
застосовується позовна давність в один
рік.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

У чинність ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що п.5.5 Умов
передбачено, що термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки – пені,
штрафів за даним Договором
встановлюється сторонами 5 років.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки, від відповідача надійшла
заява про застосування строку позовної
давності, суд вважає необхідним
застосувати строк позовної давності по
виконанню відповідачем зобов’язання
за договором № LGХRRХ07290016 від 15.05.2008 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до
суду з даним позовом 03.03.2014 року, то
строк позовної давності, у чинність
ст.530 ЦК України, підлягає застосуванню
з 04.03.2009 року, та вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості за платежом
«тіло» кредиту в період з 15.05.2008 рік по
04.03.2009 рік в розмірі 787,55 грн., не
підлягають задоволенню у зв’язку із
пропуском строку позовної давності,
встановленого Умовами.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України по справі № 6-116
цс 13, перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня коли відбулося
це порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу.

До позовних вимог щодо стягнення
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, комісії, пені
суд не застосовує строк позовної
давності, оскільки з урахуванням
здійснення останніх платежів, дані
вимоги заявлені в межах строку
позовної давності.

Таким чином, з урахуванням
вищезазначеного сума заборгованості
за кредитним договором становить 21155,48
грн., яка складається з суми
заборгованості за кредитом у розмірі
3922,05 грн.; заборгованість по відсоткам
за користування кредитом у розмірі 430,75
грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом у розмірі 758,62
грн., пеня за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором у розмірі
16044,06 грн.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Частиною 2 ст.616 ЦК України передбачено,
що суд має право зменшити розмір
збитків та неустойки, які стягуються з
боржника, якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов’язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення.

Враховуючи, що згідно розрахунку
заборгованості про порушення
зобов’язання банк дізнався в 2008 рокці
але звернувся до суду з вимогами про
стягнення заборгованості за кредитним
договором лише 03 березня 2014 року, тобто
більш ніж через п’ять років після
початку порушення зобов’язання і
більш ніж через три роки після
закінчення 15.05.2010 року строку виконання
зобов’язання, до цього будь – яких
заходів щодо стягнення заборгованості
з відповідача не приймав, чим сприяв
збільшенню розміру неустойки за
кредитним договором, суд, виходячи з
засад цивільного судочинства, а саме
розумності та справедливості, вважає
можливим на підставі ч.2 ст.616 ЦК України
та ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням
заборгованості за тілом кредиту 3922,05
грн. зменшити розмір пені, що підлягає
стягненню з відповідача, до розміру
тіла кредиту, а саме, до 3922,05 грн.

Пунктом 5.3. Умов передбачено, що при
порушенні відповідачем строків
платежів по будь – якому з грошових
зобов’язань, передбачених Договором,
більш ніж на 30 днів, відповідач
зобов’язаний сплатити позивачу штраф
у розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості.

З урахуванням перерахунку
заборгованості відповідача перед
позивачем за договором кредиту, суд
вважає за доцільне стягнути з
відповідача 5% від суми заборгованості,
згідно п.5.3. Умов, у розмірі 451,67 грн.,
виходячи з наступного розрахунку: 3922,05
грн. (заборгованість відповідача за
кредитом) + 430,75 грн. (заборгованість по
відсоткам за користування кредитом) +
758,62 грн. (заборгованість по комісії за
користування кредитом) + 3922,05 грн. (пеня
за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором) = 9033,47 грн. х 5%
= 451,67 грн.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача штрафу у розмірі 500
грн. відповідно до п.5.3. Умов, суд
зазначає наступне. Оскільки,
відповідачем порушення зобов’язання
по виконанню договору кредиту почалося
в 2008 році, а позивачем за розрахунком
заборгованості штрафу нараховано не
було, суд вважає, що дана вимога не
підлягає задоволенню у зв’язку із
пропуском строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, та з
відповідача на користь позивача у
чинність ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 614, 1054 ЦК
України, підлягає стягненню сума
заборгованості у розмірі 9485,14 грн., де
3922,05 грн. (заборгованість відповідача
за кредитом) + 430,75 грн. (заборгованість
за відсотками за користування
кредитом) + 758,62 грн. (заборгованість по
комісії за користування кредитом) +3922,05
грн. (пеня за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором) + 451,67 грн.
(штраф процентна складова).

Стосовно посилання представника
відповідача на те, що ПАТ КБ
«Приватбанк» це інший банк утворений
після погашення відповідачем
кредитного договору, з яким ніяких
договорів він не укладав , тому ніяких
правових підстав для стягнення
заборгованості позивач не має, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 Загальних положень
Статуту ПАТ КБ «Приватбанк», за
рішенням загальних зборів акціонерів
від 30 квітня 2009 року тип Банку з
Закритого акціонерного товариства
змінено на Публічне акціонерне
товариство. У зв»язку зі зміною типу
Банку, змінено найменування Банку з
Закритого акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» на
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» , який є
правонаступником всіх прав та
обов»язків ЗАТ КБ «Приватбанк».

Суд критично ставиться до посилань
представника відповідача стосовно
того, що умови надання кредиту за
Договором надані до суду інші, не ті, з
якими відповідач ознайомлювався, дані
Умови сфабриковані та не підписані
відповідачем під час ознайомлення,
оскільки під час розгляду справи не
надано належних доказів, які б
підтверджували дані факти.

Крім того, належних доказів того, що
заборгованість за Договором погашена
в повному обсязі відповідачем та його
представником також не надано. Наданий
до суд представником відповідача лист
ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.04.2014 року про
те, що начебто у відповідача відсутня
заборгованість за кредитним договором
спростовується листом позивача, про те,
що відповідач має заборгованість за
вищевказаним кредитним договором, та
наданий до суду лист від 14.04.2014 року
представником відповідача є
підробленим.

У чинність ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Пі час розгляду справи відповідач та
його представник не надали доказів, які
б підтверджували обставини, зазначені
в запереченні проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 іпн. номер НОМЕР_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
“Приватбанк” заборгованість за
кредитним договором № LGXRRX07290016 від
15.05.2008 р. у розмірі 9485 (дев»ят тисяч
чотириста вісімдесят п»ять) грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, іпн. номер НОМЕР_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
“Приватбанк” суму судового збору у
розмірі 94,85 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано апеляційному суду Луганської
області через Новопсковський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення складено в
нарадчій кімнаті 16 вересня 2014 року.

Суддя :