АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9040/14
Головуючий у І інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва у складі:

Головуючого судді Панченка М.М.

Суддів Кирилюк
Г.М., Мазурик О.Ф.

При секретарі Мікітчак
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 27 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Генеральної
прокуратури України, треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про спростування
недостовірної інформації,
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, керуючись ст.ст.277,280 ЦК України,
звернулись з позовом до Генеральної
прокуратури України, треті особи
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і, з урахуванням
уточнень до позову, просили винести
рішення, яким спростувати, як
недостовірну, інформацію, викладену в
Урядовій телеграмі з Генеральної
прокуратури України від 21.11.2011 року на
ім»я третьої особи ОСОБА_5 наступного
змісту: »Шановні ОСОБА_5, …, ОСОБА_6! З
великим сумом висловлюємо Вам щирі
співчуття з приводу передчасної смерті
Вашого чоловіка та батька ОСОБА_11…»
/а.с.3-11,147-148,44/.

Позивачі зазначали, що указані особи
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є, відповідно,
дружиною та донькою покійного ОСОБА_11,
що порушує немайнові права позивачів.
Зазначали, що ОСОБА_5 намагаючись
позбавити позивачів спадщини,
посилається на зазначену телеграму, де
вона записана дружиною покійного їх
батька ОСОБА_11.

Указане посилання в Урядовій телеграмі
негативно вплинуло на стан здоров»я
позивачів, у зв»язку з чим вони
перенесли захворювання, що підтверджує
заподіяння позивачам моральної шкоди.

Просили зобов»язати відповідача
Генеральну прокуратуру України
відкликати указану Урядову телеграму з
приводу смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11
протягом 10 календарних днів з моменту
набрання рішенням законної сили та
стягнути з Генеральної прокуратури
України на свою користь моральну шкоду
на користь позивачів, по 1 грн. на
кожного.

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 року у
позові відмовлено /а.с.159-161/.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального
права/а.с.173-183/.

Зазначав, що судом першої інстанції
були неповно з'ясовані обставини, що
мали значення для справи, висновки суду
не відповідають обставинам справи та
рішення ухвалено на недоведених
обставинах справи.

Так, на думку скаржника, суд,
відмовляючи у позові не дослідив
питання щодо можливих родинних
зв»язків між покійним ОСОБА_11 та
третіми особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Посилаючись на особистий листок з
відділу кадрів, заповнений ОСОБА_11
12.04.2007 року, де треті особи записані
дружиною та донькою, Генеральна
прокуратура України повинна була
уточнити анкетні дані п»ятирічної
давності у позивачів.

Суд не дав оцінку тій обставині, що в
особистому паспорті ОСОБА_11 відсутній
запис про укладання шлюбу з ОСОБА_5.

Крім цього, скаржник зазначив, що суд
першої інстанції не відобразив мотиви
неприйняття до уваги доказів, наданих
позивачами, а саме, Декларацій про
доходи, зобов»язання фінансового
характеру та майновий стан ОСОБА_11 за
2005-2007 роки.

Також, у своїх Деклараціях за 2006-2008 року
ОСОБА_11 ніколи ним не зазначались
членами його сім»ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення сторін та їх представників,
вивчивши матеріали справи та,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідно до копії свідоцтва про
смерть, виданого 19.11.2011 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_11, про що в книзі реєстрації
смерті 19.11.2011 року зроблено відповідний
запис за №464 /а.с.15/.

Оскільки померлий ОСОБА_11 за життя був
співробітником Генеральної
прокуратури України, з метою
висловлення співчуття близьким та
рідним покійного, 21.11.2011 року на ім»я
третьої особи ОСОБА_5 за адресою
АДРЕСА_1 надіслана Урядова телеграма
від імені Генерального прокурора
України наступного змісту: «Шановні
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, з
великим сумом висловлюємо Вам щирі
співчуття з приводу передчасної смерті
Вашого чоловіка та батька ОСОБА_11.
Разом з Вами поділяємо біль тяжкої
втрати. Світла пам»ять про ОСОБА_11
назавжди залишиться в наших серцях. З
повагою - Генеральний Прокурор України
В.Пшонка» /а.с.44/.

Вважаючи, що інформація, яка викладена
у телеграмі відносно того, що ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 є, відповідно, дружиною та
донькою покійного ОСОБА_11, є
недостовірною, просили задовольнити
позов.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України, на яку
посилаються позивачі, фізична особа,
особисті немайнові права, якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації
особою, яка поширила цю інформацію і у
спосіб, у який вона була поширена.

Згідно з роз'ясненнями п.18
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009
року згідно з положеннями ст.277 ЦК
України і ст.10 ЦПК України обов'язок
довести, що поширена інформація є
недостовірною, покладається на
відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації.

Відмовляючи у задоволенні
позову, колегія суддів вважає, що суд
обґрунтовано визнав належним та
допустимим доказом на підтвердження
достовірності у телеграмі спірної
інформації те, що в Особовому листку з
обліку кадрів ОСОБА_11 власноручно
12.04.2007 року зазначив ОСОБА_5 своєю
дружинною /а.с.77/.

Сумніватись у достовірності цих даних
у Генеральної прокуратури України не
було підстав, оскільки про будь-які
зміни у своєму сімейному стані ОСОБА_11
не повідомляв кадрових працівників
Генеральної прокуратури.

Відповідно до копії свідоцтва
про розірвання шлюбу, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дарницького РУЮ м.Києва від 23.06.2005
року встановлено, що шлюб між ОСОБА_11
та матір»ю позивачів ОСОБА_17 було
розірвано 23.06.2005 року/а.с.14/.

У п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27 лютого
2009р. «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
зазначено, що при розгляді даної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку, що в даному
випадку відсутнє поширення
недостовірної інформації, оскільки
спірна інформація відповідачем
Генеральною прокуратурою України
використана з офіційного джерела, яким
є власноручний текст в особовому
кадровомує листку ОСОБА_11, а тому
відсутній склад порушення, наявність
якого могла бути підставою для
задоволення позову.

Крім того, судом першої інстанції
обгрунтовано зазначено, що текст
телеграми не порушує будь-яким чином
особисті немайнові права позивачів,
тобто, такий, що завдає шкоди
відповідним особистим немайновим
благам, або перешкоджає позивачам
повно і своєчасно здійснювати свої
особисті немайнові права.

Висловлене Генеральною прокуратурою
України співчуття з приводу смерті
близької людини, навіть якщо воно
висловлене не лише синам покійного,
але і людям, які є, або колись були
близькими людьми покійного,
безпідставно розцінювати, як порушення
немайнових благ позивачів, які не
навели доказів порушення цього права.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних справ,
свобод чи інтересів.

Факт порушення майнових, зокрема,
спадкових прав позивачів, що
пов»язується ними зі змістом спірної
телеграми, позивачами не доведено.

Належних та допустимих доказів
на підтвердження недостовірності
інформації, яка викладена в телеграмі
Генеральної прокуратури України від
21.11.2011 року у передбаченому ст.ст.10, 60
ЦПК України порядку відповідачами суду
не надано.

На підставі того, що позивачами не
доведено порушення їх немайнових благ,
суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
відсутність факту заподіяння їм
моральної шкоди.

Так, посилання позивачів на те, що вони
захворіли у зв»язку з висловленим
Генеральною прокуратурою України
співчуття людині, яку їх батько назвав
своєю дружиною, із наданої позивачами
суду медичної документації причинний
зв»язок між цими подіями не знайшов
свого підтвердження/ а.с.66-69/.

Таким чином, твердження скаржника
ОСОБА_1 про невідповідність висновків
суду дійсним обставинам справи,
неповне з'ясування обставин справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, на думку суду, є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним, обґрунтованим та
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, внаслідок чого
підстав для його скасування з мотивів
викладених у апеляційній скарзі не
вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 27 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: