У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до
Житомирської міської ради,
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Житомира, Будинкоуправління № 3
Житомирської
квартирно-експлуатаційної частини
Міністерства оборони України,
Міністерства оборони України про
визнання права користування жилим
приміщенням; за зустрічним позовом
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Житомира, Будинкоуправління № 3
Житомирської
квартирно-експлуатаційної частини
Міністерства оборони України до
ОСОБА_4, третя особа - Житомирська
міська рада, про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Житомира на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 28 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 22 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до Житомирської
міської ради,
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Житомира, Будинкоуправління № 3,
Міністерства оборони України, в якому
просила визнати за нею право
користування квартирою АДРЕСА_1 на
умовах житлового найму.

ОСОБА_4 посилалась на те, що вона
вселилася у вказану квартиру на
підставі ордера, виданого на той час її
чоловіку, як член його сім'ї та
продовжує проживати у цій квартирі,
сплачує комунальні платежі та
зареєстрована в ній.

Квартирно-експлуатаційний відділ м.
Житомира та Будинкоуправління № 3
Житомирської
квартирно-експлуатаційної частини
Міністерства оборони України
звернулися до суду з зустрічним
позовом, в якому просили визнати
позивачку такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
житловому будинку за вищезазначеною
адресою.

При цьому посилались на те, що житловий
будинок, в якому проживає позивачка,
відноситься до житлового фонду
Міністерства оборони України, який є
відомчим і розподіляється між особами,
які мають безпосередній зв'язок зі
Збройними Силами України. Разом із тим
колишній чоловік позивачки, на ім'я
якого було видано ордер, звільнився з
роботи і втратив зв'язок зі Збройними
Силами України, знявся з
реєстраційного обліку за вказаною вище
адресою, а позивачка втратила право на
проживання та користування спірним
житловим приміщенням ще 22 червня 1994
року, оскільки втратила зв'язок з
працівником Збройних Сил України,
розлучившись із ним.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 28 січня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 22
квітня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право
користування квартирою АДРЕСА_1 на
умовах житлового найму. У задоволенні
зустрічного позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі
квартирно-експлуатаційний відділ м.
Житомира, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про відмову у позові ОСОБА_4

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що з 31 грудня 1983
року ОСОБА_4 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

ОСОБА_5 з 21 серпня 1986 року працював у
військовій частині № 36827.

22 липня 1988 року командиром військової
частини № 36827 ОСОБА_5 було видано ордер
№ 119 на кімнату АДРЕСА_1 на сім'ю у
складі трьох осіб: ОСОБА_5, дружина -
ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_7.

22 червня 1994 року шлюб між позивачкою та
ОСОБА_5 було розірвано.

23 серпня 1995 року ОСОБА_5 припинив
трудові відносини з військовою
частиною № 36827, виселився зі спірної
квартири та знявся з реєстрації.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради від
12 лютого 2009 року № 106 гуртожитку по
АДРЕСА_1 надано статус житлового
будинку, який знаходиться у власності
держави в особі Міністерства оборони
України.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та
відмовляючи у зустрічному позові, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що вселення позивачки у
спірну квартиру відбулось у
встановленому законом порядку, тобто
на підставі ордера. ОСОБА_4 постійно
проживає у АДРЕСА_1, зареєстрована у
вказаній квартирі з 29 липня 1988 року.
Незважаючи на те що з нею не було
укладено договір найму жилого
приміщення, позивачка фактично виконує
всі зобов'язання, що випливають із
договору найму, а саме: утримує житло в
належному стані, сплачує всі
комунальні платежі за отримані
послуги. Також
квартирно-експлуатаційний відділ м.
Житомира та Будинкоуправління № 3 не
надали суду докази та не довели
наявність обставин, передбачених
житловим законодавством, для визнання
ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування спірним житлом.

Статтею 9 ЖК Української РСР визначено,
що ніхто не може бути обмежений у праві
користуватися жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 64 ЖК Української PCP до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Якщо вказані
особи перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач та члени його сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи,
вселення позивача у спірну квартиру
здійснено на підставі належним чином
оформленого ордера на вселення у
гуртожиток. Позивач постійно проживає
у АДРЕСА_1 та зареєстрована в ній з 29
липня 1988 року. Позивачка утримує
квартиру в належному стані, отримує
комунальні послуги та сплачує
комунальні платежі.

Отже, суд першої інстанції, з висновком
якого погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов правильного висновку
про те, що позивачка набула право
користування жилим приміщенням, а саме
- квартирою АДРЕСА_1 на умовах житлового
найму.

Звертаючись до суду з зустрічним
позовом, позивачі просили визнати
позивачку такою, що втратила право
користування спірним жилим
приміщенням.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Підстави визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням передбачені ст. ст. 71, 72 ЖК
Української РСР

Суди попередніх інстанцій правильно
виходили з того, що позивачами за
зустрічним позовом не надано суду
доказів наявності обставин
передбачених ст. ст. 71, 72 ЖК
Української РСР та підстав для
визнання позивача такою, що втратила
право користування спірним жилим
приміщенням, а тому дійшли правильного
висновку про відмову у задоволенні
вказаних позовних вимог.

З урахуванням вказаних норм, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційних
скарг та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційних скарг про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Житомира відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 28 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 22 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана