Справа №579/918/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ольховик А. І.Номер
провадження 22-ц/788/1649/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 52
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання
-

Кияненко Н.М.,

прокурора - Віннікова О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4
на рішення Кролевецького районного
суду Сумської області від 22 липня 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5, треті особи : Путивльська
загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ
ступенів, служба у справах дітей
Кролевецької районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав,

В С Т А Н
О В И Л А :

Рішенням Кролевецького районного
суду Сумської області від 22 липня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про позбавлення батьківських
прав відмовлено.

Попереджено ОСОБА_5 про необхідність
змінити ставлення до виховання
неповнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покладено на орган опіки та піклування
контроль за виконанням ОСОБА_5
батьківських обов'язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на упередженість,
необґрунтованість рішення суду,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог. При цьому
вказує, що його перебування в
інтернаті, відсутність піклування,
виховання та утримання зі сторони
матері є підставою для позбавлення її
батьківських прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_4, його
представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
прокурора, які підтримали доводи
апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 є матір'ю позивача -
неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Тулиголівської сільської
ради Кролевецького району Сумської
області від 16 січня 2014 року « Про
виконання батьківських обов'язків гр.
ОСОБА_5 відносно неповнолітнього
ОСОБА_2 » та висновку Кролевецької
районної державної адміністрації
Сумської області від 14 липня 2014 року «
Про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5 по відношенню
до неповнолітнього сина ОСОБА_2 » є
недоцільним позбавлення батьківських
прав ОСОБА_5 щодо ОСОБА_2 ( а.с. 14, 55 - 56 ).

З акту обстеження умов проживання від 13
січня 2014 року та акту обстеження
матеріально-побутових умов від 13 січня
2014 року та 07 липня 2014 року вбачається,
що ОСОБА_5 та її діти ОСОБА_8, ОСОБА_2,
ОСОБА_9 зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1. Будинок дерев'яний,
знаходиться в занедбаному стані і не
придатний до проживання, тому сім'я
ОСОБА_5 фактично проживає по АДРЕСА_2 в
будинку бабусі ОСОБА_10 Умови
проживання відповідають
санітарно-гігієнічним вимогам. У
будинку тепло, чисто, у кімнатах є
необхідні меблі. Для виховання та
розвитку дитини створені всі необхідні
умови, є запас продуктів харчування (
а.с. 12-13, 60 ).

Відповідно до довідки-характеристики,
виданої виконкомом Тулиголівської
сільської ради Кролевецького району
Сумської області 14.04.2014 року, ОСОБА_5 на
території сільської ради постійно не
проживає, знаходиться на заробітках у
м. Києві. Неналежно ставилася до
виховання своїх дітей, часто залишаючи
на виховання бабусі. На даний час
проявляє заінтересованість до
подальшої долі своїх дітей, забезпечує
необхідним харчуванням, медичним
доглядом та лікуванням, спілкується з
ними, виявляє інтерес до їх
внутрішнього світу. В побуті села
характеризується з негативної сторони
( а.с. 58 ).

Згідно з довідкою Путивльської
загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ
ступенів від 30 травня 2014 року, ОСОБА_5 з
січня 2014 року почала приймати активну
участь у навчанні та вихованні власних
дітей. Цікавиться навчанням, забирає
дітей на вихідні, святкові та
канікулярні дні ( а.с. 69 ).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, місцевий суд виходив з того, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, не сприятиме захисту
інтересів дитини, а ОСОБА_5 прагне і
бере участь у вихованні та утриманні
дитини.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, так як він є
обґрунтованим, відповідає фактичним
обставинам і вимогам закону.

З урахуванням обставин справи та
характеру взаємовідносин сторін, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що на даний час
немає підстав для позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно неповнолітнього сина. При
цьому суд вірно виходив з того, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які
не виконують батьківських обов'язків,
а тому питання про його застосування
повинно вирішуватися лише після
всебічного дослідження позицій
сторін, насамперед, з'ясування
ставлення матері до дитини.

Позбавлення батьківських прав - це
насамперед спосіб захисту інтересів
дитини.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач бажає спілкуватися з
сином, з січня 2014 року почала приймати
активну участь у навчанні та вихованні
сина, рідко, але відвідує сина в
школі-інтернаті ( а.с. 58, 69 ).

Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пунктах 15 та 16 постанови
від 30 березня 2007 року №3 « Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав » ( зі змінами ),
позбавлення батьківських прав ( тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та ін.
), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема : не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

В пункті 18 згаданої постанови
роз"яснено також, що зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини ( дітей ) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків.

З урахуванням викладеного, зібраних та
досліджених по справі доказів,
встановлених обставин, колегія суддів
вважає, що позивач не довів наявність
передбачених ч. 1 ст. 164 СК України
підстав для позбавлення ОСОБА_5
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина. Доводи
апеляційної скарги та надані
позивачем докази таких висновків суду
не спростовують.

Питання про можливість позбавлення
відповідачки батьківських прав може
бути предметом судового розгляду у
майбутньому, у випадку подальшого
невиконання ОСОБА_5 своїх обов»язків.
На даний час, достатнім заходом буде
попередженння. про необхідність
змінити ставлення до виховання дитини
та контроль за поведінкою
відповідачки з боку органу опіки та
піклування.

Таким чином, суд першої інстанції
належно оцінив письмові докази, надав
правильну оцінку показам свідків та
ухвалив рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Кролевецького районного
суду Сумської області від 22 липня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -