Справа №592/7292/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/1619/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 49
УХВАЛА

10 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Дубровної
В. В.

за участю секретаря -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_7, поданою його
представником ОСОБА_4,

на ухвалу Ковпаківського районного
суду м. Суми від 30 липня 2014 року про
повернення позовної заяви позивачеві

у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5
про розірвання шлюбу,

в с т
а н о в и л а:

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 30 липня 2014 року повернуто
позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_5 разом з
доданими до неї матеріалами
позивачеві.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить ухвалу скасувати, а
справу направити для продовження
розгляду до Ковпаківського районного
суду м. Суми в іншому складі суддів.

Представник позивача посилається,
зокрема, на порушення процесуальних
прав позивача, оскільки вона як його
представник отримала лише 5 серпня 2014
року ухвалу суду від 9 липня 2014 року про
відкриття провадження у справі та
призначення її до розгляду на 30 липня
2014 року, а тому була позбавлена
можливості заявляти клопотання,
надавати докази, в тому числі додаткові
- щодо місця перебування відповідача,
її власності, громадянства України
тощо, давати усні та письмові пояснення
в суді.

Зазначає, що суд, відкриваючи
провадження в даній справі, зазначив
в ухвалі, що позовна заява відповідає
вимогам ст. ст. 119, 12 ЦПК України,
підстав для залишення її без руху та
відмови у відкритті провадження немає,
а тому безпідставно застосував при
поверненні позовної заяви ст. 115 ЦПК
України, в тому числі лише на підставі
єдиної довідки, оскільки вже було
відкрите провадження і справа була
призначена до розгляду.

Суд не врахував роз'яснення, які
містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», згідно яких
при розгляді справ, які вникають у
зв'язку з укладенням, припиненням
шлюбу, а також з інших сімейних
відносин, необхідно виходити з
положень Конституції України, норм СК,
ЦПК України, Закону України від 23
червня 2005 року № 2709-1V «Про міжнародне
приватне право» та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють сімені відносини; позов про
розірвання шлюбу з особою, яка не має в
Україні місця проживання або місце
проживання якої невідоме, може
пред'являтися за місцем знаходження
майна відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача, який
підтримав скаргу з мотивів, в ній
викладених, представника відповідача,
яка заперечує проти скарги, вважає
ухвалу суду вірною та просить
врахувати, що в провадженні суду
Швейцарської конфедерації знаходиться
справа про розірвання шлюбу між цими ж
сторонами, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції про повернення позовної
заяви, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

08 липня 2014 року позивач ОСОБА_7, який,
згідно позовної заяви, є громадянином
Швейцарської конфедерації,
зареєстрований в м. Штайнхаузен, в
особі свого представника ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом, мотивуючи
вимоги тим, що 01 жовтня 2007 року між ним
та громадянкою України ОСОБА_5 був
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану м. Женева
(кантон Женева) шлюб. Відповідач після
реєстрації шлюбу має прізвище ОСОБА_5.

Від шлюбу вони мають двох
неповнолітніх синів - ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які є громадянами
Швейцарії і проживають разом з ним та
перебувають на його утриманні.

З моменту народження дітей між ним та
дружиною постійно виникають сварки та
непорозуміння внаслідок того, що
кожний має різні погляди на сімейне
життя. Фактично між ними ніколи не було
сімейних стосунків, спільне
господарство вони не вели, кожен живе
на свої кошти. Відповідачка ставиться
до нього з неповагою, постійні сварки
негативно впливають на виховання
дітей, внаслідок чого їх подальше
спільне життя і збереження шлюбу стало
суперечити його та дітей інтересам і
неможливе.

Вони припинили шлюбні стосунки, з
початку 2012 року проживають окремо,
вирішили розірвати шлюб, домовились
перед зверненням до суду, що діти
залишаться проживати разом з ним.

Просив розірвати шлюб між ним та
ОСОБА_5, зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану м.
Женева (кантон Женева), 7.4/18978079/18165733.

Звертаючись з позовом до
Ковпаківського районного суду м. Суми,
представник позивача зазначила адресу
реєстрації відповідача - АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Ковпаківського
районного суду м. Суми від 09 липня 2014
року відкрите провадження в даній
справі і справа призначена до розгляду
на 30 липня 2014 року. Копія ухвали
надіслана сторонам, в тому числі
відповідачці - за вказаною в позовній
заяві адресою її реєстрації (а.с.2, 3, 5).

25 липня 2014 року до суду першої
інстанції від імені відповідачки
надійшла заява з доданими до неї
документами, в якій вона зазначила, що
8 грудня 2011 року вона отримала паспорт
громадянина Швейцарії, втратила
громадянство України, постійно
проживає з дітьми в Швейцарії в м. Цуг, а
тому позовна заява про розірвання
шлюбу не може розглядатись
Ковпаківським районним судом м. Суми і
цей спір повинен розглядатись в
Швейцарії.

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 30 липня 2014 року повернуто
позивачу позовну заяву разом з
доданими до неї матеріалами (а.с.34).

Повертаючи позовну заяву, суд першої
інстанції виходив з того, що справа,
відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України,
згідно якої позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому порядку місцем її
перебування, не підсудна
Ковпаківському районному суду м. Суми,
так як згідно довідки
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,
УДМС України в Сумській області ОСОБА_5
за адресою, яку зазначив як місце її
проживання позивач: АДРЕСА_1, не
значиться.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитись не можна, оскільки він
суперечить нормам процесуального
права.

ЦПК України містить положення, що
регулюють питання визначення
підсудності цивільних справ.

Ст. 115 ЦПК України передбачає, що якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала. Ухвала суду разом із заявою та
всіма додатками до неї надсилаються
позивачеві.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 116 ЦК України, суд
передає справу на розгляд іншому суду,
якщо після відкриття провадження у
справі і до початку судового розгляду
виявилося, що заяву було прийнято з
порушенням правил підсудності.

П. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України передбачає, що
заява повертається у випадку, зокрема,
коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України,
якщо за результатами отриманої судом
інформації про місце проживання
(перебування) фізичної особи -
відповідача буде встановлено, що
справа не підсудна цьому суду, суд
повертає позовну заяву на підставі
пункту 4 частини третьої статті 121 цього
Кодексу.

З вказаних норм процесуального закону
вбачається, що повернення позивачеві
позовної заяви з підстав її
непідсудності суду, до якої вона
подана, можливе до відкриття
провадження у справі.

Після відкриття провадження у справі
питання, пов'язані з виявленою
непідсудністю справи, повинні
вирішуватись в порядку, визначеному
ст. 116 ЦПК України.

Оскільки суд ухвалою від 9 липня 2014 року
відкрив провадження у даній справі і
призначив справу до розгляду, підстави
для повернення позовної заяви
позивачеві відповідно до ст. 115 ЦПК
України були відсутні.

Оскаржувана ухвала суду суперечить
вимогам процесуального законодавства
та роз'ясненням, які містяться в п. 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 5 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду», згідно яких після
відкриття провадження у справі суддя
не вправі вирішувати питання про
залишення заяви без руху та її
повернення (стаття 121 ЦПК ) чи про
відмову у відкритті провадження у
справі (частина друга статті 122 ЦПК).

Інші доводи апеляційної скарги та
посилання представника позивача на
лист Управління Державної міграційної
служби України в Сумській області від
03 вересня 2014 року №03/7224, згідно якого за
обліками відділу адресно-довідкової
роботи УДМС відповідачка лише 29 липня
2014 року за паспортом громадянина
України знята разом з дітьми з
реєстрації місця проживання за
вказаною в позові адресою: АДРЕСА_1,
вибула за адресою: АДРЕСА_2 і інформація
про реєстрацію місця проживання за
вказаною адресою в реєстраційних
обліках відсутня, є безпідставними, з
огляду на те, що предметом оскарження в
даній справі є ухвала про повернення
позову, а не ухвала про відкриття
провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З огляду на зазначене оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню, а справа -
поверненню до суду першої інстанції
для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 313 -315 ЦПК
України, колегія суддів

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, подану його
представником ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду
м. Суми від 30 липня 2014 року про
повернення позовної заяви в даній
справі позивачеві ОСОБА_7 скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції для продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і не може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий -

Судді -