Справа №486/686/14-ц 11.09.2014 11.09.2014 11.09.2014
Провадження №22-ц/784/2455/14
Головуючий у першій інстанції-Савін
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Кудрі В.М.,

розглянувши у відсутності сторін у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 25 липня
2014 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про визначення порядку користування
спільним майном

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_1 про визначення
порядку користування спільним майном.

Позивач зазначав, що він та ОСОБА_1 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, в
якій кожному належить по ? частці
квартири. Квартира має загальну площу
68,6 кв. м та складається з трьох
ізольованих кімнат площею: одна - 17,4 кв.
м., друга -12, 9 кв.м, третя - 12,9 кв.м з
лоджією 2,7 кв.м, а також кухні, ванної
кімнати, вбиральні, коридору з
вбудованою шафою, і комірної. Проте між
сторонами виникли спори щодо порядку
користування спільним майном, а
існуючий порядок порушує його права
співвласника.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просив визначити такий порядок
користування квартирою, за яким у його
особисте користування виділити
кімнату площею 17,4 кв., у особисте
користування ОСОБА_1 - кімнату 12,9 кв.м, а
інші житлові та побутові приміщення
залишити в загальному користуванні
сторін.

До участі в справі як третіх осіб
залучено КП «ЖЕО» та ОСОБА_4, як
законного представника неповнолітньої
доньки відповідача - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав,
посилаючись на те, що такий порядок
користування обмежує його інтереси та
інтереси його доньки.

Представник КП «ЖЕО» у судовому
засіданні участі не приймав, подавши
заяву, в якій не заперечував проти
позову.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні участі не приймала, подала
заяву про прийняття рішення з
урахуванням інтересів її малолітньої
дитини.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 25 липня
2014 року позов задоволено. В
користування ОСОБА_2 виділено кімнату
площею 17,4 кв.м, ОСОБА_1 - кімнату площею
12,9 кв.м, а кімнату площею 12,9 з лоджію 2,7
кв.м, а кухню, ванну кімнату, вбиральню,
коридор та комірну залишено в
загальному користуванні
співвласників.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення його прав
співвласника, просив рішення скасувати
та визначити такий порядок
користування співвласністю, який би
відповідав часткам кожного.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
співвласники мають право
користуватись та розпоряджатись
спільним майном (стаття 150 ЖК), член
сім'ї наймача має право на укладення
окремого договору найму (стаття 104 ЖК), а
предметом найму можуть бути жилі
приміщення, що складаються з однієї чи
кількох кімнат (стаття 63 ЖК).

Інших обґрунтувань мотивувальна
частина судового рішення не містить.

Проте з такою оцінкою спірних
правовідносин та застосуванням норм
житлового законодавства погодитись не
можна.

Відповідно до статті 356 ЦК майно, що є у
власності двох або більше осіб з
визначенням часток кожного, належить
їм на праві спільної часткової
власності.

За статтею 358 ЦК право спільної
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитись про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.

Частиною 3 статті 358 ЦК передбачено, що
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна і натурі, яка відповідає його
частці у справі спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1, в якій кожному
належить по ? частці квартири (а.с.6,7).

Квартира має загальну площу 68,6 кв.,
житлову - 43,2 кв.м та складається з
трьох ізольованих кімнат площею: одна -
17,4 кв. м., друга - 12, 9 кв.м, третя - 12,9 кв.м
з лоджею 2,7 кв.м, а також кухні, ванної
кімнати, вбиральні, коридору з
вбудованою шафою і комірної.

На час звернення до суду позивач ОСОБА_2
користується кімнатою 12,9 кв. м,
відповідач ОСОБА_1 - кімнатою 17,4 кв.м, а
інші приміщення перебувають у
спільному користуванні сторін.

Відповідно до правил частини 3 статті 358
ЦК кожен із співвласників, в тому числі
позивач, має право на надання йому в
натурі у володіння та користування 34,3
кв.м загальної площі, в тому числі 21,6 кв.
м житлової площі квартири.

Проте рівність часток співвласників
(1/2) та характеристики квартири,
зокрема кількість (3) та площі кімнат (
17,4 кв.м, 12,9 кв.м та 12,9 кв.м), свідчать про
неможливість надання позивачу в натурі
таких житлових та нежитлових
приміщень, площа яких би відповідала
його частці у праві спільної власності.

Питання про матеріальну компенсацію
позивач не порушує.

Крім того, за визначеним судом
порядком користування квартирою
більша її частина, в тому числі і жила
площа, залишається у загальному
користуванні сторін, що також
суперечить правилам виділу часток в
натурі.

Не обґрунтував суд і необхідність
передачі в користування позивача
більшої площі, ніж розмір його частки.

Не можна погодитись і з застосуванням
судом правил статей 63 та 104 ЖК України,
оскільки ці норми правовідносини
співвласників не регулюють.

Таким чином, судове рішення не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права та підлягає
скасуванню.

Оскільки підстав, передбачених
частиною 3 статті 358 ЦК не встановлено,
позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 25 липня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді