Справа № 369/4973/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27.08.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року позивачка звернулась
до суду з даним позовом. Свої вимоги
мотивувала тим, що вона перебувала у
зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2 до 2013
року. За рішенням суду було поділено
майно між нею та відповідачем, зокрема
визнано право власності по ? частині
автомобіля ВАЗ-2105, державний номерний
знак НОМЕР_1. Спільно користуватись
автомобілем вони не можуть. ОСОБА_2
передав у користування даний
автомобіль третій особі, яка
повідомила, що сплатила за даний
автомобіль ринкову вартість. У
добровільному порядку компенсувати
частку в спільному майні відповідач
відмовляється.

Просила суд припинити спільну часткову
власність на автомобіль; стягнути з
ОСОБА_2 на свою користь компенсацію ?
частини автомобіля ВАЗ-2105, державний
номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 6000 грн.;
судові витрати покласти на
відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача обставини та підстави позову
підтримала. На підтвердження вартості
автомобіля подала суду цінову довідку
про вартість автомобіля. Суду пояснила,
що автомобіль фактично перебуває в
користуванні у третіх осіб, ключі від
автомобіля позивачці ніхто на її
вимогу не дає. Тому виникла потреба у
стягненні компенсації вартості майна.
Просила суд задоволити позов.

У судовому засіданні відповідач проти
позову заперечував. Суду пояснив, що
хоч і є судові рішення про поділ даного
автомобіля, але дані рішення прийняті з
порушення вимог чинного законодавства.
Даний автомобіль є його особистою
власністю, придбаний до шлюбу з
відповідачем. Десь у 2006 році він його
подарував своєму родичу по генеральній
довіреності. В даний час вартість
автомобіля становить 6000 грн. Просив
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 57 СК України передбачено, що
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Статтею 63 СК України визначено, що при
здійснені подружжям права спільної
сумісної власності дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. А отже дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

При розгляді справи судом встановлено,
що 26 грудня 1975 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб у Київському
відділі ЗАГСу м. Одеси, актовий запис
№2022.

10 березня 2006 року сторони знов
зареєстрували шлюб у відділі РАЦСу
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві, актовий запис №162.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішення
у цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
серпня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 легковий автомобіль
автомобіля ВАЗ-2105, державний номерний
знак НОМЕР_1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано право власності ОСОБА_1 на ?
частину легкового автомобіля ВАЗ-2105,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного
Кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року
поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

За ст. 364 ЦК України співвласник має
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою. Право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня її
отримання. У разі виділу співвласником
у натурі частки із спільного майна для
співвласника, який здійснив такий
виділ, право спільної часткової
власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право власності на
виділене майно, і у випадку,
встановленому законом, таке право
підлягає державній реєстрації. Договір
про виділ у натурі частки з нерухомого
спільного майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

З поданої цінової довідки ПП
«Приват-Інвест» вбачається, що
орієнтовна вартість автомобіля ВАЗ-2105,
державний номерний знак НОМЕР_1, 1983 року
випуску, складає 17 180 грн.

Пояснення відповідача, що даний
автомобіль коштує 6000 грн., він був
подарований іншій особі, суд до уваги
не бере, оскільки доказам цим
обставинам відповідач не надав, не
забезпечив явку в судове засідання
свідка та не повідомив про причини його
неявки.

Враховуючи те, що автомобіль придбаний
у шлюбі, є спільною сумісною власністю
подружжя та неподільною річчю,
перебуває в користуванні відповідача,
позивачка не має можливості
користуватись майном, що підтверджено
в судовому засіданні показами свідка
ОСОБА_3, тому суд вважає за можливе
визнати право власності на автомобіль
за відповідачем та стягнути з нього
компенсацію вартості автомобіля в
розмірі 6 000 грн., тобто в межах позовних
вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_1 на ?
частину легкового автомобіля ВАЗ-2105,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, - право
власності на ? частину легкового
автомобіля ВАЗ-2105, державний номерний
знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
компенсацію вартості в розмірі 6000 грн.
(шість тисяч грн.) та судовий збір в
розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн.
шістдесят коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич