АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Сп. № 22-ц/9440/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Солом*янського районного суду м. Києва
від 13 травня 2014 року за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о
в и л а:

У листопаді 2012 року позивач Публічне
акціонерне товариство (ПАТ) «ВТБ Банк»
(далі БАНК) звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 і просив суд стягнути, з
останнього як з поручителя,
заборгованість за кредитним
договором № 24.003/08-КЛ від 24 квітня 2008
року, укладеного між позивачем і
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Тарасовецька птахофабрика», в сумі 6
469 107,89 грн.

Рішенням Солом*янського районного суду
м. Києва від 13 травня 2014 року позов
задоволено (а.с.197-190).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь БАНКу
заборгованість за кредитним договором
№ 24.003/08-КЛ від 24 квітня 2008 року в сумі 6
469 107,89 грн. та 3306,00 грн. судового збору.

На рішення суду першої інстанції
ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3
(довіреність від 10 жовтня 2013 року а.с.213),
подала апеляційну скаргу, в якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування оскаржуваного рішення,
ухвалення нового рішення про відмову у
позові.

Апелянт посилається на те, що
боржником не виконуються взяті
зобов*зання за кредитним договором з
вересня 2010 року, відтак БАНК мав
звернутися до ОСОБА_3, як до поручителя,
до лютого 2011 року, тобто протягом 6
місяців з моменту виконання основного
зобов*язання. Однак, БАНК повідомив
поручителя про неналежне виконання
боржником забов*язань вперше 06 грудня
2011 року, тому, на думку апелянта,
договір поруки відповідно до положення
ч.4 ст.559 ЦК України припинив свою дію з 07
липня 2010 року.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну
скаргу, представник БАНКу - Карпінський
С.В. - скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

За матеріалами справи заочне рішення
Солом*янського районного суду м.Києва
від 18 лютого 2013 року (а.с.81-85) за заявою
представника ОСОБА_3 переглянуто і
ухвалою цього ж суду від 16 грудня 2013
року (а.с.144,145) скасовано.

Як вбачається з матеріалів справи, 24
квітня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством ВТБ Банк,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство (ПАТ) «ВТБ Банк»
(а.с.44,45), та Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю (далі СТОВ)
«Тарасовецька птахофабрика», укладено
кредитний договір №24.003/08-КЛ, за яким
банк надав позичальнику грошові кошти
шляхом відкриття не відновлювальної
кредитної лінії в сумі 6800000,00 грн. з
платою за користування кредитом - 15,75%
річних строком на 60 місяців (а.с.4-5).

В подальшому між банком СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика» укладено
ряд додаткових угод та договорів про
внесення змін до кредитного договору
(від 11 липня 2008 року, 08 серпня 2008 року,
01 жовтня 2008 року, 24 квітня 2009 року, 28
травня 2009 року, 07 липня 2009 року, 09 липня
2010, від 25 червня 2011 року (а.с.6-25).

Додатковою угодою № 6 від 07 липня 2007
року до основного кредитного договору
строк користування кредитом змінено з
60 місяців - до 23 квітня 2013 року (а.с.12).

Додатковою угодою № 3 від 01 жовтня 2008
року до основного кредитного договору
внесено зміни щодо плати за
користування кредитом з 15,75% до 17,00%
(а.с.8).

Для забезпечення виконання СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика»
зобов*язань за вказаним кредитним
договором, 09 липня 2010 року між БАНКом
та ОСОБА_3 укладено договір поруки
№24.003.3/10-ПФ, згідно якого ОСОБА_3
виступив поручителем та зобов'язався
перед банком відповідати за
зобов'язаннями СТОВ «Тарасовецька
птахофабрика», що витікають з
кредитного договору №24.003/08-КЛ.

СТОВ «Тарасовецька птахофабрика»
порушило умови кредитного договору
№24.003/08-КЛ та свої зобов'язання належним
чином не виконало, у зв*язку з чим має
перед позивачем заборгованість в
зазначеному вище розмірі.

Зважаючи на порушення боржником
основного зобов*язання, позивачем 06
грудня 2010 року пред*явлено вимогу до
поручителя ОСОБА_3, однак останнім
вказана вимога залишена без
задоволення (а.с.166).

Згідно наданого позивачем розрахунку
заборгованості, станом на 16 серпня 2012
року, починаючи з серпня 2011 року
виникла заборгованість за кредитом в
сумі 6469107,89 грн., яка складається з сума
неповерненого простроченого кредиту
за період з 24 квітня 2008 року по 16 серпня
2012 року с в сумі 2805000,00 грн.; суми
неповерненого строкового кредиту за
період з 24 квітня 2008 року по 16 серпня 2012
року - 2885516,13 грн.; з плата за
користування коштами банку із
розрахунку 30% річних за кожен день
прострочення сума до стягнення - 136458,71
грн.; суми інфляційних втрат
розрахована за несвоєчасне погашення
кредиту - 115141,83 грн.; суми пені (по
кредиту) із розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення - 326006,49 грн.; суми
несплачених відсотків за період з 24
квітня 2008 року по 16 серпня 2012 року - 20195,59
грн.; плати за користування коштами
банку із розрахунку 3% річних (по
відсоткам) - 21150,91 грн.; сума інфляційних
втрат розрахована за несвоєчасно
сплачені відсотки - 119407,27 грн.; суми
пені (по відсотках) із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення складає 37979,80
грн.; сума плати за користування
коштами банку за несвоєчасне погашення
комісійної винагороди за внесення змін
до договору із розрахунку 3% річних (по
комісії) - 1476,16 грн.; сум інфляційних
втрат за несвоєчасне погашення
комісійної винагороди за внесення змін
в договір - 775,00 грн.(а.с.48-53).

Статтями 526, 530 ЦК України передбачено,
що зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а якщо
у зобов'язанні встановлений термін
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.

За правилами статті 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов*язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов*язання частково або у повному
обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов*язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Заперечуючи проти позову,
представником позивача ставилось
питання про припинення договору поруки
з тих підстав, що позивач пред*явив
вимоги до ОСОБА_3 більше ніж через 6
місяців після настання виконання
основного зобов*язання.

Такі доводи наведено і в апеляційні
скарзі, апелянт посилається на те, що у
вересні 2010 року БАНК дізнався про
неналежне виконання позичальником
своїх зобов*зань за кредитним
договором. До поручителя вимоги БАНКом
була пред*явлена 06 грудня 2011 року з
порушенням правил ч.4 ст.559 ЦК України
більше ніж через рік з дати настання
виконання зобов*язання. Тому, на думку
апелянта, договір поруки від 09 липня
2010 року припинив свою дію.

З такими доводами апеляційної скарги,
погодитися не можна.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого у договорі
поруки, у разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов*язання не пред*явить
вимоги до поручителя.

Згідно ст. 251 ЦК України, строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
та термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України, строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Суд першої інстанції зазначав, що
виходячи з наведених положень закону
погоджується з твердженнями
відповідача, що умова договору
№24.003.3/10-ПФ про дію поруки до повного
виконання зобов'язання за кредитним
договором №24.003/08-КЛ - не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам статті 252 ЦК України.

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки (5.1 а..42 об.) про його дію
до повного виконання боржником своїх
зобов*язань перед БАНКом за кредитним
договором не є встановленим сторонами
строком припиняння її поруки.

Строк погашення кредиту (п.1.2.1
договір поруки а.с.41 об.) встановлено 23
квітня 2013 року. З позовом до ОСОБА_3 БАНК
звернувся 07 листопада 2012 року, вимога
про погашення кредитної
заборгованості направлялась - 06 грудня
2011 року.

Суд першої інстанції правильно
зазначав, що за умовами кредитного
договору №24.003/08-КЛ сторонами остаточно
погоджено, що кінцевий термін
повернення кредиту, сплати відсотків
та інших платежів - 23 квітня 2013 року, що
також зазначено і в договорі поруки.

Таким чином, враховуючи, що сторонами
не встановлено строку дії договору
поруки, який відповідає вимогам ст. 252
ЦК України, відповідно до положень ч. 4
ст. 559 ЦК України строк пред'явлення
банком вимоги до поручителя
закінчується 23 жовтня 2013
року.

В судовому засіданні при розгляді
справи представник ОСОБА_3 зазначала,
що договір поруки має бути припиненим
також і з підстав підвищення
відсоткової ставки без згоди
поручителя (такі доводи в апеляційній
скарзі не наводились). Однак, с таким
твердженнями погодитися не можна з
таких підстав.

Як зазначено вище, додатковою угодою №
3 від 01 жовтня 2008 року до основного
кредитного договору внесено зміни
щодо плати за користування кредитом з
15,75% до 17,00%. Договір поруки з
відповідачем укладено 09 липня 2010
року, в якому (п.1.2.1 а.с.41 об.) відсоткова
ставка за користування кредитом
визначено у розмірі 17,00%. На час
підписання спірного договору поруки
діяла сама такі відсоткова ставка,
інших змін щодо розміру відсоткової
ставки без згоди поручителя за
матеріалами справи не встановлювалось.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції дана належна оцінка доводам
сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Солом*янського районного суду
м. Києва від 13 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: