Справа № 645/6637/14-ц
Провадження №
У Х В А Л А

іменем України

22 вересня 2014
року

м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова,
у складі:

головуючого судді Шарко О.П.

секретаря судових засідань – ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву позивача ОСОБА_2 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд
про визнання договору купівлі-продажу
домоволодіння №16, по вул.Охтинській, у
м. Харкові недійсним.

Ухвалою суду від 22 вересня 2014 року
провадження у зазначеній справі
відкрито

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву про
забезпечення позову, в якій просить суд
забезпечити позов шляхом накладення
арешту на ? частину домоволодіння №16 по
вул.Охтинській, у м.Харкові, оскільки
відповідач має намір відчужувати ?
частини домоволодіння, ввів її в оману
стосовно обставин, що мають істотне
значення.

Особи, які беруть участь у справ у
судове засідання не з’явилися, про
причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся
у відсутність сторін, відповідно до ч. 2
ст. 197 ЦПК України, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про
забезпечення позову, з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог, не вбачає
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання рішення суду, у
разі задоволення позову.

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» із змінами від
12.06.2009 року, вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тількси позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв’язку із застосуванням
відповідних заходів.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього чи інших осіб.

Відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог ст..
151 ЦПК України, повертає її заявнику,
про що постановлює ухвалу.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ №9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» ухвали про
відмову у забезпеченні позову
оскарженню не підлягають.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір» від 08.07.2011
року №3674 сплачена сума судового збору
повністю повертається за ухвалою суду
у разі повернення заяви.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
вважає можливим повернути сплачені та
не використані кошти судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151, 153 ч.8 Цивільного
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним – повернути
заявнику.

Зобов'язати Управління Державного
Казначейства Фрунзенського району м.
Харкова повернути ОСОБА_2 сплачений
судовий збір в сумі 125 гривень 80
копійок, згідно квитанції №23 від 09.09.2014
року.

Ухвала апеляційному оскарженню не
підлягає.

Суддя Фрунзенського районного суду
О. П. Шарко