№ 243/1715/2014
№ 243/3922/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі :

головуючий суддя
Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання
Копійко Г.С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання №2
Слов'янського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Билбасівської селищної ради, про
визнання права власності в порядку
спадкування,

В С Т А Н О В И В :

До Слов'янського міськрайонного
суду у вересні 2014 року звернулася
ОСОБА_2 з позовом до Билбасівської
селищної ради визнання права власності
в порядку спадкування після смерті
чоловіка ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги
обґрунтувала тим, що після смерті
чоловіка відкрилася спадкова маса у
вигляді житлового будинку з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що розташовані
по АДРЕСА_1, єдиним спадкоємцем є
позивач - дружина спадкодавця.

Позивач звертався до Другої
Слов'янської держнотконтори із заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом на житловий
будинок після померлого чоловіка, але
постановою від 28.08.2014р. нотаріус
відмовив у видачі свідоцтва про право
на спадщину через відсутність
правовстановлюючого документа на
житловий будинок на ім'я спадкодавця.

Вважає, що будівництво спірного
житлового будинку не може вважатися
самовільним, оскільки рішенням
виконкому Слов'янської районної ради
депутатів трудящих від 15.05.1963р. № 118
спадкодавцеві ОСОБА_4 було відведено
земельну ділянку площею 700 кв.м для
будівництва будинку за адресою :
АДРЕСА_1, 14.05.1964р. дана земельна ділянка
була передана спадкодавцеві в натурі.

Згідно довідки КП БТІ м.
Слов'янська № 1310-4/0.45/01 від 03.09.2014 року
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, станом на 01.01.2013р. не
зареєстровано, користувачем будинку,
згідно інвентаризаційної справи, є
ОСОБА_4.

Відсутність реєстрації права
власності та правовстановлюючих
документів позбавляє позивача
можливості оформити свої спадкові
права в нотаріальній конторі, житловий
будинок згідно технічного паспорту,
побудований у 1966 році, знаходиться у
задовільному стані, обмежень до
експлуатації не має.

Просить суд визнати за позивачем
право власності на житловий будинок з
відповідними господарськими та
побутовими будівлями і спорудами :
«А-1», загальною площею 50,8 кв.м, житловою
площею 29,2 кв.м, прибудови «а», прибудови
«а-1», убиральні «Б», ганку «а1-1», ганку
«а2-1», огорожі №1, що знаходяться за
адресою : АДРЕСА_1.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1
наполягала на задоволенні позовних
вимог, надала пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідач Билбасівська
селищна рада була повідомлена належним
чином про час та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явився, надав
суду заяву про розгляд справи за
відсутності їх представника.

Судом встановлено наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

У Конституції України
закріплено основні правові принципи
регулювання відносин власності,
головним із яких є принцип рівного
визнання й захисту усіх форм власності
( статті 13,41 Конституції України).

Основоположні принципи
здійснення правомочностей власника
сформульовані у статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), що набрала чинності
для України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Рішенням виконкому Слов'янської
районної ради депутатів трудящих від
15.05.1963р. № 118 ОСОБА_4 було відведено
земельну ділянку площею 700 кв.м для
будівництва будинку за адресою :
АДРЕСА_1, 14.05.1964р. дана земельна ділянка
була передана ОСОБА_4 в натурі за умови,
що до складання договору забудови
забороняється використання земельної
ділянки ( а. с. 8 ).

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_4
при житті збудував житловий будинок з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами, будівництво було здійснено
у 1966, 1970, 1984 роках, що підтверджено
технічним паспортом та
інвентаризаційною справою ( а. с. 10-15 ).

Згідно технічного висновку ПП «Рестро»
від 19.02.2010 року за результатами
обстеження будівельних конструкцій
жилого будинку АДРЕСА_1, будівельні
конструкції жилого будинку
знаходяться у задовільному стані,
обмежень в експлуатації не мають ( а. с.
16-35 ).

Відповідно до свідоцтва про
одруження НОМЕР_1, виданого 25.07.1959р.
Армянською с/радою, с. Армянськ,
зареєстровано одруження ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, після реєстрації одруження
присвоєно прізвища ОСОБА_2 ( а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4,
про що Билбасівською селищною радою
02.10.2000 року зроблено актовий запис № 82 (
а. с. 7).

Згідно вимог ст. 529 ЦК УРСР
при спадкуванні за законом
спадкоємцями першої черги в рівних
частках є діти, дружина/чоловік та
батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в
редакції 1963 року спадщина вважається
прийнятою, якщо спадкоємець фактично
вступив в управління чи володіння
спадковим майном, або якщо спадкоємець
подав до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Під фактичним вступом у
володіння або управління спадковим
майном, що підтверджує факт прийняття
спадщини, маються на увазі різні дії
спадкоємця по управлінню,
розпорядженню і користуванню цим
майном, підтриманню його в належному
стані або сплату податків та інших
платежів тощо.

Отримання спадкоємцем, який
прийняв спадщину, свідоцтва про право
на спадщину є правом, а не обов'язком
спадкоємця. Відсутність у спадкоємця
свідоцтва про право на спадщину не може
бути підставою для відмови у відкритті
провадження у справі ( п. 27 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування»). Тому
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може звернутися за одержанням
свідоцтва в будь-який час після
закінчення строку, встановленого для
прийняття спадщини. Неодержання
спадкоємцем свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє його права на
спадкування.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону, або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав і
обов'язків ( спадщини) від померлої
фізичної особи (спадкодавця) до інших
осіб (спадкоємцям).

Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до
складу спадщини входять усі права й
обов'язки спадкодавця, які не
припинилися в момент його смерті.

Згідно ст. 216 Інструкції про порядок
здійснення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
№ 205 від 03.03.2004р., п. 4.20 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
нотаріусові для одержання свідоцтва
про право на спадщину необхідно
надавати правовстановлюючий документ
на ім'я спадкодавця й витяг з реєстру
прав власності на нерухоме майно.

В той же час, згідно
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року N 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування " при розгляді справ даної
категорії слід перевіряти наявність
або відсутність спадкової справи,
наявність в матеріалах спадкової
справи обґрунтованої відмови
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії (п.24).

Постановою нотаріуса Другої
Слов'янської державної нотаріальної
контори від 28.08.2014р. відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії - у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом через відсутність
правовстановлюючого документа на
житловий будинок на ім'я спадкодавця,
спадкова справа не заводилася, заяв від
спадкоємців про прийняття спадщини не
надходило ( а. с. 37,43 ).

Умовою для переходу в
порядку спадкування права власності на
об'єкти нерухомості, в тому числі
житловий будинок, інші споруди,
земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством порядку.

Якщо за життя спадкодавець
не набув права власності на житловий
будинок, то спадкоємець також не
набуває права власності у порядку
спадкування ( п. 3.1 листа № 24-753/0/4-13 від
16.05.2013р. Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331
ЦК, якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону
України від 01 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
Цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3
зазначеного Закону права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої Цим Законом, за таких умов
: якщо реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, у разі відсутності
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, створене та
оформлене в передбаченому законом
порядку до набрання чинності Законом
України від 01 липня 2004 року, спадкоємці,
які прийняли спадщину, мають право на
оформлення спадкових прав шляхом
звернення до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину.

Органи, які уповноважені
здійснювати видачу правовстановлюючих
документів на нерухоме майно,
визначаються відповідно до положень
Переліку правовстановлюючих
документів, на підставі яких
провадиться реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
доданого до Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, що затверджена
Міністерством комунального
господарства Українського РСР 31 січня
1966 року. У період чинності зазначеної
Інструкції державна реєстрація
нерухомого майна або рішень судів не
була обов'язковою.

Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
заступником Міністра комунального
господарства УРСР 31.01.1966р., яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від
13.12.1995р. № 56, передбачала обов'язкову
реєстрацію (інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п.4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах ( п. 20
Інструкції), тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади, що
підтверджують право приватної
власності.

Листом Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» визнано позитивною
практику судів, якими визнавалося
право власності на будинки у порядку
спадкування за наявності таких
документів : виписок із
погосподарських книг про те, що будинок
належав спадкодавцеві; технічного
паспорту на будинок; висновку
спеціалістів щодо технічного стану
будинку, дотримання санітарних,
протипожежних норм; рішення ради та
договору про надання земельної ділянки
у безстрокове користування для
будівництва будинку; відмови виконкому
місцевої ради в оформленні права
власності; постанови нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії

Суд розглядає справу у межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.

Суду позивачем не надано
належних та достатніх доказів, які б
свідчили про те, що будинок був
збудований за наявності усіх
необхідних дозвільних документів та
прийнятий до експлуатації відповідно
до вимог законодавства, а саме : виписок
із погосподарських книг про те, що
будинок належав спадкодавцеві;
договору про надання земельної ділянки
у безстрокове користування для
будівництва будинку; договору, проекту
забудови, як це передбачено рішенням
виконкому про виділення земельної
ділянки ( до складання договору
забудови заборонено використовувати
земельну ділянку); акту прийняття
будинку до експлуатації, відмови
виконкому місцевої ради в оформленні
права власності, а тому позовні вимоги
заявлені передчасно і підстав для
задоволення позову не вбачається.

Оскільки позовні вимоги
задоволенню не підлягають, судові
витрати позивача по сплаті судового
збору слід віднести на її рахунок.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212-215, 225-226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Билбасівської
селищної ради, про визнання права
власності в порядку спадкування -
залишити без задоволення.

Судові витрати ОСОБА_2 по сплаті
судового збору віднести на рахунок
ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення рішення, мають право
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду
І.М. Мінаєв