Справа № 715/1315/14-ц
Провадження № 2/715/509/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Глибоцький
районний суд Чернівецької області

в складi: головуючого судді Цуркана
В.В.

секретаря судового засідання
Майщук С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_6

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в смт. Глибока справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_6, про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6
про визнання заповіту недійсним.

До початку розгляду справи по суті
позивачі подали позовну заяву в новій
редакції, в якій свої позовні вимоги
обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла сестра позивачів ОСОБА_7, і
після її смерті відкрилась спадина на
належне їй майно, а саме земельну
ділянку площею 2,22га, яка розташована на
території Валякузьмінської сільської
ради Глибоцького району Чернівецької
області. Після смерті ОСОБА_7 позивачі є
спадкоємцями другої черги, при цьому їм
стало відомо про те, що 24.12.2012 року від
імені померлої у Валякузьмінській
сільській раді був складений заповіт,
відповідно до якого вона заповіла
належне їй майно, а саме земельні
ділянки відповідачу ОСОБА_6 Вказаний
заповіт був посвідчений в присутності
двох свідків та підписаний ОСОБА_9, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_7 була
неписьменною. З зазначеного заповіту
вбачається, що він був складений та
зачитаний українською мовою, однак
померла ОСОБА_7 не володіла українською
мовою, все своє життя вона спілкувалась
румунською мовою, при цьому переклад на
румунську мову для померлої не робився.
З огляду на це, на думку позивачів
померла ОСОБА_7 не розуміла зміст
правочину, який підписувався та
посвідчувався від її імені. А тому
позивачі просять суд, визнати
недійсним заповіт, посвідчений 24.12.2012
року секретарем Валякузьміської
сільської ради Глибоцького району
Чернівецької області, посвідчений від
імені ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На вказану позовну заяву, відповідач
ОСОБА_6 подав свої заперечення, в яких
вказує на те, що померла ОСОБА_7
розуміла і спілкувалась українською
мовою, під час складання заповіту її
волевиявлення було вільним, а тому
доводи позовних вимог є
безпідставними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі з
підстав викладених в позовних вимогах,
при цьому вказали на те, що підставою
для визнання недійсними заповіту є те,
що померла ОСОБА_7 не розуміла його
зміст, оскільки не володіла
українською мовою, вона не вміла читати
і писати ні на українській, ні на
румунській мові.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили
проти задоволення позовних вимог,
вказали на те, що вони є безпідставними
і необґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, судом встановлені наступні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини.

Так, судом встановлено, що предметом
спору по даній справі є заповіт який
був складений 24.12.2012 року від імені
померлої ОСОБА_7 у Валякузьминській
сільській раді відповідно до якого
остання заповіла належне їй майно, а
саме дві земельні ділянки площею 1,36га
та 0,86га, які розташовані в с. Валя
Кузьміна Глибоцького району
Чернівецької області відповідачу
ОСОБА_6 Вказаний заповіт був
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Валякузьмінської сільської
ради Глибоцького району Чернівецької
області ОСОБА_11 у присутності двох
свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, при цьому у
зв'язку з тим, що заповідач ОСОБА_7 була
неписьменною і власноручно
розписатись не могла, заповіт був
підписаний ОСОБА_9

Виходячи зі змісту позовних вимог по
даному позову, позивачі не заперечують
сам факт складання вищевказаного
заповіту померлою ОСОБА_7

При цьому, позивачі вказують на те, що
волевиявлення заповідача не було
вільним та не відповідало її волі,
оскільки ОСОБА_7 не розуміла змісту
підписаного та посвідченого від її
імені правочину в силу того, що він був
складений українською мовою, якою вона
не володіла.

Відповідно до ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1234 ЦК України,
право на заповіт здійснюється
особисто. Вчинення заповіту через
представника не допускається.

Частина 2 статті 1257 Цивільного кодексу
України визначає, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Разом з тим належних та допустимих
доказів на підтвердження доводів
позовної заяви про те, що при складанні
заповіту волевиявлення ОСОБА_7 не було
вільним і не відповідало її волі, суду
не було подано.

Так, допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 вказала на те, що вона
працює секретарем Валякузьмінської
сільської ради Глибоцького району
Чернівецької області, і вона
посвідчувала спірний заповіт. ОСОБА_7
особисто прийшла в сільську раду маючи
намір скласти заповіт, при цьому у
зв'язку з тим, що ОСОБА_7 була
неписьменною, заповіт був посвідчений
у присутності двох свідків ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, яких особисто привела ОСОБА_7, а
підписував заповіт на прохання
заповідача ОСОБА_9 ОСОБА_7 особисто не
читала заповіт, однак він їй був
зачитаний і роз'яснений. ОСОБА_7
розуміла українську мову, на запитання
відповідала і на українській і на
румунській мові, хоча фактично
спілкувалась на румунській мові, при
цьому заповідачка ОСОБА_7 підтвердила,
що вона хоче скласти заповіт саме на
ОСОБА_6, і це була її воля.

Свідок ОСОБА_12 вказав на те, що він був
присутній в якості свідка при
складанні заповіту. ОСОБА_7 розуміла
українську мову але більше говорила на
румунській мові. ОСОБА_7 заповіт був
прочитаний на українській мові, при
цьому секретар перекладала зміст
заповіту і на румунську мову, остання
розуміла зміст заповіту.

Свідок ОСОБА_14 вказала на те, що вона
працює сільським готовою с. Валя
Кузьміна Глибоцького району
Чернівецької області. Померла ОСОБА_7
зверталась в сільську раду з метою
оформлення заповіту, при цьому заповіт
вона склала на чужу людину, оскільки не
хотіла лишити майно своїй родині.
Українську мову вона розуміла,
старалась на ній говорити, однак у
зв'язку з тим, що вона була неграмотною,
при посвідченні заповіту були залучені
свідки.

Свідок ОСОБА_15 вказала на те, що з 2002
року вона проживала у господарстві
померлої ОСОБА_7, з якою спілкувалась на
українській мові. Що стосується
заповіту, то ОСОБА_7 казала їй, зо
заповіт складе на чужих людей, а не на
своїх родичів, оскільки вони за нею не
доглядають, при цьому казала, що все
хоче переписати на ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_17 вказала на те, що вона
працює приватним нотаріусом, і ОСОБА_7
була її клієнтом, оскільки свідок
декілька разів посвідчувала їй та її
чоловіку документи. ОСОБА_7 говорила і
на українській і на румунській мові,
при цьому остання розуміла що вона
робить.

Свідок ОСОБА_18 вказав на те, що він був
сусідом ОСОБА_7 з 2007 року, з нею
спілкувався один раз на українській
мові.

Свідок ОСОБА_19 вказала на те, що ОСОБА_7
українську мову дуже погано знала, при
цьому вона розуміла українську мову,
однак спілкувалась на румунській мові.

Свідок ОСОБА_20 вказав на те, що він з
ОСОБА_7 спілкувався на румунській мові.

Крім цього слід зазначити, що до
складання спірного заповіту 20.08.2009
року, ОСОБА_21 та ОСОБА_7 з однієї сторони
та ОСОБА_22 та ОСОБА_6 з другої сторони,
уклади спадковий договір, згідно умов
якого, у разі смерті одного з подружжя
ОСОБА_7, інша сторона за умови виконання
розпоряджень договору, набувають право
спільно сумісної власності на майно,
яке зазначено у договорі, що свідчить
про те, що померла ОСОБА_7 при складанні
заповіту 24.12.2012 року саме на ім'я
відповідача ОСОБА_6, діяла свідомо і
розуміла значення своїх дій.

Таким чином, доводи позовних вимог про
те, що при складанні заповіту
волевиявлення ОСОБА_7 не було вільним і
не відповідало її волі, є
безпідставними.

У відповідності із ст. 60 ЦПК України
кожна особа зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
про визнання заповіту недійсним
задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, ст.ст. 3-11, 15, 57-60,
209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про визнання
заповіту недійсним - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову
вжиті ухвалою Глибоцького районного
суду Чернівецької області від 20 червня
2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Глибоцький районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
апеляційної скарги.

СУДДЯ: