Справа №488/188/14-ц 15.09.2014 15.09.2014 15.09.2014
Провадження №22-ц/784/2352/14
Провадження №22-ц/784/2352/14
Суддя суду першої інстанції
Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Орельською Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на
рішення Корабельного районного суду
міста Миколаєва від 20 травня 2014 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - Інспекція з
питань захисту прав споживачів у
Миколаївській області, про
відшкодування майнової та моральної
(немайнової) шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 пред'явив до
ОСОБА_4 зазначений позов, який
обґрунтував наступним.

У вересні 2012 року він уклав з
відповідачем договір підряду, за
умовами якого останній взяв на себе
обов'язок виготовити та встановити у
належній йому квартирі
металопластикове вікно та виготовити
металеву конструкцію типа «платформа».
Він же, в свою чергу, зобов'язався
прийняти вироби та роботу й оплатити їх
вартість.

Взяті на себе обов'язки виконав
належним чином, в той час як підрядник
відступив від умов договору та
неякісно виконав монтажні та
зварювальні роботи.

Внаслідок неякісних робіт по усуненню
їх недоліків він поніс додаткові
витрати в розмірі 900 грн. та моральну
шкоду, компенсацію якої оцінив в сумі
1 500 грн.

Посилаючись на викладені обставини,
просив позов задовольнити.

Рішенням Корабельного районного суду
міста Миколаєва від 20
травня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи.

Апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржене рішення суду першої
інстанції залишити без змін, оскільки
суд постановив його з додержанням норм
матеріального й процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач допустимими засобами
доказування не довів обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог,
хоча за приписами ст.ст.59,60 ЦПК України,
то є його обов'язком.

З таким висновком колегія суддів
погоджується виходячи з наступного.

В силу ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

В силу ст.ст.509,525-526 ЦК України,
зобов'язанням є таке правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Відповідно до ст.ст.525,598- 609 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір вважається правомірним
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Правомірний (дійсний) договір породжує
для сторін цивільні обов'язки, які
повинні виконуватися належним чином у
межах та на умовах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства.

Зазначене в повній мірі стосується і
договору підряду, за яким одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Права споживачів у разі порушення умов
договору про виконання робіт (надання
послуг) передбачені ст.10 Закону України
«Про захист прав споживачів», частина
третя якої визначає, що у разі
виявлення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) споживач має право на
свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни
виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі
з такого ж матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків
з усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені
чинним законодавством на день
укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають
задоволенню у разі виявлення недоліків
під час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) або під час її
виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

При цьому, при ухвалені рішення суд
оцінює докази з урахуванням вимог
ст.ст.58 і 59 ЦПК України про їх
належність та допустимість. Обставини,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть вважатися встановленими в
цивільній справі, якщо такі засоби
доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За приписами ст.60 ЦПК України, обов'язок
доказування певних обставин лежить на
стороні, яка посилається на них як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для
відмови у його задоволенні.

Оскаржене рішення постановлено з
дотриманням вищезазначених положень.

Так, у своїй позовній заяві ОСОБА_3
стверджував, що уклав з відповідачем
угоду, за умовами якої останній повинен
був надати йому послуги, які полягали
у закупівлі металевого профілю,
вартістю 1 300 грн., виготовленні та
встановленні у належній йому квартирі
металопластикового вікна, вартість
якого складала 1 320 грн. а також
виконанні зварювальних та монтажних
робіт з виготовлення конструкції
«платформа», вартість якої становила 1
100 грн.

На підтвердження укладення такої
угоди, позивач сплатив 1 050 грн. в якості
авансу, а залишок суми він передав
відповідачу вже після закінчення
робіт.

Також, зі змісту позову слідує, що
позивач наполягав на тому, що між ним та
відповідачем існують договірні
правовідносини, підставою виникнення
яких є договір на виконання робіт по
виготовленню та встановленню метало
пластикових виробів. Взяті на себе за
цим договором обов'язки він виконав
належним чином, в той час як відповідач
виконав роботу з численними
недоліками по усуненню яких він
витратив кошти в розмірі 900 грн.

Проте, належних та допустимих доказів
останньому твердженню ОСОБА_3 не
надав, хоча то є його обов'язком.

Між тим, з відповіді Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Миколаївській області від 25 листопада
2013 року вбачається, що за адресою:
АДРЕСА_1 вікна знаходяться у
задовільному стану (а.с.2).

До того ж встановлено, що робота була
прийнята позивачем без будь-яких
зауважень щодо її якості та стану
виробів.

Отже, за відсутності будь-яких доказів
обставинам, на які ОСОБА_3 посилався як
на підставу своїх вимог, його позов в
частині відшкодування майнової шкоди
не підлягає задоволенню, а відповідно
не підлягають задоволенню й позовні
вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів
дійшов і місцевий суд, то підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

За такого, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, розглянувши спір в
межах заявлених позовних вимог, повно
та всебічно дослідив обставини справи,
належно оцінив надані сторонами докази
й дійшов вірного висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для задоволення позовних
вимог.

Враховуючи наведене, рішення суду є
законним і обґрунтованим, а апеляційна
скарга в межах її доводів, на підставі
ст.308 ЦПК України, не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Корабельного районного суду
міста Миколаєва від 20 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий Судді: