Справа № 336/2353/14-ц
Пр. № 2/336/1500/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача грошових
коштів за договором позики у сумі 17710
грн.

В заяві зазначив, що 10 січня 2013 року
сторони уклали договір позики, за
умовами якого позивач передав, а
відповідач прийняв у позику та
зобов'язався повернути до 10 січня 2014
року 17600 грн. Сторони уклали зазначений
правочин в письмовій формі і
посвідчили нотаріально. До
теперішнього часу відповідач
зобов'язання за договором не виконав.
На підставі викладеного позивач
просить стягнути із ОСОБА_2 на його
користь суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції і трьох
процентів річних, а усього грошових
коштів у сумі 17710 грн. 00 коп.

Просить також про стягнення з
відповідача моральної шкоди у сумі 2000
грн., яка зумовлена його психологічними
стражданнями через неможливість
захистити своє право у встановлений
договором строк, переживаннями у
зв'язку з перспективою неповернення
належних йому коштів, неможливістю
розпоряджатися ними.

Крім того, просить покласти на
відповідача видатки по сплаті судового
збору в сумі 260 грн. 20 коп.

В судове засідання позивач не з'явився,
надавши письмове звернення, яке
містить прохання про задоволення
позову, розгляд справи без його участі,
а також згоду на ухвалення рішення при
заочному розгляді справи, у зв'язку з
чим у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК
України суд знаходить за можливе
вирішення справи у відсутність
позивача.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, до суду не з'явився з невідомих
причин. Заперечень проти позову не
надав.

За згаданих обставин зі згоди позивача,
висловленої у письмовій заяві, суд у
відповідності до ст. 224 ЦПК України
вважає за можливе провести заочний
розгляд справи.

З'ясувавши обставини справи і
перевіривши їх доказами, суд доходить
висновку про обґрунтованість вимог та
необхідність їх задоволення, виходячи
з таких міркувань.

Судом встановлено, що 10 січня 2013 року
сторони уклали договір позики, згідно
із умовами якого відповідач отримав у
позивача у позику 17600 грн. (а. с. 8).
Договір укладений у письмовій формі,
посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору і
закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно наданому суду оригіналу
договору від 10 січня 2013 року відповідач
отримав у позивача в позику 17600 грн.

Зазначений доказ є належним і
допустимим, оскільки сторонами
дотримані вимоги закону до форми
договору позики при його укладенні.

В силу ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки законом передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, суд знаходить
необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача суму інфляції та три
проценти річних від простроченої суми
відповідно до наданого розрахунку,
який суд вважає вірним.

З огляду на викладене суд вбачає всі
підстави для задоволення позову в
частині вимог про стягнення грошових
коштів на виконання зобов'язань за
договором.

Вимоги про стягнення моральної шкоди
суд також находить ґрунтовними, так як
вони продиктовані переживаннями особи
через неможливість отримання
належного йому майна та неможливість
розпоряджання власними коштами, а
цивільне законодавство, зокрема стаття
611 ЦК України, передбачає правові
наслідки порушення зобов'язання у
вигляді відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні питання про розмір
моральної шкоди, яку належить стягнути,
виходить з положень ст. 23 ЦК України,
згідно із якою розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодування, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Врахувавши всі обставини, які належить
враховувати при вирішенні питання про
розмір моральної шкоди, суд вважає, що
сума в 2000 грн., про стягнення якої
просить позивач,є домірною глибині
емоційних переживань і відповідає
засадам розумності і справедливості.

Судовий збір, попередньо
оплачений позивачем, відповідно до
правил цивільного процесуального
законодавства має бути стягнутим з
відповідача на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215,
224, 292 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 611, 625, 1046-1050
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, 17710 в рахунок виконання
зобов'язань за договором позики, 2000
моральної шкоди, 260 грн. 20 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання в суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення, а
особами, які беруть участь у справі, але
не були присутні в залі судового
засідання під час проголошення
рішення, - в той же строк з дня отримання
копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте судом, який його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів після отримання
копії рішення.

Суддя
О.В.
Щаслива