Справа №672/1337/14-ц
Провадження №2/672/436/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 р.
м. Городок

Городоцький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Шинкоренка С.В., при
секретарі - Терещук Н.А., за участю
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Городка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення моральної шкоди,
завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до відповідача, про стягнення
моральної шкоди, завданої злочином,
посилаючись на те, що відповідач
вчинила 05.06.2014 р. її побиття, за що була
притягнути до кримінальної
відповідальності за ч.1 ст.125 КК України
вироком Городоцького районного суду
Хмельницької області. В межах розгляду
кримінального провадження ОСОБА_1
цивільний позов не заявляла.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі та
просить позов задовольнити, стягнувши
на її користь 6000 грн. завданої злочином
моральної шкоди. Вказує, що в
результаті вчиненого відповідачем
злочину вона перенесла сильні душевні
хвилювання, в неї погіршився загальний
стан здоров'я, почались безсоння, вона
несе значні витрати на придбання ліків,
тощо…

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково на
суму 1000 грн., решту позову - вважає
безпідставним, оскільки відсутні
будь-які докази, які б підтверджували,
що погіршення стану здоров'я позивача
пов'язане із спричиненням їй легких
тілесних ушкоджень.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи в межах
наданих суду доказів, суд приходить до
висновку, що позовна заява підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом було об'єктивно
встановлено, що згідно вироку
Городоцького районного суду
Хмельницької області від 05.08.2014 р.
ОСОБА_2 визнана винною у тому, що 05.06.2014
р. близько 11.20 год., знаходячись на межі
присадибних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1
по АДРЕСА_1, в ході суперечки із ОСОБА_1,
на ґрунті особистих неприязних
відносин, вирвала у неї з рук вила та
нанесла удари дерев'яною ручкою вил,
спричинивши легкі тілесні ушкодження
ніг (а.с.5-6).

З пояснень сторін та матеріалів
справи встановлено, що на день
проведення судового засідання даний
вирок ніким не оскаржено і він набрав
законної сили.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України: Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалений даний вирок суду з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

У зв'язку із вищевикладеним, суд
не бере до уваги пояснення ОСОБА_2 про
ніби-то її непричетність до вчиненого
злочину та безпідставність
пред'явленого позову з цих підстав.
Такі пояснення відповідача суперечать
встановленим обставинам у справі, а так
само суперечливим із цими поясненнями
залишається часткове визнання
відповідачем пред'явленого позову.

Згідно ст.23 ЦК України: Особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України:
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини…

У відповідності до п.3 Постанови
Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" : Під
моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків

Судом було встановлено, що в
даному випадку моральна шкода позивачу
спричинена в результаті приниження її
честі та гідності, а також в результаті
фізичних і моральних страждань,
спричинених ОСОБА_1 незаконними діями
ОСОБА_2

Згідно абз.2 п.5 Постанови Пленуму
ВСУ №4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди":
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати,чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Судом об'єктивно встановлена
наявність спричиненої моральної шкоди
ОСОБА_1, оскільки відносно неї було
вчинено протиправні злочинні дії,
встановлено факт отримання нею
тілесних ушкоджень, тощо…

Однак суд не вбачає належних
доказів, які б свідчили, що хвороби
позивача, про наявність яких остання
зазначає (а.с.3-4), пов'язані чи
спричинені вчиненими відносно ОСОБА_1
злочинними діями з боку ОСОБА_2 Жодних
доказів, які б свідчили про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
винними протиправними діями ОСОБА_2 та
захворюваннями ОСОБА_1 - суду не надано.
Крім того, з лікарської довідки від
29.08.2014 р. (а.с.3) вбачається, що у ОСОБА_1
"хронічна кропивниця", а отже дане
захворювання в неї існувало тривалий
період часу і його наявність жодним
чином не викликана злочинними діями
ОСОБА_2

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від
31.03.1995 р. "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди": Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

З врахуванням ступеня важкості
отриманих позивачем тілесних
ушкоджень (легкі тілесні ушкодження,
які не спричинили навіть
короткочасного розладу здоровя чи
навіть незначної втрати
працездатності), враховуючи обсяг
моральних страждань позивача та
характер немайнових втрат (відсутність
будь-яких тривалих чи навіть
нетривалих розладів здоров"я та
відповідного лікування), враховуючи ту
обставину, що і сама позивач того ж дня,
на 20 хвилин раніше вчинила аналогічний
злочин по відношенню до матері ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, за що була притягнута до
кримінальної відповідальності за ч.2
ст.125 КК України згідно вироку
Городоцького районного суду
Хмельницької області від 12.08.2014 р., суд
вважає, що достатній та співрозмірний
розмір моральної шкоди, завданої
позивачу слід визначити у сумі - 1200 грн.
00 коп.

Також, в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір в сумі -
243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.213,215 ЦПК України,
ст.23 ЦК України, п.п.3,5,9 Постанови
Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПННОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 - 1200 грн. 00 коп. (одну
тисячу двісті грн. 00 коп.) у якості
відшкодування моральної шкоди,
завданої злочином.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в сумі - 243 грн. 60
коп.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення, однак якщо учасники
процесу не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - вони можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду
виготовлено 17.09.2014 р.

Суддя: