У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2014 року
місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Бенца К.К.,
розглянувши питання про самовідвід
судді від розгляду справи за скаргою
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на
бездіяльність, дії та постанову ст.
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Артемчук Т.В. ,-

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2
звернувся до суду зі скаргою на
бездіяльність, дії та постанову ст.
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Артемчук Т.В.

До вирішення питання про відкриття
провадження у справі суддею Бенца К.К.
заявлений самовідвід для забезпечення
повного, об'єктивного та
неупередженого розгляду справи,
оскільки, суддя неодноразово приймала
рішення в аналогічних справах і між
тими сторонами. Крім того, представник
скаржника ОСОБА_2 у справах в яких він
бере участь , під час розгляду справи
заявляє відводи судді Бенца К.К. ,
зокрема у справі № 308/5164/13-ц, і тому,
суддя дійшла висновку за необхідне
заявити самовідвід у відповідності до
п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, з метою
уникнення у сторін сумнів в її
безсторонності, а отже і об'єктивності
, для виключення будь-якого розумного
сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України
за наявності підстав, зазначених у
статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя,
секретар судового засідання, експерт,
спеціаліст, перекладач зобов'язані
заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 відвід
(самовідвід) повинен бути вмотивованим
і заявленим до початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами. Заявляти відвід (самовідвід)
після цього дозволяється лише у
випадках, коли про підставу відводу
(самовідводу) стало відомо після
початку з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами .

У відповідності до інформаційного
листа № 10-72/0/4-13 від 16.01.2013 року, Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обов'язок судді заявити
вмотивований самовідвід визначено
частиною першою статті 23 ЦПК. На
відміну від вирішення заяви про відвід
(стаття 24 ЦПК) у ЦПК не визначено
процедури подання та вирішення заяви
про самовідвід у разі подання такої
заяви суддею-доповідачем до початку
розгляду справи.

Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснено, що з метою уникнення
сумніву в об'єктивності та
неупередженості судді питання про його
самовідвід може бути вирішено до
відкриття провадження у справі, якщо із
матеріалів справи, що передана
судді-доповідачу, убачається наявність
підстав для самовідводу, передбачених
статтями 20, 21 ЦПК.

Отже, з урахуванням принципу
цивільного процесуального права -
процесуальної економії (звільнення від
невиправданих формальностей і
процедур) - питання про самовідвід
судді може бути вирішено до відкриття
провадження у справі як шляхом
постановлення ухвали про самовідвід
судді, якому розподілено справу для
розгляду, так і шляхом подання
відповідної заяви. Після цього справа
підлягає повторному автоматичному
розподілу без участі цього судді
(стаття 25 ЦПК).

Тобто з врахуванням, даного
листа-роз'яснення вбачається обов'язок
судді заявити самовідвід та з метою
економії терміну розгляду справи,
питання про самовідвід може бути
вирішено до відкриття провадження та
призначення справи до розгляду.

Підстави для відводу судді визначено
ст. 20, 21 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 20 ЦПК України,
суддя не може брати участі в розгляді
справи і підлягає відводу
(самовідводу), якщо: є інші обставини,
які викликають сумнів в об'єктивності
та неупередженості судді.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист
прав і основоположних свобод людини у
відповідній частині передбачає: «Кожен
має право на справедливий розгляд його
справи…незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з
судовою практикою Європейського суду з
прав людини (рішення у справах «Білуха
проти України», «Салов проти України»,
«Мироненко і Мартенко проти України»,
«Фельдман проти України»)
характеризується двома критеріями:
перший полягає у намаганні визначити
особисте переконання судді у
конкретній справі, а другий -у
з'ясуванні того, чи забезпечив суддя
достатні гарантії для виключення
будь-якого розумного сумніву з цього
приводу у сторін.

Враховуючи викладене, в силу статті 20
п.4 ЦПК України з врахуванням позиції
Європейського Суду з прав людини, з
метою запобігання у подальшому
нарікань на необ'єктивність та
упередженість головуючого, а також
звинувачень у заінтересованості в
результаті розгляду справи, заявлений
самовідвід судді підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 20, 23, 25, 210, 223, 293-294 ЦПК України,

ухвалив:

Задовольнити заяву головуючого - судді
Бенца К.К. про самовідвід по цивільній
справі за скаргою ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 на
бездіяльність, дії та постанову ст.
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Артемчук Т.В.

Передати матеріали цивільної справи №
308/11282/14-ц канцелярії Ужгородського
міськрайонного суду для виконання
вимог, передбачених ст. 25
ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

К.К.Бенца