пр. № 2/759/2180/14
ун. № 759/2143/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року. Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Наборозняка М.І.

при секретарі
Оленчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельна компанія МСУ» про
стягнення боргу по зарплаті , коштів
за відрядження,

встановив:

Позивач 06.02.14 року звернувся до суду
із зазначеним позовом до відповідача.

Провадження у справі відкрито 17.02.2014
року із врахуванням, що при розгляді
справи позивач уточнить вимоги,
зазначить, якими доказами вони
підтверджуються.

Проте, він двічі надав суду заяви про
розгляд справи за його відсутністю.
Одночасно він заявив клопотання про
витребування від відповідача копії
контрактів, укладених ним з
відповідачем , трудову книжку, табелі
виходу на роботу та інформацію про
зарплату за 2013 рік.

Згідно з вимогами ст. 119 ЦПК України
позовна заява має містити в собі:
найменування суду, до якого
подається позов, ціну позову, точну
назву відповідача і його місце
знаходження; зміст позовних вимог;
виклад обставин, якими позивач
обгрунтовує кожну свою вимогу;
зазначення доказів, що стверджують
кожну обставину, наявність підстав
для звільнення від доказування.

Позивач вимог зазначеного
законодавства не виконав: в позовній
заяві не виклав обставин, якими він
обгрунтовує кожну свою вимогу;
зазначення доказів, що стверджують
кожну обставину.

Так, він не вказав: чи за трудовим
договором він працював у відповідача;
на якій посаді і з якого часу; за який
саме період йому не була виплачена
зарплата; який її розмір він заробив і
коли саме. Також він не вказав коли
саме і на яких умовах відповідач
відправляв його відрядження, чи
пов*язані вони із виконанням
трудового договору, враховуючи, що він
вказує про «копії контрактів», то
очевидно їх було кілька.

Не вказав позивач і дату
звільнення, якщо таке мало місце, що є
суттєвим, враховуючи приписи ст. 233
КЗпП України щодо строку звернення до
суду у справах про трудові спори.

Позивач просить суд витребувати від
відповідача певні документи для
огляду в судовому засіданні.

Згідно зі ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України
розгляд справи проводиться на
підставі засад змагальності сторін,
диспозитивності, обов*язку надавати
докази.

Тому позивачу слід самому надати
докази суду, а якщо у нього є складнощі
щодо витребування їх від інших осіб,
то слід надати докази про те, що він має
такі складнощі, а не перекладати
проблеми доказування своїх вимог на
суд.

Тому у разі, якщо позивач усуне
недоліки в повному обсязі,то йому слід
самому прибути в судове засідання та
надати особисті пояснення по суті
вимог.

З огляду на викладене позивачу слід
обгрунтувати спосіб судового захисту,
обраний ним, оскільки судове рішення
повинно бути чітким та зрозумілим;

В рішенні повинні бути вказані дії,
які повинен вчинити відповідач на
користь позивача; воно повинно бути
викладене так, щоб можна було
виписати виконавчий документ в певних
випадках; повинен бути зазначений ІПН
стягувача та боржника (у виконавчому
документі).

Тому позивачу слід вказати ІПН (свій
та відповідача) у випадку, якщо він
бажає щоб суд судовим рішенням
стягував певні кошти на його користь
із відповідача.

Зазначені недоліки унеможливлюють
подальше провадження у справі, яке
відкрито за позовною заявою, поданою
без дотримання встановленої ст. 119 ЦПК
України формою.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 121 ЦПК України

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельна компанія МСУ» про
стягнення боргу по зарплаті , коштів
за відрядження,

залишити без руху, надати позивачу
строк до 24.06.2014 року для усунення
недоліків, зазначених у мотивувальній
частині ухвали.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя