Справа № 296/1946/12-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"01" серпня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний
суд м.Житомира в складі :

головуючого -
судді Галасюка Р.А.

секретаря
Могилевець В.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за цивільним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи
Житомирської міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в лютому 2012 року звернувся до
суду з позовом, в якому просить
встановити факт прийняття ним
спадщини, яка відкрилася після смерті
його діда, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1., а також визнати за ним
право власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1. В обгрунтування позову вказав,
що починаючи з 2001 року проживав у
вказаній квартирі з дідом і бабою,
разом вели спільне господарство та
були пов"язані спільним побутом. Баба,
ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_2., позивач
продовжував проживати в квартирі разом
з дідом та проживав з ним на час
відкриття спадщини. Після смерті діда
ІНФОРМАЦІЯ_1. до нотаріальної контори
не звертався, однак, фактично своїми
діями прийняв спадщину, яка
складається з двокімнатної квартири
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені позовні
вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з"явився,
про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи до суду
також не з"явився, про причини неявки
суд не повідомив.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
вказали, що позивач дійсно проживав з
дідом і бабою на момент їх смерті, вів з
ними спільне господарство, а також
продовжував жити у їхній квартирі
після їх смерті. Також свідок ОСОБА_5
вказала, що за життя дід хотів
переоформити квартиру на позивача, але
не встиг.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК
України, беручи до уваги наявні у
справі дані про права і
взаємовідносини сторін, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представників
позивача, покази свідків та дослідивши
письмові докази по справі, з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог, суд приходить до наступного
висновку.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1.
помер дід позивача, ОСОБА_3, після його
смерті відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1 (до перейменування - квартира
АДРЕСА_1).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно до ст.256 ЦПК України, у судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Згідно з роз"ясненнями п. 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008р. «Про судову практику у справах
про спадкування» при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги
належать не лише жінка (чоловік), які
проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що позивач на день смерті
спадкодавця постійно, починаючи з 2001
року, проживав разом з ним, був
пов'язаний спільним побутом та
фактично прийняв спадщину, що
підтверджується показами свідків,
тому вимога про встановлення факту
прийняття спадщини підлягає до
задоволення.

Що стосується позовної вимоги про
визнання права на 1/3 частини спадкового
майна, а саме квартири АДРЕСА_1, суд
вважає за необхідне зазначити, що
юридичним оформленням права на
спадщину є видача нотаріусом за місцем
відкриття спадщини спадкоємцю, який
прийняв спадщину, свідоцтва про право
на спадщину. Кожен спадкоємець, який
прийняв спадщину, незалежно від складу
спадщини та розміру його частки, має
право одержати свідоцтво про право на
спадщину, подавши про це відповідну
заяву.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008р. №7, свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Таким чином суд приходить до висновку
про передчасність позовної вимоги про
визнання права на 1/3 частини спадкового
майна, а саме квартири АДРЕСА_1, а тому
задовольняє позов частково.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212, 224-226
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Р. А. Галасюк