АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1-й інстанції -Савицький
Доповідач-Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «НАДРА»
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «НАДРА» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,-

в с т а н
о в и л а:

В квітні 2014 року позивач пред»явив
вказаний позов до відповідача та
зазначав,що рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 04.04.2012 року
встановлено,що позивач,працюючи у
відповідача на посаді радника відділу
бізнес-коучингу центру коучингу та
супроводження Управління розвитку
персоналу Департаменту управління
персоналом, виконував роботи в вихідні
та неробочі дні в грудні 2008 року та
січні 2009 року,але при його звільненні
ця робота не була оплачена.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
26.03.2013 року з відповідача стягнуто
середній заробіток за період з 13.02.2009
року по 26.03.2013 року за затримку виплати
належних позивачу при звільненні 13.02.2009
року грошових сум - вихідної допомоги.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.09.2013 року задоволено
його позовні вимоги і з відповідача на
його користь серед інших належних
позивачу при звільненні грошових сум
стягнуто невиплачену при звільненні
оплату за роботу в вихідні дні в грудні
2008-січні 2009 р в сумі 2 349,36 грн. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з
26.03.2013 року по 25.05.2013 року.

Посилаючись на те,що станом на 30.09.2013
року відповідач не провів з ним
розрахунку за роботу в вихідні
дні,позивач просив стягнути з
відповідача середній заробіток за
період з 25.05.2013 року по 30.09.2013 року у
розмірі 17 228,64 грн..

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове,яким
відмовити у позові. Зазначає про
зловживання позивача своїми правами
при зверненні з таким позовом до суду.

Вислухавши доповідь судді,пояснення
представника відповідача,обговоривши
доводи апеляційної скарги,обставини
справи,колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з відповідача на користь
позивача 17 228 грн. за час затримки
розрахунку при звільнення позивача за
період з 25.05.2013 року по 30.09.2013 року,суд
встановив і виходив з того,що
відповідач,звільнивши позивача 13.02.2009
року з посади радника відділу
бізнес-коучингу центру коучингу та
супроводження Управління розвитку
персоналу Департаменту управління
персоналом не виплатив йому всі
належні при звільненні суми,як це
передбаченого ст.116 КЗпП України.

В обґрунтування такого висновку суд
першої інстанції послався на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 04 квітня 2012 року,яким
встановлено,що позивач виконував
роботи в вихідні дні в грудні 2008 року та
в січні 2009 року, які не були йому
оплачені при звільненні ;на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 вересня 2013 року,яким з
відповідача на користь позивача
стягнуто 2349,36 грн. - оплати праці за
роботу у вихідні дні в грудні 2008 року -
січні 2009 року та середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
за період з 27.03.2013 року по 24.05.2013 року в
сумі 7831 грн.; на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15.04.2014 року,яким з
відповідача на користь позивача
стягнуто середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 01 жовтня 2013 року по 14.04.2014 року
в сумі 2621,86 грн..

Колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції відповідним
обставинам справи та вимогам
закону,який регулює правовідносини,що
виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги такий
висновок суду не спростовують.

Зазначивши в апеляційній скарзі про
зловживання позивачем своїм правом
передбаченим ст.ст.117 , 233 КЗпП України
при зверненні з даним позовом до суду,
відповідач посилається на відсутність
в його діях вини щодо проведення
неповного розрахунку з позивачем при
звільненні,оскільки ні підчас
роботи,ні під час звільнення,а також
при розгляді його позовів у судах він
не заявляв вимог про оплату його роботи
у вихідні дні.

Колегія суддів вважає вказані доводи
безпідставними та такими,що не
відповідають обставинам справи.

Факт праці позивача у вихідні дні у
грудні 2008 року-січні 2009 року
встановлений рішеннями
Шевченківського районного суду м.
Києва відповідно від 04.04.2012 року та від
30 вересня 2013 року в зв»язку з чим
стягнуто з відповідача на його користь
2349,36 грн. заробітної плати, яку
відповідач повинен був оплатити в день
звільнення.

Зазначені судові рішення в цій частині
вступили в законну силу і в даній
справі суд вірно послався на ч.3 ст.61 ЦПК
України,даючи правову оцінку вказаній
обставині.

В зв»зку з чим є не зрозумілими
твердження відповідача про
відсутність правових підстав для
оплати позивачу роботи у вихідні дні у
вказаний період.

До того ж відповідно до ч.2 ст.30 ЗУ «Про
оплату праці» зобов»язання
забезпечити достовірний облік
виконуваної працівником роботи і
бухгалтерський облік витрат на оплату
праці у встановленому порядку
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Крім того, судом першої інстанції з
дотриманням вимог Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМ України
№100 від 08.02.1995 року, приведений в
рішенні розрахунок суми середнього
заробітку,яка підлягає стягненню за
встановлений період, в зв»язку з чим
колегія суддів вважає безпідставними
посилання про неправильність такого
обчислення.

З матеріалів справи вбачається, що
вищезазначеними судовими рішеннями не
охоплювався період з 24.05.2013 року по
30.09.2013 року протягом якого відповідач
продовжував порушувати права позивача
на виплату всіх належних сум при
звільненні. Фактичний розрахунок з
позивачем по виконавчому листу
проведено лише в квітні 2014 року.

Ці обставини також доводять
правильність вирішення судом першої
інстанції даного спору та спростовують
доводи апеляційної скарги про
порушення судом ст.117 КЗпП України.

Таким чином,беручи до уваги всі
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та відсутність підстав до
його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «НАДРА» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року в
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -