АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
У Х В А Л А

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Качана В.Я., Панченка М.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи по
цивільній справі за позовом заступника
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах ОСОБА_2 до
Ліквідаційної комісії з припинення
Управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Комісії з припинення
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Департаменту комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи: Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Бастіон», Київська міська
рада, Комунальне підприємство
Житлово-експлуатаційна контора
«Покровська»

про визнання недійсним договору,
скасування свідоцтва про право
власності, витребування майна із
чужого незаконного володіння,

встановила:

у серпні 2008р. заступник прокурора
Шевченківського району м. Києва
звернувся до суду з позовом, який
неодноразово уточнював та змінював і
остаточно просив скасувати свідоцтво
про право власності від 2 листопада 2007р.
на нежиле приміщення, площею 40кв.м. по
АДРЕСА_1, видане Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) територіальній громаді
Шевченківського району м. Києва,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 29 січня 2008р.,
укладеного між Управлінням з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради та ОСОБА_3, на
нежитлове приміщення, площею 40 кв.м. по
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 з моменту
його укладення, витребування з чужого
незаконного володіння від ОСОБА_1
вказаного нежилого приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 березня 2007р. визнано
незаконним та скасована підпункт 35
додатку № 1 до рішення Шевченківської
районної в м. Києві ради «Про
приватизацію об'єктів комунальної
власності Шевченківської районної в м.
Києві ради» від 31 жовтня 2006р. № 91, та
встановлено статус спірного
приміщення, як допоміжного. Однак, 2
листопада 2007р. Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) було видано свідоцтво
про право власності територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва на нежиле

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/9495/2014
Головуючий у суді
першої інстанції: Малинников
О.Ф.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.приміщення,
площею 40кв.м. по АДРЕСА_1. На підставі
даного свідоцтва 29 січня 2008р. нежиле
приміщення було продано ОСОБА_3, який на
підставі

-
2-

договору купівлі-продажу від 19 березня
2008р. відчужив його ОСОБА_1

Рішенням суду від 3 лютого 2012р., яке
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду м. Києва від 24 липня 2012р., первісний
позов задоволено частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 жовтня
2012р.рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 3 лютого 2012р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 24 липня
2012р.в частині вирішення позову
заступника прокурора Шевченківського
району м. Києва в інтересах ОСОБА_2
скасовано, справа направлена на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення суд
касаційної інстанції, зокрема,
зазначив, що суди при розгляді справи
не з'ясували чи є спірне приміщення
допоміжним, так як на думку колегії
суддів, обставини встановлені
постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 березня 2007р. щодо
статусу приміщення не є обставиною,
встановленою щодо особи, яка брала
участь у розгляді даної справи.

Під час повторного розгляду
справи судом першої інстанції, суд
двічі відмовляв ОСОБА_1 у задоволенні
клопотання про призначення експертизи,
посилаючись на відсутність
необхідності у її проведенні.

Рішенням суду від 5 березня 2014р.
позов задоволено.

Не погодившись з рішення суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

У забезпечення доказів по справі
ОСОБА_1 просила призначити по справі
судову будівельно-технічну експертизу,
посилаючись на безпідставність
відмови суду першої інстанції у її
призначенні.

У судовому засідання
представник апелянта підтримав заяву
ОСОБА_1

Колегія суддів, заслухавши
учасників судового розгляду, вважає, що
клопотання підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частиною 4 статті 338 ЦПК України
визначено, що висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК
України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

Відмовляючи у задоволенні
клопотання ОСОБА_1 про призначення
експертизи для визначення статусу
спірного приміщення, суд першої
інстанції вказані положення
процесуального законодавства не
врахував і безпідставно відмовив у
призначенні експертизи.

Проте, враховуючи наявність у
матеріалах справи декількох висновків
спеціалістів з приводу визначення
статусу спірного приміщення, колегія
суддів вважає необхідним призначити
комісійну експертизи за участю не
менше, ніж трьох експертів.

Визначаючи коло питання, які
необхідно поставити перед експертами,
колегія суддів враховує обставини
справи, обґрунтування сторін, при цьому
не вважає за необхідне з'ясовувати, чи є
спірне приміщення нежитловим, оскільки
дана обставина не впливає на вирішення
спору

Оскільки представник прокуратури
заперечувала проти експертної
установи, запропонованої апелянтом,
колегія суддів самостійно визначає
експерту установу, якій доручає
проведення експертизи.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 143, 148, 313 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

клопотання ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Призначити по справі комісійну
судову будівельно-технічну експертизу,
на вирішення якої поставити питання:

1. Чи були приміщення № 1-3 групи
приміщень № 37, загальною площею 40кв.м.,
що

розміщені у підвалі житлового будинку
по АДРЕСА_1

- 3
-

допоміжними приміщеннями будинку
станом на 1993р.?

2. Чи є у приміщеннях № 1-3 групи
приміщень № 37, загальною площею 40кв.м.,
що розміщені у підвалі житлового
будинку по АДРЕСА_1 обладнання, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у будинку? Чи було таке
обладнання у вказаних приміщеннях
станом на 1993р?

Проведення експертизи доручити
Українському центру судових експертиз
(м. Київ, вул. Предславинська, 43/2), у
складі не менше, ніж трьох експертів,
попередивши експертів про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо
неправдивого висновку та за відмову
від дачі висновку по ст. ст. 384, 385 КК
України.

Строк проведення експертизи визначити
в два місяці з моменту отримання
матеріалів справи.

Надати у розпорядження експертів
матеріали справи.

Оплату експертизи покласти на ОСОБА_1.

Провадження по справі зупинити до
отримання висновку експертів.

Ухвала в частині зупинення провадження
по справі може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: