Ухвала

іменем україни

17 вересня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за
касаційними скаргами ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
стягнути на її користь з ОСОБА_4 майнову
шкоду у сумі 24 024,96 грн та моральну шкоду
розмірі 4000,00 грн, з Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта» (далі - ВАТ HACK «Оранта») -
майнову шкоду у розмірі 24 919,91
грн

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11
жовтня 2012 року о 15-30 год. сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої ОСОБА_4, керуючи
належним їй автомобілем марки «Skoda
Oktavia», д.р.н. НОМЕР_2, завдала механічних
ушкоджень належному їй (позивачці)
автомобілю марки «Volkswagen Вога», д.р.н
НОМЕР_1.

Постановою апеляційного суду
Харківської області провадження у
адміністративній справі відносно неї
та ОСОБА_4 закрито за відсутністю в
діях кожного з них складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України.

Вважала, що в діях ОСОБА_4 вбачаються
порушення п.10.1 Правил
дорожнього руху України, які
знаходяться у причинному зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою.

ВАТ НАСК «Оранта», з якою ОСОБА_4 уклала
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і до якої вона звернулася з
заявою про настання страхового випадку
й проведення дослідження про
встановлення майнового збитку,
відмовила у виплаті страхового
відшкодування.

Посилаючись на те, що внаслідок ДТП їй
завдано майнової та моральної шкоди,
просила задовольнити позов.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 18 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 майнову
шкоду з ОСОБА_4 в розмірі 24 024,96 грн, з ВАТ
HACK «Оранта» - 24 919,91 грн майнової шкоди,
стягнуто з ОСОБА_4 та ВАТ HACK «Оранта» на
користь ОСОБА_3 489,45 грн судового збору
в рівних частках з кожного по 244,72 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 травня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 24 024,96 грн майнової
шкоди, стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» на
користь ОСОБА_3 24 919,91 грн майнової шкоди
та 489,45 грн судового збору в рівних
частках з кожного по 244,72 грн скасовано
та в задоволенні позову в цій частині
відмовлено.

Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь
ОСОБА_3 23 437,87 грн майнової
шкоди, 900 грн витрат, пов'язаних з
евакуацією транспортного засобу, 615,76
грн витрат, пов'язаних з проведенням
експертизи, а всього 24 953,63 грн та 234,37
грн судового збору.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 просить
змінити рішення суду апеляційної
інстанції, а ОСОБА_3 через свого
представника ОСОБА_5 просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
та залишити в силі рішення місцевого
суду від 18 березня 2014 року, мотивуючи
свою вимогу порушенням норм
процесуального права і неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним
вимогам закону не відповідають.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що 11 жовтня 2012
року приблизно о 15-30 год. ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «Volkswagen Вога», д.р.н.
НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Халтуріна у
м. Харкові, у районі будинку №
13 здійснювала поворот ліворуч, в цей
час автомобіль «Skoda Oktavia», д.р.н. НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_4, почав
здійснювати її обгін, внаслідок чого
відбулося зіткнення транспортних
засобів.

11 жовтня 2012 року відносно ОСОБА_3
за порушення п.10.1 Правил дорожнього
руху України, а відносно водія ОСОБА_4
за порушення п.12.3 ПДР України складено
протокол про адміністративне
правопорушення.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 06 червня
2013 року обидва водії визнані винними,
справу закрито у зв'язку із закінченням
строку притягнення до
адміністративної відповідальності.

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 20 серпня 2012
року постанову Московського районного
суду від 06 червня 2013 року
скасовано, провадження у справі
відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закрито за
відсутністю в їх діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Стягуючи на користь ОСОБА_3 майнову
шкоду з ОСОБА_4 в розмірі 24 024,96 грн та з
ВАТ HACK «Оранта» 24 919,91 грн, суд першої
інстанції виходив з того, що внаслідок
ДТП власнику транспортного засобу
заподіяні збитки в сумі 47 429, 11 грн, які
мають бути відшкодовані страховою
компанією, а різниця - особою, яка на
відповідній правовій підставі
володіла транспортним засобом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
майнової шкоди з ОСОБА_4 та ВАТ НАСК
«Оранта» на користь ОСОБА_3 й ухвалюючи
нове рішення, апеляційний суд вважав,
що стягненню підлягає майнова шкода в
розмірі 23 437,87 грн, а не 47 429,11
грн, й ця шкода має бути стягнута з ВАТ
НАСК «Оранта», в якій була застрахована
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4

З такими висновками погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3
зазначала, що під час розгляду справи
про адміністративне правопорушення
Московським районним судом м. Харкова
було проведено судову авто-технічну
експертизу.

Згідно з висновком зазначеної
експертизи, проведеної 04 квітня 2013 року
ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, дії ОСОБА_4 не
відповідали вимогам п.10.1 Правил
дорожнього руху України та з технічної
точки зору знаходились в причинному
зв'язку з виникненням ДТП.

Вирішуючи спір та стягуючи на користь
ОСОБА_3 майнову шкоду, суди мотивували
своє рішення зазначеним вище висновком
й зазначили, що саме дії ОСОБА_4 під час
керування транспортним засобом не
відповідали вимогам п.10.1 Правил
дорожнього руху України і з технічної
точки зору між такими діями та фактом
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок якої завдано шкоди, є
причинний зв'язок.

При цьому не звернули увагу на те, що
Пленум Верховного Суду України у п.6
постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня
2009 року № 11 роз'яснив, що рішення може
бути обґрунтоване лише доказами,
одержаними у визначеному законом
порядку та дослідженими в тому
судовому засіданні, в якому
ухвалюється рішення. Неприпустимим є
витребування і приєднання до справи
матеріалів на підтвердження висновків
і мотивів рішення після його ухвалення.

Якщо докази у справі зібрані в
порядку, передбаченому ст.ст. 132,
133, 140 та ч. 4 ст. 191 ЦПК України, суд
може обґрунтувати ними рішення лише
за умови, якщо вони були ним оголошені
в судовому засіданні, пред'явлені для
ознайомлення особам, які беруть участь
у справі, та досліджені в сукупності з
іншими доказами.

Обґрунтовуючи своє рішення висновком
експертизи від 04 квітня 2013 року, суд
першої інстанції не витребував його та
не дослідив у судовому засіданні,
ухвалив рішення за його відсутності в
матеріалах справи.

Між тим таке процесуальне порушення
перешкоджає встановленню фактичних
обставин у справі.

Апеляційний суд, переглядаючи справу
та мотивуючи своє рішення тим же
висновком експертизи, також не виконав
своїх обов'язків, визначених законом,
належним чином не спростував висновків
місцевого суду, не дав відповідної
правової оцінки наявним у матеріалах
справи доказам.

Оскільки розгляд справи апеляційним
судом здійснюється за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою 1
розділу 5 ЦПК України, то рішення
апеляційного суду має ґрунтуватися на
відповідних доказах, досліджених у
судовому засіданні, та містити доводи,
за якими відхилені ті чи інші докази.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що апеляційний суд не виконав
своїх обов'язків, визначених законом,
всебічно, повно й об'єктивно не з'ясував
обставини справи та не надав їм
належної оцінки, ухвалив судове
рішення, що не відповідає вимогам
законності і обґрунтованості, у зв'язку
з чим таке рішення підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Веретенка ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 12 травня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня