Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/763/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
приватного підприємства «ААА» на
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від « 20» грудня 2013 р. у справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного
підприємства «ААА» про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПП «ААА» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позивач зазначав, що 13 червня 2006 року
між АКБ «Райффайзен банк Україна»,
правонаступником якого є ЗАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого в свою
чергу є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №
СМ-202/080/2006 , згідно з умовами якого 13
травня 2006 року банк здійснив видачу
кредитних коштів ОСОБА_2 в розмірі 50 500
доларів США на споживчі цілі, шляхом
безготівкового переказу на поточний
рахунок, з виплатою 13% річних та
останньою датою повернення 12 червня 2013
року.

В якості забезпечення кредитного
договору 13 червня 2006 року між банком та
ОСОБА_3 був укладений договір поруки
SR-202/080/2006 та між банком та ПП «ААА» був
укладений договір поруки № SR-202/080/1/2006.

26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк»
та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
укладений договір купівлі-продажу
кредитного портфелю № б/н, згідно з
умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором СМ-202/080/2006 від 13
червня 2006 року та договором поруки,
укладеними між АТ «ОТП Банк» та
відповідачами.

Всупереч умовам кредитного договору,
відповідачі порушують свої
зобов'язання щодо повернення коштів та
сплати відсотків. 03 вересня 2012 року
відповідачам були направлені досудові
вимоги, але вони виконані
відповідачами не були. Станом на 19
квітня 2012 року заборгованість за
кредитним договором становить 1 353 357
грн. 83 коп., з яких тіло кредиту - 268 828
грн. 44 коп., відсотки, нараховані за
відсотковою ставкою в розмірі 13 % за
період з 10.06.2009 року по 17.12.2009 року - 21 355
грн. 64 коп., пеня на прострочену
заборгованість в розмірі 1% за період з
20.04.2011 року по 19.04.2012 року - 1 062 073 грн. 75
коп. На теперішній час заборгованість
не погашена. З цих підстав просили
стягнути солідарно з відповідачів на
їх користь заборгованість за кредитним
договором в розмірі 1 353 357 грн. 83 коп. та
судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
№ СМ-202/080/2006 від 13.06.2006 року в розмірі 590
184 грн. 08 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ПП «ААА»
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
№ СМ-202/080/2006 від 13.06.2006 року в розмірі 590
184 грн. 08 коп.

Обмежено загальний розмір стягнення
сумою 590 184 грн. 08 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
судовий збір в розмірі 3129 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ПП «ААА»
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
судовий збір в розмірі 3 129 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись частково з
рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду змінити,
зазначивши суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 424 598 грн.
30 коп.

В апеляційній скарзі ПП «ААА»,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представників апелянтів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга ПП
«ААА» не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як установлено судом, 13 червня 2006 року
між АКБ «Райффайзен банк Україна»,
правонаступником якого є ЗАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого в свою
чергу є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №
СМ-202/080/2006, за умовами якого 13 травня 2006
року банк здійснив видачу кредитних
коштів ОСОБА_2 в розмірі 50 500 доларів США
на споживчі цілі шляхом безготівкового
переказу на поточний рахунок з
виплатою 13% річних та останньою датою
повернення 12 червня 2013 року (т. 1 а.с. 70-78,
79-80).

В якості забезпечення кредитного
договору, 13 червня 2006 року між банком та
ОСОБА_3 був укладений договір поруки
SR-202/080/2006 та між банком та ПП «ААА» був
укладений договір поруки № SR-202/080/1/2006,
за яким ОСОБА_3 та ПП «ААА» поручилися
перед банком за виконання ОСОБА_2
основного договору повернення кредиту
(т. 1 а.с. 94-95, 96-97).

26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк»
та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
укладений договір купівлі-продажу
кредитного портфелю № б/н, згідно з
умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором СМ-202/080/2006 від 13
червня 2006 року та договором поруки,
укладеними між АТ «ОТП Банк» та
відповідачами(т. 1 а.с. 82-92).

Всупереч умовам кредитного договору,
відповідачі порушують свої
зобов'язання щодо повернення коштів та
сплати відсотків. Станом на 19 квітня 2012
року заборгованість за кредитним
договором становить 1 353 357 грн. 83 коп., з
них тіло кредиту - 268 828 грн. 44 коп.,
відсотки, нараховані за відсотковою
ставкою в розмірі 13% за період з 10.06.2009
року по 17.12.2009 року - 21 355 грн. 64 коп., пеня
на прострочену заборгованість в
розмірі 1% за період з 20.04.2011 року по
19.04.2012 року - 1 062 073 грн. 75 коп. (т. 1 а.с. 93).

Досудові вимоги про погашення
заборгованості направлені
позичальнику та поручителям 03.09.2012 р.,
але вони не були виконані (т. 1 а.с. 98-101).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України
визначено, що поручитель відповідає
перед кредитором за виконання
боржником його обов'язку, а у випадках
порушення такого обов'язку боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема, у разі
неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників, так і від
будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 цього Кодексу
особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Таким чином, поручителі незалежно від
того, уклали вони спільний договір
поруки чи окремий договір, є
солідарними боржниками з
позичальником, а в силу ч. 1 ст. 543 ЦК
України кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-якого з них окремо.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
19 грудня 2011 року у справі № 6-84цс11.

Доводи апелянта ПП «ААА» про те, що
підприємством не укладався договір
поруки, тому воно не несе
відповідальності за невиконання
кредитором зобов'язань за договором
кредиту, необґрунтовані.

Позивачем наданий суду договір поруки
№ SR-202/080/1/2006 від 13 червня 2006 року,
укладений між банком та ПП «ААА».

Зазначений договір не визнаний
недійсним, а надана та досліджена судом
постанова Хортицького районного суду
від 15 лютого 2012 року, якою ОСОБА_2,
ОСОБА_6 та інші були звільнені від
кримінальної відповідальності,
зокрема за ст.ст. 28, 366,ч. 2, КК України на
підставі п. в) ст. 1, ст.ст. 6, 9 Закону
України «Про амністію у 2011 р.» від 08.07.2011
року, не свідчить про не укладення
ОСОБА_6 (директором ПП «ААА») від імені
підприємства договору поруки.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування судового рішення та
відмови у задоволенні вимог позивача
про солідарне стягнення суми
заборгованості з поручителя ПП «ААА.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідивши обставини справи, доводи і
заперечення сторін та надані суду
докази, дійшов до правильного висновку
про солідарне стягнення
заборгованості за договором кредиту з
кредитора та поручителів.

Суд першої інстанції задовольняючи
частково заявлені позовні вимоги,
виходив із того, що розмір неустойки
значно перевищує суму основного боргу,
тому на підставі ч.3 ст. 553 ЦК України
підлягає зменшенню до 300 000 грн., але при
цьому не дав належної оцінки тому, що
укладений 13 червня 2006 року між АКБ
«Райффайзен банк Україна» та ОСОБА_2
кредитний договір № СМ-202/080/2006 є
споживчим кредитом, тому, особливості
регулювання відносин сторін
визначаються і Законом України «Про
захист прав споживачів».

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 11,
18 Закону України «Про захист прав
споживачів» несправедливою є вимога
щодо сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз'яснено у п. 27 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
що істотними обставинами в розумінні ч.
3 ст. 551 ЦК України можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Із розрахунку заборгованості
вбачається, що станом на 19 квітня 2012
року заборгованість за кредитним
договором становить за тілом кредиту -
268 828 грн. 44 коп., відсотки, нараховані за
відсотковою ставкою в розмірі 13% за
період з 10.06.2009 року по 17.12.2009 року - 21 355
грн. 64 коп., а пеня на прострочену
заборгованість в розмірі 1% за період з
20.04.2011 року по 19.04.2012 року складає 1 062 073
грн. 75 коп. (т. 1 а.с. 93).

У сукупності зазначені обставини та
засади розумності, виваженості і
справедливості дають підстави для
застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, ст. ст.
11, 18 Закону України «Про захист прав
споживачів» і зменшення пені до 50% від
суми боргу. Сума пені у 145 091,04 грн.
забезпечить задоволення інтересів
кредитора і водночас не порушить
баланс між інтересами кредитора та
боржника.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції на підставі ч.4 ст. 309 ЦПК
України підлягає зміні -солідарно з
відповідачів підлягає стягненню сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 19 квітня 2912 року у розмірі 435
273 грн. 12 коп., що складається з
заборгованості за тілом кредиту у
розмірі 268 828 грн. 44 коп., з відсотків за
користування кредитом у розмірі 21 355
грн. 64 коп. та пені у розмірі 145 091 грн. 04
коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів підлягають стягненню
витрати позивача з оплати судового
збору - 3219 грн. (т.1 а.с. 66-а) у рівних
частках - по 1073 грн. з кожного, оскільки
законодавством не передбачена
солідарна відповідальність по
відшкодуванню таких витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «ААА» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2013 року у цій
справі в частині задоволення позовних
вимог змінити:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
солідарно з ОСОБА_2 та приватного
підприємства ПП «ААА» на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
№ СМ-202/080/2006 від 13.06.2006 року в розмірі 435
273( чотириста тридцять п'ять тисяч
двісті сімдесят три) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПП «ААА» на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
судовий збір по 1 073 (одній тисячі
сімдесят три) грн. з кожного, а загалом -
3 219 ( три тисячі двісті дев'ятнадцять)
грн.

В іншій частині судове рішення
залишити без змін..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: