Справа № 466/3183/14
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/4868/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого
судді - Курій Н.М.

суддів: Крайник
Н.М., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дітей,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2014 року
вищезазначений позов задоволено
частково.

Суд ухвалив стягувати з ОСОБА_2, 1984 року
народження в користь ОСОБА_3, 1983 року
народження аліменти на утримання
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 800 гривень та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі 600 гривень,
яка підлягає індексації відповідно до
закону, починаючи з 20 травня 2014 року і
до досягнення старшою дитиною
повноліття.

Суд допустив до негайного виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць та стягнув з ОСОБА_2, 1984 року
народження 243 грн. 60 коп. судового збору
в користь держави.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що він як батько
дітей приймає участь у їх вихованні,
піклується про них, виконує свої
батьківські обов'язки, та жодного разу
не відмовлявся від підтримання
фінансового становища дітей.

Апелянт стверджує, що він не ухиляється
від обов'язку сплачувати аліменти та
має можливість надавати матеріальну
допомогу дітям, однак, просив суд
зменшити розмір аліментів до 400 грн. на
кожну дитину, оскільки сплачувати
аліменти в більшому розмірі не має
змоги.

Апелянт також просить суд врахувати
розмір прожиткового мінімуму,
встановленого Кабінетом Міністрів
України та матеріальне становище
сторін.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким стягувати з нього аліменти на
дітей в розмірі 400 грн. на кожну дитину.

В судовому засіданні ОСОБА_2 доводи
апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_3 в судове засідання не прибула,
хоча про час і місце розгляду справи
була повідомлена рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
(а.с.36), про причини неявки суд не
повідомила та з клопотанням про
відкладення розгляду справи не
зверталась, тому розгляд справи
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності позивача.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення учасника
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу належить відхилити з таких
підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач та відповідач перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 06.05.2005 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження, серії НОМЕР_1, виданим 08.08.2005
року міським відділом реєстрації
актів цивільного стану Львівського
управління юстиції (а.с. 2).

Від шлюбу сторони мають двох дітей:
доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають
разом позивачкою і знаходяться на її
утриманні, а відповідач матеріальної
допомоги на утримання дітей не надає.

В судовому засіданні, також,
встановлено, що відповідач офіційно не
працевлаштований та має нерегулярний
дохід.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції врахував: матеріальне
становище відповідача, який на даний
час не працевлаштований, однак,
працездатний за віком та станом
здоров'я, а відтак, керуючись вимогами
ст.180 СК України щодо обов'язку обох
батьків утримувати дітей зобов'язаний
сплачувати аліменти до досягнення ними
повноліття; розмір прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на час розгляду справи в суді першої
інстанції; вік дітей та реальну
необхідність витрат на їх утримання;
вимоги ст.182 СК України.

З огляду на наведене, апеляційний суд
вважає висновки районного суду
правильними, оскільки кожен з двох
дітей відповідача має право на
забезпечення достатнього рівня життя,
гарантованого Конституцією України.

Посилання апелянта на те, що він може
сплачувати аліменти лише до 400 грн. на
кожну дитину не може бути підставою для
зміни рішення суду першої інстанції,
оскільки такий розмір аліментів не
відповідає половині розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік».

Доводи апелянта про те, що судом першої
інстанції не враховано матеріальне
становище сторін та інші обставини
справи є неспроможними, оскільки
відповідач - молода людина, 1984 р.н.,
працездатний за віком та станом
здоров'я, доказів про перебування на
обліку у службі зайнятості як
безробітний не надав, як і не подав
доказів, що на його утриманні
перебувають інші особи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дав
належну оцінку всім обставинам і
доказам у справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому доходить висновку, що підстави
для його скасування відсутні й
апеляційну скаргу на оскаржуване
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, п.1 ч.1
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.