Провадження №2/761/5697/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
судді Юзькової О.Л.

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона є
власником 2/3 частин житлового будинку ,
який знаходиться по АДРЕСА_1. Право
власності підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину, виданим Першою
Київською державною нотаріальною
конторою 02.12.2002 р. Так, у 2002 р. між
позивачем та колишнім співвласником
будинку - ОСОБА_2 виник побутовий спір
при проведенні позивачем ремонтних
робіт належної останньої житлової
площі та ОСОБА_2 звернулась до суду.
Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 20.11.2002 р. з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягнуто 1596,60 грн., видано
виконавчий лист та було відкрито
виконавче провадження. Під час
проведення виконавчих дій державним
виконавцем у травні 2002 року накладено
арешт на майно позивача - частину
будинку АДРЕСА_1. Сума присуджена
ОСОБА_2 судовим рішенням була повністю
сплачена. На сьогодні позивач має намір
провести виділення в натурі частини
житлового будинку та оформити
відповідні документи. Проте, втілити
наміри не видається можливим, оскільки
державним виконавцем не було знято
арешт накладений на майно позивача в 2002
році. 13.06.2014 р. ОСОБА_1 звернулась др.
відповідача з заявою про зняття арешту
з майна, проте, вимога виконана не була
у зв'язку із тим, що завершені виконавчі
провадження такої категорії, в тому
числі і виконавче провадження про
стягнення з позивача на користь ОСОБА_2
грошових коштів, зберігаються в архіві
лише 3 роки, після чого підлягають
знищенню. За таких обставин позивач
просить суд зняти арешт з квартири
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила
звільнити майно з під арешту при цьому
покласти судові витрати на неї.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Надав заяву про розгляд справи
за його відсутністю та просив прийняти
рішення на розсуд суду. Зазначив, що
перевіркою журналів реєстрації
виконавчих проваджень переданих
державному виконавцю, та згідно
відомостей які містяться в єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень встановлено, що виконавчий
документ згідно якого винесено
постанову про накладення арешту на
майно позивача у Відділі на виконанні
не перебувають. Відповідно до Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби та
Інструкції з діловодства, яка діяла до
введення вказаного Порядку, завершені
виконавчі провадження відповідної
категорії перебувають в архіві 3 роки і
в подальшому підлягають знищенню. За
таких обставин Відділ не може виконати
вимоги ОСОБА_1 та зняти арешт з
нерухомого майна.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
вражає, що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3
частин житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель і
споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Дана
обставина підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом,
виданим державним нотаріусом Першої
Київської державної нотаріальної
контори 27.11.2002 р. та зареєстрованим у
Комунальному підприємстві «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» 02.12.2002 р.

05.05.2002 р. Державним виконавцем ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції О.М. Кухарською, як свідчать
матеріали справи, винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
на виконання виконавчого листа № 2-248/1,
виданого 20.11.2002 р. Святошинським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми у розмірі
1596 грн. 60 коп.

Як вбачається з Інформаційної довідки
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна постановою
б/н державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби у
Шевченківському районі 11.12.2002 року на
майно позивача, саме квартиру АДРЕСА_1
накладено арешт.

Зобов'язання встановлені судовим
рішенням по сплаті ОСОБА_2 грошових
коштів у сумі 1596,60 грн. позивачем були
виконані, що підтверджується
квитанціями наявними в матеріалах
справи.

Позивач звернувся з заявою до Відділу
ДВС Шевченківського району м. Києві
для вирішення питання щодо зняття
арешту знерухомого майна, але йому було
рекомендовано звернутися до суду,
оскільки виконавче провадження по
виконанню судового рішення було
завершено, а в подальшому знищено за
закінченням строку зберігання, а
питання про скасування арешту на майно
вирішено не було.

ОСОБА_1 просить звільнити його майно
з-під арешту, зважаючи на те, що на даний
час підстав для накладення на нього
арешту немає та перебування майна під
арештом унеможливлює здійснення права
власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За приписами ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
редакції, що діяла на момент проведення
виконавчих дій) у разі закінчення
виконавчого провадження, згідно із ст..
37 цього Закону, крім направлення
виконавчого документу за належністю до
іншого органу державної виконавчої
служби; повернення виконавчого
документа стягувачу, згідно із ст. 40
цього Закону; повернення виконавчого
документу до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав,
згідно із ст. 41 цього Закону,
припиняється чинність арешту майна
боржника, скасовуються інші здійснені
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв"язку з завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

В свою чергу ч. 1 статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
новій редакції) передбачено, що у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків не стягнення виконавчого
збору або витрат, пов"язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

За приписами ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Враховуючи те, що на даний час
позивач, як власник, не має можливості
належним чином здійснювати своє право
власності на належне йому майно,
підстав для накладення арешту на його
майно за вищевказаним судовим рішенням
немає, а відповідач позбавлений
можливості самостійно зняти арешт з
майна, суд вважає за можливе
задовольнити його вимоги про
звільнення майна з-під арешту.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України, проте бере до уваги прохання
позивача покласти на неї судові
витрати.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України,
ст. 317,328,391 ЦК України, Законом України
«Про виконавче провадження», -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 ,
накладеного 11.12.2002 постановою б/н
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків, або
якщо його не скасовано після розгляду
справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: