Справа № 308/9516/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року

місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний
суд Закарпатської області у складі
головуючої суді - ОСОБА_1, секретаря –
Сухан Н.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгосстрах» до ОСОБА_2, третьої особи:
ОСОБА_3 про стягнення витрат по сплаті
страхового відшкодування в порядку
регресу,–

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія ІНГОСТРАХ»»
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3 про
сплату страхового відшкодування в
порядку регресу.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що
29.10.2009 року в м. Ужгород, по вул.
Минайська відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля марки «HYUNDAI
Accent», 1.4, д/н НОМЕР_1 під керуванням
громадянки України ОСОБА_4 та
автомобіля NISSAN Almera, д.н.з. ОА 4928АМ під
керуванням ОСОБА_2.

Відповідач по даній справі був
визнаний винним у заподіяння шкоди
третій особі, внаслідок чого позивач,
як страховик за договором страхування
виплатив ОСОБА_3 суму страхового
відшкодування у розмірі 5123,77 грн.

В судове засідання представник
позивача не з’явився, однак надав суду
заяву, в якій просить розглянути справу
без його участі та позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідачем по справі ОСОБА_2 через
канцелярію суду направлено письмове
заперечення на позовну заяву
відповідно до якого він просить суд
відмовити ПрАТ «Страхова компанія
«Інгострах» в задоволені позову у
повному обсязі з підстав пропуску
позивачем строку позовної давності та
просить суд застосувати до даного
спору такий строк.

Відповідачі та третя особа без
самостійних вимог на боці відповідача
в судове засідання повторно не
з’явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
слухання справи, а тому суд приходить
до переконання про можливість розгляду
справи у відсутності відповідача та
третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

По справі встановлено, що між Закритим
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Інгострах», назву якого
відповідно до рішення Загальних зборів
акціонерів від 27.04.2011 року змінено на
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія Інгострах» та
ОСОБА_3 15.10.2009 року укладено договір
страхування № МКМОАN06638775, згідно якого
позивач зобов’язався у разі настання
страхового випадку сплатити страхове
відшкодування у межах страхової суми у
порядку та на умовах, передбачених
договором .

29.10.2009 року в м. Ужгород, по вул.
Минайська відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля марки «HYUNDAI
Accent», 1.4, д/н НОМЕР_1 під керуванням
громадянки України ОСОБА_4 та
автомобіля NISSAN Almera, д.н.з. ОА 4928АМ під
керуванням ОСОБА_2.

У відповідності до Постанови
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 03.11.2009 року
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124
КпАПУ.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю марки Хюндай
Акцент, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 завдано
матеріальної шкоди, розмір якої
відповідно до звіту товарознавчої
експертизи № 09110502, що складений 05
листопада 2009 року суб’єктом оціночної
діяльності ОСОБА_5 складає 29968,27 грн.

ОСОБА_3 отримала часткове
відшкодування завданої шкоди від
позивача в межах встановленого ліміту
у розмірі 24490,00 грн.

Позивачем додатково понесенні витрати
у розмірі 83,00 грн. і таким чином
позивачеві по справі заподіяно
відповідачем шкоду у розмірі 5206,77 грн.

Сторонами по справі не заперечуються
факт заподіяння відповідачем шкоди
майну ОСОБА_3 та розмір завданої шкоди,
яка визначена на підставі звіту про
вартість матеріального збитку,
завданого пошкодженням транспортного
засобу.

Також судом встановлено, що ПрАТ
«Страхова компанія «Інгострах»
зверталася з аналогічним позовом до
Ужгородського міськрайонного суду, з
тим самим предметом та між тими самими
сторонами, який був залишений без
розгляду ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду від 19.03.2012 року у
справі № 712/4113/2012. На вказану обставину
звертає увагу і позивач у своїй
позовній заяві.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 251 Цивільного кодексу
України терміном є певний період у
часі, після закінчення якого пов'язана
дія чи подія, що має юридичне значення.
Строком є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
що має юридичне значення.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка повинна
неминуче настати.

Частиною 1 ст. 254 ЦК України визначено,
що строк, що визначений роками,
спливає у відповідні місяць та число
останнього року строку.

Нормами статті 256 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтерес, а положення ч. 1 ст. 257
ЦК України визначають, що загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позовна заява, яка направлена до
Ужгородського міськрайонного суду
датована 07.06.2013 року.

Кінцевою датою в межах строку позовної
давності протягом якої позивач повинен
був використати своє право на
звернення до суду з відповідним
позовом є дата 30.10.2012 року, тобто три
роки з дати повідомлення позивача, як
страховика про настання події, а саме
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася 29.10.2009 року.

30.10.2009 року представник позивача
дізнався про порушення суб’єктивного
права, оскільки страхувальник за
договором страхування ОСОБА_3
повідомила належним чином
представника страховика про настання
такої події з метою отримання
страхового відшкодування. Дана
обставина підтверджується копією
заяви страхувальника від 30.10.2009 року
про виплату страхового відшкодування,
вхідний номер 305/1, яка знаходиться в
матеріалах цивільної справи.

Позивач – ПрАТ «Страхова компанія
«Інгострах» звернулася з відповідним
позовом до суду з пропуском строків
позовної давності.

Твердження представника позивача у
позовній заяві про те, що зупинення
перебігу позовної давності та її
переривання це різні поняття, з різними
підставами та наслідками, у зв’язку з
цим, не можуть бути взяті до уваги
судом, оскільки не ґрунтуються на
законі. Представником позивача не
враховано обставини відповідно до якої
в Цивільному кодексі України міститься
ст. 265 ч. 1, що регулює відповідні
правовідносини і яка визначає, що
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Перебіг строку позовної давності
переривається у випадку задоволення
судом позовних вимог позивача, тобто
перебіг позовної давності після
задоволення позовних вимог
починається спочатку. У випадку
залишення позову без розгляду - перебіг
строку позовної давності не
переривається, тобто продовжує
тривати. Таким чином, у даному випадку
строк позовної давності не переривався
і застосуванню підлягають норми ч. 1 ст.
265 ЦК.

Разом з цим, позивач у своїй позовній
заяві не звертає увагу суду на дану
обставину та не ставить питання про
поновлення таких строків, а також не
надає суду доказів того, що такий строк
пропущений ним з поважних причин. Разом
з тим, відповідач вказав у своєму
письмовому запереченні на вказані
обставини та просив суд застосувати
строк позовної давності до даних
правовідносин.

Частиною третьою ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, а частиною четвертою даної
статті передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню, як такі, що не
ґрунтуються на вимогах закону, з огляду
на що у задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі вказаного та керуючись
ст.ст. 251, 252, 256, 257, 267 ЦК України, ст.ст. 3,
10, 213,215 ЦПК України

Р І Ш И В :

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_2,
третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення
витрат по сплаті страхового
відшкодування в порядку регресу -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя

Лемак О.В.