АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4960/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т. О. Доповідач - Кочкова
Н.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

29 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді
Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти
Ж.І., Чубукова О.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, про
усунення перешкод в користуванні
власністю, виселення, зняття з
реєстрації, зобов'язання виконати
певні дії, вселення за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 березня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилалась на те,
що 21 вересня 2011 року її батько ОСОБА_6
подарував їй домоволодіння,
розташоване за адресою АДРЕСА_1, право
власності на яке вона зареєструвала у
встановленому законом порядку. Однак,
на даний час у будинку зареєстровані та
проживають її рідний брат ОСОБА_3, його
дружина ОСОБА_4, їх син ОСОБА_5, які
відмовляються на її вимогу звільнити
будинок. Вона хоче проживати в будинку
зі своєю сім'єю та батьком, проте
відповідачі чинять перешкоди їй у
користуванні належним їй нерухомим
майном, посилаючись на те, що батько
несправедливо розподілив майно. ОСОБА_3
змінив замки у всьому будинку, тому
вона не може потрапити до нього, чим
порушуються її права власника на
володіння користування і
розпорядження будинком. Позивач
зазначає, що відповідачі не є членами
її сім'ї, тому просила зобов'язати
відповідачів не чинити їй перешкоди в
користуванні будинком, виселити їх із
вказаного будинку, зобов'язати Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області зняти відповідачів з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою, зобов'язати відповідачів
звільнити вказаний будинок особисто та
від власних речей; зобов'язати
відповідачів передати ключі від
будинку, вселити її до вказаного
будинку (а.с.3-4)..

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 11 березня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені: зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні будинком АДРЕСА_1;
виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
будинку АДРЕСА_1, зобов'язавши Відділ
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області зняти їх з реєстрації за
вказаною адресою; вселено ОСОБА_2 до
будинку АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 звільнити будинок
АДРЕСА_1 від їх особистих речей та
передати ОСОБА_2 ключі від будинку
АДРЕСА_1. Вирішено питання судових
витрат (а.с. 183-186).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
ставить питання про скасування рішення
суду з ухваленням нового, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі (а.с.189-192).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 на праві власності належало
домоволодіння АДРЕСА_1. З усного
дозволу власника батька - ОСОБА_6 його
син ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_4 та сином
ОСОБА_5, у 2000 році вселилися у вказаний
будинок, де вони зареєстровані та
проживають дотепер.

Відповідно до договору дарування від 21
вересня 2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6
подарував позивачці належне йому
домоволодіння АДРЕСА_1. Згідно п. 1
договору вказане домоволодіння
складається з: житлового будинку
літ.А-1, загальною площею 78,4 кв.м.,
житловою площею 48,2 кв.м., літньої кухні
літ.Б, гаражу літ.В, навісу літ.Д,
вбиральні літ.Е, споруд, замощення 1-7,І.
Згідно до п.4 договору дарування
домоволодіння не надано в користування
наймачам (орендарям), обтяжень, а також
будь-яких прав у третіх осіб щодо
домоволодіння немає. Позивач у
встановленому законом порядку
зареєструвала право власності
домоволодіння, а також сама
зареєструвалася за вказаною адресою.

Позивачка позбавлена можливості
розпоряджатися, користуватися на свій
розсуд належним їй домоволодінням, не
має можливості в ньому проживати,
оскільки відповідачі, які проживають в
домоволодінні, чинять їй перешкоди у
проживанні в будинку, змінили замки на
його вхідних дверях, ключі позивачці не
передали, в зв'язку з чим вона не має
можливості потрапити у будинок,
вселитися в нього та проживати.

Наявність перешкод в користуванні
вищевказаним домоволодінням з боку
відповідачів підтверджується
постановою Бабушкінського РВ ДМУ ГУ
МВС України в Дніпропетровській
області від 24 липня 2012 року про відмову
в порушенні кримінальної справи за
ознаками ст. 296 ч.1 КК України, листом
прокуратури Бабушкінського району м.
Дніпропетровська від 20 липня 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
будинком, виселення відповідачів та її
вселення суд першої інстанції виходив
із того, що відповідачі втратили право
на проживання та користування спірним
домоволодінням з моменту його
дарування позивачці, оскільки вони не є
членами її сім'ї у розумінні СК
України, однак відповідачі добровільно
звільнити вказаний будинок
відмовляються та чинять перешкоди
новому власнику у користуванні
належним їй домоволодінням.

Вказані висновки є правильними,
оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником. Аналіз змісту
вказаних правових норм свідчить про те,
що право члена сім'ї власника будинку
(квартири) користуватися цим житлом
існує лише за наявності у власника
права приватної власності на це майно.
Таким чином виникнення права членів
сім'ї власника будинку (квартири) на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку права власності на
цей будинок, а відтак - припинення права
власності особи на будинок припиняє
право членів її сім'ї на користування
цим будинком. Таким чином права членів
сім'ї власника будинку на об'єкт
власності є похідними від прав самого
власника.

Передбачаючи право власника жилого
будинку (квартири) на відчуження цих
об'єктів, закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) на відміну
від договору найму (оренди) житла - ст.
ст. 810, 814 ЦК України.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає
збереження такого права користування
житлом лише для членів сім'ї, які
припинили сімейні відносини з
власником будинку, при умові
збереження права власності на будинок
цього ж власника, тобто при незмінності
власника майна.

З огляду на вищевикладене, колишній
власник даного домоволодіння ОСОБА_6
втратив право власності на
домоволодіння ОСОБА_1 а отже його члени
сім'ї, в даному випадку його син,
невістка та онук в даному випадку
відповідачі по справі, втратили право
користування даним будинком та
підлягають виселенню, а позивачка
вселенню як новий власник будинку,
якому чинить перешкоди.

У відповідності до Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою. Таким чином
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК
України). Відповідно до вищевказаного
задоволення позовних вимог щодо
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення є підставою
для зняття такої особи з реєстрації.

Посилання в апеляційній скарзі
на те, що колишнім власником будинку
була надана згодна на постійну
реєстрацію та проживання сім'ї
відповідача в спірному будинку у
якості членів його сім'ї, тому вони
набули право користування жилим
приміщення, і стали його наймача, - не
основане на законі і не спростовує
правильності висновків суду, оскільки
закон не передбачає переходу прав і
обов'язків в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

Доводи апелянта про укладання
договору найму житлового будинку між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є голослівними, та
спростовуються матеріалами справи,
оскільки такий договір між вказаними
особами не укладався, а згода
Бабушкінської районної ради у м.
Дніпропетровську на прописку
відповідачів в розумінні ЖК України не
є договором найму житлового
приміщення.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що позивачкою не доведено, що
відповідачі чинять перешкоди в
користуванні спірним домоволодінням,
оскільки із постанови Бабушкінського
РВ ДМУ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області від 24 липня
2012 року не вбачається наявності
перешкод з боку відповідачів, - не може
бути прийнято до уваги, оскільки в
тексті вказаної постанови зазначено,
що ОСОБА_3 змінив замки на вхідних
дверях спірного будинку, у зв'язку з чим
позивачка не може до нього потрапити.

Судом у досить повному обсязі з'ясовані
права та обов'язки сторін, доводи
сторін перевірені і їм дана належна
оцінка, неправильного застосування
норм матеріального права або порушень
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення не встановлено, справа
розглянута у рамках позовних вимог та
на підставі наданих доказів, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду, тому
апеляційний суд вважає, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 11 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді :