справа № 179/1269/13-ц
провадження № 2/179/32/14
МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р.
Магдалинівський районний
суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Новік Д.І.

при секретарі - Нестер М.А.

за участю: представника позивача -
Литвиненко О.Л.

представника відповідачів -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Магдалинівка Дніпропетровської
області цивільну справу за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа Служба у справах дітей
Магдалинівської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості
по кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернувся до
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області із позовною
заявою до відповідачів про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, предмет і підстави якої були
змінені на позовні вимоги про
стягнення заборгованості по кредиту,
подавши до суду 13 листопада 2013 року
змінену позовну заяву, посилаючись на
те, що відповідно до укладеного
договору № DNM0GA00005424 від 24 липня 2007 року
ОСОБА_5 24 липня 2007 року отримав кредит у
розмірі 112 500 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14.04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 24.07.2017 року. Згідно
умов зазначеного договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, Позичальник повинен надавати
Банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати. У порушення вимог статей 526, 527,
530 ЦК України та умов договору ОСОБА_5
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, що призвело
до збитків Позивача, які мають вираз у
залученні Позивачем вільних коштів до
страхового резерву, створеного в
забезпечення простроченої
заборгованості позичальника та нести
витрати по сплаті податків та інших
обов'язкових платежів з цих коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК
України наслідками порушення
Боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
Заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту. У
зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_5 станом на 06.06.2013 року має
заборгованість в розмірі 6101 гривня 94
копійки, яка складається з наступного:
977 гривень 88 копійок - заборгованість за
звернення з позовом до суду, а саме
судовий збір; 114 гривень 70 копійок -
заборгованість за звернення до суду з
клопотання про витребування судом
довідки про склад сім'ї та реєстрацію
осіб за адресою предмету іпотеки; 114
гривень 70 копійок - заборгованість за
звернення до суду з вимогами про
виселення, а також штрафи, відповідно
до Договору: 250 гривень 00 копійок - штраф
(фіксована частина); 4644 гривень 66
копійок - штраф (процентна складова). В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 24 липня 2007 року
уклали договір іпотеки № DNM0GA00005424
(надалі - договір іпотеки). Згідно з
договором іпотеки ОСОБА_4 надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 68.06 м , житловою площею
38.44 кв.м, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Майно належить ОСОБА_4 на праві
приватної власності на підставі
договору дарування. Обумовлена
сторонами договору іпотеки ціна
предмету іпотеки дорівнює 125 000 гривень
00 копійок. Вищевказані обставини
підтверджуються кредитним договором,
договором іпотеки, іншими документами
вказаними в Додатках до позовної заяви.
Повноваження надані іпотекодержателю
іпотекодавцем на здійснення дій з
продажу предмету іпотеки від імені
іпотекодавця будь-якій особі -
покупцеві у разі порушення основного
зобов'язання містяться у договорі
іпотеки, укладеному між відповідачем
та позивачем, у розділі, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя. На момент укладення
договору іпотеки сторони прийшли до
взаєморозуміння, що перелік зазначених
у договорі іпотеки повноважень з
продажу предмету іпотеки
іпотекодержателем не є вичерпним.
Договором іпотеки, укладеним між
відповідачем та позивачем, передбачене
право іпотекодавця на реєстрацію у
предметі іпотеки інших осіб лише при
умові отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
той факт, що іпотекодержатель не
надавав своєї згоди на відповідну
реєстрацію осіб за, адресою предмету
іпотеки, позивач вважає, що реєстрація
осіб у предметі іпотеки є порушенням
умов цивільно-правового договору та
статті 629 ЦК України і зняття таких осіб
з реєстраційного обліку є захистом
прав іпотекодержателя та повинне
відбуватись на підставі рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» та с. 109 ЖК України -
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Відповідачі підлягають
виселенню з житла, яке є предметом
іпотеки розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до п. 37 постанови №
5 пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
невиконання вимог частини першої
статті 35 Закону України «Про іпотеку»
про надіслання іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя. Також,
згідно з ч.2 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення. При цьому, відповідно до
положень ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», яка регулює порядок
виселення при позасудовій процедурі
звернення стягнення (згідно з ст. 33 це
звернення стягнення на підставі
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя), та порядок
виконання рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
задоволеними вимогами про виселення,
встановлено: перед примусовим
виконанням рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
виселенням (ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку») іпотекодержатель за 30
днів направляє вимогу про добровільне
звільнення житла, і тільки якщо такого
звільнення приміщення не відбулось,
звертається до органів ДВС за
примусовим виселенням. Таким чином,
законодавцем не встановлено для
іпотекодержателя обов'язку
направлення будь-яких претензій
іпотекодавцю перед зверненням до суду
з позовними вимогами про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, що відповідає положенням
статті 124 Конституції України. Позивач,
до звернення із позовом до суду, з метою
надання можливості відновити платіжну
дисципліну за кредитним зобов'язанням,
надіслав повідомлення боржнику
(іпотекодавцю, якщо він є відмінним від
боржника) про порушення основного
зобов'язання та/або іпотечного
договору з вимогою добровільно
звільнити житловий будинок чи житлове
приміщення у разі продовження
порушення. Відповідні повідомлення та
докази, що підтверджують їх
направлення подані разом з даним
позовом у якості відповідних додатків.
В зв'язку з викладеним, позивач
вимушений звернутись до суду з даним
позовом та просить суд стягнути з
відповідачів на його користь
заборгованість у розмірі 6 101 гривня 94
копійки за кредитним договором №
DNM0GA00005424 від 24.07.2007 року, а також судові
витрати.

Ухвалою Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 05
серпня 2013 року (а.с. 90) до участі в
розгляді справи, до змінення позивачем
позовних вимог, 13 листопада 2013 року,
було залучено в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет позову - Службу у справах дітей
Магдалинівської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, оскільки позивачем ставилось
питання про виселення з житлового
будинку зареєстрованих в ньому
неповнолітніх дітей - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засіданні представник
позивача - Литвиненко О.Л., яка діє на
підставі довіреності від 03 жовтня 2012
року (а.с. 85), з'явилась, позовні вимоги
викладені у зміненій 13 листопада 2013
року позовній заяві підтримує в
повному обсязі, просить їх
задовольнити, при цьому визнала, що на
момент звернення з позовною заявою про
звернення стягнення на предмет іпотеки
02 липня 2013 року поточної
заборгованості за кредитним договором
від 24 липня 2007 року між позивачем та
ОСОБА_5 не було, та не змогла пояснити,
якими правовими підстави
(нормативно-правовими актами)
обґрунтовуються позовні вимоги щодо
стягнення з відповідачів штрафів при
відсутності заборгованості за
кредитним договором на час звернення
до суду з позовом (02 липня 2013 року), а
також і судові витрати по справі за
звернення з позовом до суду. Також,
доповнила, що позивач звернувся до суду
з позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки за відсутності на час
звернення до суду, в зв'язку з
внутрішньою неузгодженістю між
відділами позивача, а саме юридичним та
кредитним, який вчасно не надав
відомостей про відсутність
заборгованості відповідача перед
позивачем за кредитним договором.

Представник відповідачів - ОСОБА_2, що
діє на підставі договорів про надання
послуг представництва від 17 липня 2013
року (а.с. 76, 77) в судове засідання
з'явився, позовні вимоги не визнав та
просив суд відмовити в їх задоволені,
посилаючись на те, що дійсно між
позивачем та відповідачем ОСОБА_5 24
липня 2007 року був укладений кредитний
договір на суму 112 500 гривень з кінцевим
терміном повернення 24 липня 2017 року з
визначеним графіком погашення кредиту
та сплати відсотків і на зхабезпчення
кредитного договору в той же день між
позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був
укладений договір іпотеки належного
останній житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, однак на
момент звернення позивача до суду, а
саме на 02 липня 2013 року у відповідачів
була відсутня поточна заборгованість
за кредитним договором, оскільки ними в
повному обсязі було сплачено тіло
кредиту та відсотки за його
користування як передбачено графіком
погашення заборгованості за кредитом,
що підтверджується наданими сторонами
в судовому засіданні розрахунками та
поясненнями представника позивача в
судовому засіданні, тому відсутні
будь-які правові підстави для
стягнення з відповідачів сплаченого
позивачем судового збору та штрафних
санкцій (фіксованої частини та
процентна складова) за кредитним
договором, а саме за його не виконання.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Магдалинівської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області - начальник
служби Коваль О.Г., в судове засідання
не з'явився, до суду надано заяву (а.с.
124), згідно якої просив суд розглянути
справу в їх відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача,
представника відповідачів, вивчивши
матеріали справи та надані сторонами
докази, вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню за наступних
підстав.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ним вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, при цьому
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, при цьому способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлені такі наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до укладеного 24 липня 2007
року договору № DNM0GA00005424 від 24 липня 2007
року відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с. 42-43) отримав від позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 44-48)
кредит у розмірі 112 500 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 24.07.2017
року (а.с. 25-30).

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

Позивач посилається на те, що у
порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК
України та умов договору відповідач
ОСОБА_5 зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, що
призвело до збитків Позивача, які мають
вираз у залученні Позивачем вільних
коштів до страхового резерву,
створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та нести витрати по
сплаті податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів, при цьому
відповідно до ч. 1 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК
України наслідками порушення
Боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
Заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту. Таким
чином, у зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_5 станом на 06.06.2013 року
має заборгованість в розмірі 6101 гривня
94 копійки, яка складається з
наступного: 977 гривень 88 копійок -
заборгованість за звернення з позовом
до суду, а саме судовий збір; 114 гривень
70 копійок - заборгованість за звернення
до суду з клопотання про витребування
судом довідки про склад сім'ї та
реєстрацію осіб за адресою предмету
іпотеки; 114 гривень 70 копійок -
заборгованість за звернення до суду з
вимогами про виселення, а також штрафи,
відповідно до Договору: 250 гривень 00
копійок - штраф (фіксована частина); 4644
гривень 66 копійок - штраф (процентна
складова) (а.с. 115-118), надавши суду
довідку розрахунку заборгованості (а.с.
119), з якої як встановлено у содовому
засіданні слідує, що у відповідачів
відсутня поточна заборгованість за
кредитним договором (погашення тіла
кредиту та відсотків) взагалі.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, 24 липня 2007 року уклали
договір іпотеки № DNM0GA00005424 (надалі -
договір іпотеки) (а.с. 34-41).

Згідно з договором іпотеки ОСОБА_4
надала в іпотеку нерухоме майно, а саме:
будинок загальною площею 68.06 м ,
житловою площею 38.44 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить ОСОБА_4 на праві приватної
власності на підставі договору
дарування. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 125 000 гривень 00 копійок.

Вищевказані обставини підтверджуються
кредитним договором, договором
іпотеки, іншими документами на
вказаний житловий будинок (а.с. 25-30, 34-41,
59, 81, 82).

Повноваження надані іпотекодержателю
іпотекодавцем на здійснення дій з
продажу предмету іпотеки від імені
іпотекодавця будь-якій особі -
покупцеві у разі порушення основного
зобов'язання містяться у договорі
іпотеки, укладеному між відповідачем
та позивачем, у розділі, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя. На момент укладення
договору іпотеки сторони прийшли до
взаєморозуміння, що перелік зазначених
у договорі іпотеки повноважень з
продажу предмету іпотеки
іпотекодержателем не є вичерпним.
Договором іпотеки, укладеним між
відповідачем та позивачем, передбачене
право іпотекодавця на реєстрацію у
предметі іпотеки інших осіб лише при
умові отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії.

Позивач, до звернення із позовом до
суду, з метою надання можливості
відновити платіжну дисципліну за
кредитним зобов'язанням, вважаючи, що
відповідачами неналежним чином
виконуються умови кредитного договору,
надсилав їм повідомлення про порушення
основного зобов'язання та/або
іпотечного договору з вимогою
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення у разі
продовження порушення. Відповідні
повідомлення та докази, що
підтверджують їх направлення подані
разом з даним позовом у якості
відповідних додатків (а.с. 18-19, 20-1, 22, 23, 24,
31, 32-33).

В зв'язку з викладеним, позивач
вважаючи, що відповідачами було
порушено умови кредитного договору
стосовно своєчасного погашення
кредиту, і ним до зміни позовних вимог
було сплачено судовий збір як за вимоги
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, звернувся до суду із зміненими
позовними вимогами 13 листопада 2013 року
та просить суд стягнути з відповідачів
на його користь заборгованість у
розмірі 6 101 гривня 94 копійки за
кредитним договором № DNM0GA00005424 від
24.07.2007 року, а саме: 977 гривень 88 копійок -
заборгованість за звернення з позовом
до суду, а саме судовий збір; 114 гривень
70 копійок - заборгованість за звернення
до суду з клопотання про витребування
судом довідки про склад сім'ї та
реєстрацію осіб за адресою предмету
іпотеки; 114 гривень 70 копійок -
заборгованість за звернення до суду з
вимогами про виселення, а також штрафи,
відповідно до Договору: 250 гривень 00
копійок - штраф (фіксована частина); 4644
гривень 66 копійок - штраф (процентна
складова) (а.с. 115-118).

Вказані позовні вимоги позивача суд
вважає такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки є
необґрунтованими позивачем та такими,
що заявлені без належних правових
підстав і не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, виходячи зі
встановлених в судовому засіданні
обставин.

Так, правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про іпотеку», кредитним
договором, іпотечним договором.

Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України,
ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК
України, підставами для виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договір, який є обов'язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є кредитний договір, який
обов'язково укладається в письмові
формі (ст. 1054, 1055 ЦК України), а також
іпотечний договір, який має бути
нотаріально посвідченим (ст.ст. 3, 18
Закону України «Про іпотеку»).

Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, розмір
яких визначається в договорі (ст. 1056-1 ЦК
України).

Відповідно до норми ст. 1050 ЦК України, в
контексті положення ст. 1054 ч. 2 ЦК
України, якщо кредитним договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини кредитор
має право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилась зі сплатою процентів.
Відповідний обов'язок боржника щодо
повернення кредитору на його вимогу
суми боргу зі сплатою процентів
встановлений ст. 625 ч. 2 ЦК України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

При цьому відповідно до норми ст. 612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК
України передбачено, що боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняться від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст.ст. 549, 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язань
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема зміна
умов зобов'язання та сплата неустойки,
при цьому неустойка є одною з форм
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

В судовому засіданні беззаперечно
встановлено факт своєчасного
погашення заборгованості відповідачем
ОСОБА_5 та відсутності у нього
заборгованості за кредитним договором
на час звернення позивача до суду,
тобто 02 липня 2013 року, що
підтверджується наданими позивачем
розрахунком заборгованості при подачі
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки (а.с. 10-17); довідками ПАТ
КБ «ПриватБанк» за № 735167 від 15 липня 2013
року та № 916503 від 04 жовтня 2013 року (а.с.
69, 119) про відсутність у ОСОБА_5 станом на
15 липня 2013 року, 04 жовтня 2013 року
поточної заборгованості за кредитом та
по відсоткам за користування кредитом,
враховуючи, що розрахунок
заборгованості за кредитним договором
позивачем проведено на весь час дії
договору, тобто по 24 липня 2017 року;
квитанціями про погашення
заборгованості відповідачем ОСОБА_5
заборгованості по кредиту (а.с. 71-75).

При цьому в судовому засіданні
вказаний факт визнаний і представником
позивача Литвиненко О.Л., яка пояснила
суду, що на момент звернення з позовною
заявою про звернення стягнення на
предмет іпотеки 02 липня 2013 року
поточної заборгованості за кредитним
договором від 24 липня 2007 року між
позивачем та ОСОБА_5 не було, та не
змогла пояснити, якими правовими
підстави (нормативно-правовими актами)
обґрунтовуються позовні вимоги щодо
стягнення з відповідачів штрафів при
відсутності заборгованості за
кредитним договором на час звернення
до суду з позовом (02 липня 2013 року), а
також і судові витрати по справі за
звернення з позовом до суду. Також,
доповнила, що позивач звернувся до суду
з позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки за відсутності на час
звернення до суду, в зв'язку з
внутрішньою неузгодженістю між
відділами позивача, а саме юридичним та
кредитним, який вчасно не надав
відомостей про відсутність
заборгованості відповідача перед
позивачем за кредитним договором.

Таким чином судом встановлено, що на
час звернення позивача до суду 02 липня
2013 року за відповідачем ОСОБА_5 була
відсутня поточна заборгованість за
кредитним договором, в зв'язку з чим,
враховуючи вимоги ст.ст. 549, 611 ЦК
України щодо відповідальності
боржника у разі порушення умов
зобов'язання, а саме сплати штрафу,
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідачів штрафних санкцій є
необґрунтованими та заявленими
безпідставно.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.
Також враховується диспозиція ст.ст. 58,
59 ЦПК України про належність та
допустимість доказів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Дане рішення суд ухвалює в рамках
заявлених позивачем вимог і на
підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК
України).

Отже, вирішуючи питання щодо позовних
вимог позивача за кредитним договором
№ DNМ0GА00005424 від 24 липня 2007 року,
іпотечним договором № DNМ0GА00005424 від 24
липня 2007 року, приймаючи до уваги
викладене, суд під час розгляду справи
не встановив фактів порушення
відповідачами взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором і
правових підстав для стягнення з
відповідачів на користь позивача
штрафних санкцій за порушення
зобов'язання, тому приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
необґрунтованими, недоведеними і
заявленими безпідставно та
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, а саме стягнення їх з
відповідачів, суд враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
відмовити в їх стягненні з
відповідачів на користь позивача,
оскільки в задоволені позовних вимог
позивача відмовлено в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525-527, 530, 549,
610-612, 625, 626, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.
1, 17, 33, 38-40 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 3, 5-8, 10,
11, 15, 57-66, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа Служба у справах дітей
Магдалинівської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
проголошення рішення у відсутності
особи, яка брала участь у справі, але не
була присутня у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий
суддя Новік Д.І.