Справа № 161/2479/14-ц Провадження №
22-ц/773/981/14 Головуючий у 1 інстанції:
Ковтуненко В.В. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю: представника відповідача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк (далі - ПАТ
КБ) «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування
позовних вимог зазначає, що відповідно
до укладеного договору від 20.09.2007року
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3000
доларів США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач не надавав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, відсотками
та іншими витратами і станом на 26.01.2014
року виникла заборгованість в сумі 8781,78
доларів США, що складається зі
заборгованості за кредитом - 2782,40
доларів США, заборгованості по
процентам за користування кредитом -
5409,28 доларів США, заборгованості по
комісії за користуванням кредитом - 112,32
доларів США, а також штрафи - 62,58 доларів
США штраф (фіксована частина) та 415,20
доларів США штраф (процентна складова).
Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
в сумі 8781,78 доларів США та судові
витрати.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 березня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 8781,78 доларів США, що складається
зі заборгованості за кредитом - 2782,40
доларів США, заборгованості по
процентам за користування кредитом -
5409,28 доларів США, заборгованості по
комісії за користуванням кредитом - 112,32
доларів США, а також штрафи6 62,58 доларів
США штраф (фіксована частина) та 415,20
доларів США штраф (процентна складова),
судові витрати 701грн. 66коп.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 05 травня 2014 року заяву ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення залишено без
задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на зазначене рішення суду
Посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким в позові
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно до вимог ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи встановлено, що
20.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено договір про надання
банківських послуг на отримання
кредиту в розмірі 3000 доларів США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, базова
процентна ставка по кредитному ліміту
складає 1,7% в місяць із розрахунку 360
днів в рік. Кредит надано відповідно до
заяви відповідача і заява разом з
Умовами і правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
складає договір про надання
банківських послуг.

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість в сумі 8781,78 доларів США,
яка підлягає стягненню в повному
обсязі.

Однак, суд не дослідив умови кредитного
договору, не визначився з розміром
процентної ставки за користування
кредитними коштами, які виплати були
здійсненні відповідачем у рахунок
погашення кредиту, не встановлено
дійсного розміру заборгованості, не
наведені мотиви, за якими він вважає
встановленим факт існування кредитної
заборгованості в розмірі 8781,78 доларів
США, здійснені висновки, що ґрунтуються
на недоведених обставинах, які суд
вважав встановленими, доказам надана
неналежна оцінка, внаслідок чого
ухвалено незаконне і необґрунтоване
рішення.

На підтвердження своїх вимог позивач
послався на розрахунок розміру
заборгованості, суд першої інстанції
взявши його за основу не перевірив його
правильності.

До матеріалів справи не додано Тарифів
банку, які складають договір про
надання банківських послуг та Пам'ятку
клієнта, яка є невід'ємною частиною
договору, у зв'язку з чим неможливо
перевірити правильність нарахування
заборгованості по кредиту, процентам
та комісії.

Судом встановлено, що відповідачем
проводилась оплата кредиту протягом
жовтня 2007року - березня 2009року. Дана
обставина підтверджується випискою по
картковому рахунку ОСОБА_2 Проте, суми
оплати не були враховані судом першої
інстанції.

Відповідач за користування кредитними
коштами повинен був сплачувати
відсотки у розмірі 20,4% річних. З
розрахунку розміру заборгованості
вбачається, що процентна ставка з
жовтня 2007 року по травень 2008 року
включно становила 18%, за період з
10.06.2008р. по 01.11.2009р. відсоткова ставка
становила 20,4%, а в період з 01.11. 2009р. по
26.01.2014р. - 20,4% та 40,8%. Будь-які угоди щодо
зміни розміру фіксованої процентної
ставки в справі відсутні. В судовому
засіданні апеляційної інстанції
представник позивача не зміг пояснити
підставності нарахування вказаного
розміру процентів. Колегія суддів не
має можливості з'ясувати, яким чином
банком нараховувались зазначені
проценти, які не відповідають ні заяві
позичальника, ні Умовам і Правилам
надання банківських послуг, суду не
представлено жодного письмового
доказу, які б підтверджували
законність таких дій банку щодо
відповідача.

Згідно ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована
процентна ставка є незмінною протягом
усього строку кредитного договору.
Встановлений договором розмір
фіксованої процентної ставки не може
бути збільшено банком в
односторонньому порядку. Умова
договору щодо права банку змінювати
розмір фіксованої процентної ставки в
односторонньому порядку є нікчемною.

Розмір поданої позивачем
заборгованості за кредитом та
процентами за користування ним не
співпадає із сумами, що містяться у
виписці по картковому рахунку ОСОБА_2
Так, в розрахунку заборгованості в
графі сальдо простроченої
заборгованості за кредитом за 01.11.2009р.
значиться заборгованість 2481,12 доларів
США. При цьому в виписці по картковому
рахунку вона не відображена. Таким
чином, встановлена помилковість
розрахунків банку в частині
нарахування заборгованості за
кредитом і процентами за користування
ним. Проведені банком нарахування
зазначеної заборгованості не
підтвердженні належними доказами.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Обов'язок доказування і
подання доказів процесуальним Законом
покладено на сторони. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом апеляційної інстанції позивачу
надавалась можливість подати докази по
справі, у зв'язку з чим було відкладено
розгляд справи, проте представник
позивача в наступне судове засідання
не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи та не подав суду додаткові
докази.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позивач не довів наявності у
відповідача заборгованості у
вказаному розмірі - 8781,78доларів США і не
подав належних та допустимих доказів
на її підтвердження, в зв'язку з чим у
задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у позові.

Керуючись ст. ст.307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду від 24 березня 2014
року в даній справі скасувати та
ухвалити нове.

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: