суд Київської області
Справа № 376/1598/14-ц
Провадження № 2/376/750/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.
Сквирський районний суд Київської
області

в складі: головуючого судді - Клочко
В.М.,

при секретарі судових засідань
- Галюк О.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Сквира
Київської області справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс-Фінанс» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет застави,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача звернувся до суду
з вказаною позовною заявою до
відповідача, про звернення стягнення
на предмет застави, а саме автомобіль
марки Mitsubishi, модель LANCER, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який на праві
приватної власності належить ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог
представником позивача було зазначено,
що 25.12.2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«Укрсиббанк» (далі по тексту Банк) та
громадянкою України ОСОБА_2 було
укладено Договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0 (далі по
тексту Договір).

Відповідно до умов зазначеного
Договору, Банк надав ОСОБА_2 кредит у
розмірі 95 328,10 грн. зі сплатою
процентної ставки у розмірі 13 % річних
за користування кредитними коштами та
остаточним терміном повного погашення
заборгованості до 25.12.2014 року.

В якості забезпечення виконання
Позичальником, тобто ОСОБА_2 усіх своїх
зобов'язань за договором, Позичальник
надав в заставу Банку рухоме майно, а
саме транспортний засіб : автомобіль
марки Mitsubishi, модель LANCER, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (далі по тексту -
предмет застави). За домовленістю
сторін вартість предмета застави
склала 136 183 грн.

20.04.2012 року між Банком та Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кредекс-Фінанс» ( далі по тексту ТОВ
«Кредекс Фінанс»), було укладено
Договір факторингу № 05/12, відповідно до
якого останній набув права Кредитора
відносно Позичальника за кредитним
договором. На підставі цього, 03.07.2012
року в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна було змінено обтяжувача
відносно заставленого майна, а саме
змінено Банк на нового
Заставодержателя ТОВ «Кредекс Фінанс».

16.05.2013 року Солом»янським районним
судом м. Києва ухвалене рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Кредекс Фінанс» суми заборгованості
за кредитним договором у розмірі 65 426, 55
грн. Виконати рішення Солом'янського
районного суду не представляється
можливим у зв'язку з відсутністю
грошових коштів у відповідача.

Представники позивача у судовому
засіданні заявлений позов підтримали в
повному обсязі та просили його
задовольнити посилаючись на ст. 527 ЦК
України, ст.ст. 24,25 Закону України « Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», ст. 20 Закону
України «Про заставу».

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнала в повному обсязі та просила
відмовити у задоволені позовних вимог,
які виклала в письмових поясненнях, що
містяться в матеріалах справи у яких
послалась на те, що дійсно між нею та
Банком було укладено кредитний договір
та в якості забезпечення договору було
заставлено автомобіль марки Mitsubishi,
модель LANCER, 2007 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_1, який належить їй на праві
приватної власності. Не зрозумілих для
неї причин кредитора було змінено з
Банку на ТОВ «Кредекс Фінанс», який з
початку вимагав повернення грошових
коштів за кредитним Договором, а на
даний час ставить вимоги про визнання
права власності на спірний автомобіль
вартість якого в декілька разів вища
ніж виникла заборгованість, тощо.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надавши
їм юридичну оцінку суд дійшов висновку,
що позов не підлягає задоволенню в
повному обсязі з огляду на таке.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60
ЦПК України.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені
правила звільнення сторони від
доказування та розподілу обов'язків по
доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, установлених ст. 61 ЦПК
України.

Обставини, визнані сторонами, згідно із
ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, що 25.12.2007 року
Акціонерний комерційний інноваційний
банк «Укрсиббанк» в особі відділення
№ 681 АКІБ «Укрсиббанк» та
громадянкою України ОСОБА_2 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0, за
умовами якого останній було надано на
умовах платності, строковості кредит
на споживчі цілі в розмірі 95 327,10 грн., з
терміном повернення до 25.12.2014 року. В
забезпечення своєчасного виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором Позичальник надала в заставу
належний транспортний засіб :
автомобіль марки Mitsubishi, модель LANCER, 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 136
183 грн., яка була визначена за
домовленістю сторін.

20.04.2012 року між Банком та ТОВ «Кредекс
Фінанс», було укладено Договір
факторингу № 05/12, відповідно до якого
останній набув права Кредитора
відносно Позичальника за кредитним
договором. На підставі цього 03.07.2012 року
в Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна було змінено обтяжувача відносно
заставленого майна, а саме змінено Банк
на нового Заставодержателя ТОВ
«Кредекс Фінанс».

16.09.2013 року Солом'янським районним
судом м. Києва було прийнято рішення
відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь
ТОВ «Кредекс Фінанс» було стягнуто
заборгованість за кредитним Договором
у розмірі 65 426,55 грн. та видано
виконавчий лист.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 19 Закону України "Про
заставу" за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язань, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

В Договорі, який сторони уклали по
справі, не зазначено, яким чином буде
проводитись стягнення на предмет
застави (автомобіль) і яким чином буде
проводитися реалізація предмету
застави, тощо.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду.

Згідно із ст. 25 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет застави у рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета застави із застосуванням
однієї із процедур, передбачених ст. 26
цього Закону, яка передбачає передача
рухомого майна, що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача в рахунок
виконання забезпеченого обтяженням
зобов'язання.

Таким чином, суд, з урахуванням того, що
відповідач по справі не виконала взяті
на себе зобов'язання відповідально до
умов Договору, то суд приходить до
висновку, що у позивача виникло право
на звернення до суду і спосіб захисту
відповідає загальним засадам
цивільного судочинства.

Однак при вирішенні справи, суд,
звертає увагу, що відповідно до ст. 13 ЦК
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства (ч. 1). При їх
здійсненні особа зобов'язана
утримуватися від дій, які могли б
порушити права інших осіб, завдати
шкоди довкіллю або культурній спадщині
(ч. 2). Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживанням
правом в інших формах (ч. 3). При
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства (ч. 4). Не допускається
використання цивільних прав для
неправомірного обмеження конкуренції,
зловживанням монопольним становищем
на ринку, а також недобросовісна
конкуренція (ч. 5). У разі недодержання
особою при здійсненні своїх прав вимог,
які встановлені ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК, суд
може зобов'язати її припинити
зловживання своїми правами, а також
застосувати інші наслідки, встановлені
законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК
суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень ч. ч. 2 - 5 ст.
13 ЦК.

Враховуючи те, що позивач, з метою
захисту своїх прав, щодо умов порушення
кредитного Договору, у 2013 році,
звернувся до Солом'янського районного
суду м. Києва з вимогою про стягнення з
ОСОБА_2, заборгованості за Договором в
сумі 65 426,25 грн., дана вимога 16.09.2013 року
була задоволена судом та згідно
рішення суду був виданий відповідний
виконавчий лист, то суд, приходить до
висновку, що у разі задоволенні
позовних вимог Позивача про звернення
стягнення на предмет застави, а саме
автомобіль, то з ОСОБА_2 буде фактично
здійснено стягнення в подвійному
розмірі. Також, суд, звертає увагу, що
позивач хоче набути права власника
відносно заставленого майна вартістю
136 183 грн., хоча сума заборгованості за
Договором становить 65 426,25 грн. Таким
чином, позивач, зловживаючи своїми
правами наданими йому законом, бажає
стягнути із відповідача грошові кошти,
що більше ніж в тричі перевищують суму
заборгованості за Договором. У зв'язку
із вище наведеними, суд, виходячи із
засад справедливості, виваженості та
справедливості, вважає, за необхідне
відмовити у задоволені позовних вимог
у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 13, 16, 526, 590, 627 Цивільного кодексу
України, ст. 19 Закону України «Про
заставу», ст.ст. 1, 25, 26 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", ст. ст. 10, 11, 60, 61 88,
208, 213, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

вирішив:

В задоволені позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет застави -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Сквирський районний суд Київської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. М. Клочко