АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5892/14
Головуючий 1 інст. - Шрамко
Справа 642/6277/14-ц
Категорія - право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді Пилипчук
Н.П.,

суддів
Трішкової І.Ю., Кірсанової Л.І.,

при секретарі Черепаха
С.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Харкові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного
суду м. Харкова від 24 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 про
встановлення факту належності та
володіння на праві приватної власності
домоволодінням,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу Ленінського
районного суду м. Харкова від 24 липня
2014 року, якою відмовлено у відкритті
провадження по справі за вказаним
позовом. Обґрунтовуючи апеляційну
скаргу позивач посилається на
порушення судом норм процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, що з'явились,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки висновок суду ґрунтується на
досліджених у судовому засіданні
доказах та є таким, що відповідає
вимогам ст.57, 59, 64 ЦПК України.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. N 5 "Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення" суди повинні мати на
увазі, що факт володіння громадянином
жилим будинком на праві власності
встановлюється судом, якщо у заявника
був правовстановлюючий документ на цей
будинок, але його втрачено і немає
можливості підтвердити наявність
права власності не в судовому порядку.
В таких справах заявник має подати
докази про відсутність можливості
одержання чи відновлення відповідного
документу про право власності та про
те, що на підставі цього документа
жилий будинок належав йому на праві
власності.

Заяви про встановлення факту володіння
будинком на праві власності не
підлягають розгляду в порядку окремого
провадження, якщо будівництво не було
закінчено і будинок не був прийнятий в
-експлуатацію-або його було збудовано
самовільно чи зареєстровано за іншою
особою.

Відмовляючи у відкритті провадження по
справі, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що із
заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право.

Так, заявниця звернулася до суду з
заявою в порядку окремого провадження,
просила встановити факт належності та
володіння на праві приватної власності
домоволодінням по АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ. А-1
загальною площею 11 кв.м., гаражу літ. Б,
дворового водогону З, зливної ями №4,
огорожі №5 ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заяви посилалася на те,
що право власності на вказане
домоволодіння за матір'ю зареєстровано
не було, тому їй - заявниці - відмовлено
у реєстрації домоволодіння за померлою
матір'ю та рекомендовано звернутися до
суду. Встановлення зазначеного факту
їй необхідно для оформлення спадкових
прав.

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.

З матеріалів справи вбачається, що
правоустановлюючий документ на
нерухоме майно, а саме свідоцтво про
право власності, не втрачений, наявний
у заявника.

З відповіді державної реєстраційної
служби на адресу ОСОБА_1 від 10.07.2014 року,
що міститься в матеріалах справи
вбачається, що реєстрація речових прав
та їх обтяжень на об'єкти нерухомого
майна за померлою особою на підставі
заяви спадкоємця не проводиться.

Так, відповідно до абзацу першого
пункту 35 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868, під час проведення державної
реєстрації речових прав
заінтересованою особою є власник,
інший, правонабувач або сторона
правочину, відповідно до якого виникли
речові права.

Згідно з пунктом 3 частини першої
статті 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (далі -Закон) у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа.

Оскільки нерухоме майно, факт
належності та володіння яким бажає
встановити позивач, не зареєстровано у
встановленому законом порядку, судова
колегія вважає, що виник спір про право
власності на спадкове майно.

За таких обставин висновок суду про
наявність підстав для відмови у
відкритті провадження за заявою ОСОБА_1
є правильним.

Водночас, ОСОБА_1 не позбавлена
можливості в порядку позовного
провадження звернутися до суду з
відповідним позовом на захист своїх
прав та інтересів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

З урахуванням наведеного і відповідно
до п. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, ухвалу
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 207, 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Ленінського
районного суду м. Харкова від 24 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: