Провадження №4-с/761/132/2014
У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Маліновської В.М.,

при секретарях Нечипорук
А.В., Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві скаргу
боржника за виконавчим провадженням -
ОСОБА_1 про визнання дій протиправними,
суб'єкт оскарження: державний
виконавець Відділу ДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві - Норка Є.В., стягувач
за виконавчим провадженням: - Моторне
(транспортне) страхове бюро України, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року боржник у виконавчому
провадженні - ОСОБА_1 (Скаржник)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва зі скаргою на
рішення, дію або бездіяльність
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Норка Є.В.

Скаргу мотивовано тим, що 24.04.2014р.
Боржник отримав постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, винесену державним
виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві Норкою Євгенієм Віталійовичем
26.03.2014р. (ВП № 41947089). Разом з тим, ОСОБА_1
зазначив, що вказана постанова
винесена з порушенням Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
він не отримував постанову про
відкриття виконавчого провадження, в
рамках якого державним виконавцем була
винесена оскаржувана постанова, у
зв'язку з чим не буї повідомлений про
можливість добровільного виконання
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03.10.2013р. по виконавчому
листу від 03.10.2013р. про стягнення зі
Скаржника на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України кошти в розмірі 13 605,29 грн. ат
про наслідки невиконання рішення суду.
Окрім того, оскаржуваною постановою
державний виконавець наклав арешт на
все майно боржника не зазначивши на яке
саме майно, або його частину накладено
арешт, тим самим порушив правило
співвідношення стягуваної суми із
вартістю всього майна боржника, яке
може значно перевищувати стягуючу
суму. Також Скаржник зазначив, що не
заперечує проти суми боргу, яка
стягується з нього на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, проте на даний час має
скрутне матеріальне становище, у
зв'язку з тим, що тимчасово не працює, та
має намір подати заяву про відстрочку
або розстрочку виконання рішення суду,
виходячи зі свого матеріального стану,
стану здоров'я та віку. Враховуючи
викладене, Скаржник просив: - визнати
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження,
винесену державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Норкою Є.В. 26.03.2014р (ВП
№ 41947089) неправомірною; - скасувати
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження,
винесену державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Норкою Є.В. 26.03.2014р (ВП
№ 41947089).

Ухвалою судді Шевченківського
районного суду м. Києва Маліновської
В.М. від 06.05.2014р. відкрито провадження по
справі та призначено скаргу до
розгляду в судовому засіданні. Цією ж
ухвалою було зобов'язано Відділ
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві надати до суду
належним чином засвідчені копії
матеріалів виконавчого провадження
(а.с.6).

В серпні 2014 року Відділом державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
направлено до суду копію виконавчого
провадження № 41947089 щодо стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 на користь
Моторно (транспортне) страхове бюро
України № 761/12701/14-ц.

Представник скаржника в судове
засідання 03.09.2014р. не з'явився, про дату
час та місце розгляду скарги
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив. Разом
з тим, в судовому засіданні 26.08.2014р.
представник Скаржника - ОСОБА_3 ще раз
зауважив, що Скаржник не отримував
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а тому ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві були
порушені його права на добровільне
виконання рішення суду, у зв'язку з чим
скарга підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Норка Є.В. в судовому
засіданні 26.08.2014р. проти скарги
заперечив, зазначив, що боржнику була
направлена постанова про відкриття
виконавчого провадження та надано час
для добровільного виконання рішення
суду, а в подальшому у зв'язку з не
погашенням заборгованості, у
відповідності до вимог чинного
законодавства державним виконавцем
була винесена постанова про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Враховуючи
викладене, державний виконавець просив
відмовити в задоволенні скарги
Боржника.

В судове засідання 03.09.2014р. державний
виконавець не з'явився, надав суду
клопотання, в якому просив слухати
справу без його участі (а.с.43).

Суд, повно та всебічно дослідивши
надані сторонами докази та матеріали
виконавчого провадження № 41947089,
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

08 лютого 2014 року державним виконавцем
ВДВС Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві Норкою
Євгенієм Віталійовичем на підставі
заяви Моторного (транспортного)
страхового бюро України від 07.02.2014р.
(а.с.25-26) було винесено постанову про
відкриття провадження (ВП № 41947089) по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 761/10943/13-ц, виданого 30.01.2014р.
Шевченківським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
М(Т)СБУ заборгованості в сумі 13 605,29
грн., та надано боржнику строк для
добровільного виконання рішення суду
(а.с.30).

Вказану постанову разом із супровідним
листом № 883/25 від 08.02.2014р., в якому
зазначались наслідки не надання
боржником інформації про виконання
рішення у добровільному порядку, а саме
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони його відчуження,
24.02.2014р. державним виконавцем було
направлено на адресу боржника -
АДРЕСА_1, що підтверджується Копією
реєстру рекомендованої кореспонденції
від 24.02.2014р. (а.с.44).

Відповідно до п.1 Нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень, затверджених
Наказом Міністерства інфраструктури
України 28.11.2013р № 958, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 28.01.2014р.
за № 173/24950, нормативні строки
пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку (без урахування вихідних днів
об'єктів поштового зв'язку), зокрема
місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1.

При пересиланні рекомендованої
письмової кореспонденції зазначені в
пункті 1 цього розділу нормативні
строки пересилання збільшуються на
один день (п.2).

Враховуючи вказані нормативи, Боржник
повинен був отримати супровідний лист
разом з постановою про відкриття
виконавчого провадження 27.02.2014р. та
протягом семи днів добровільно
виконати рішення суду або з'явитись до
державного виконавця і надати
пояснення про причини невиконання
рішення, чого ОСОБА_1 зроблено не було.

В зв'язку з несплатою боржником, у
встановлений державним виконавцем
строк для добровільного виконання та
сплати заборгованості згідно
виконавчого документа, для
забезпечення належного виконання
рішення органом державної виконавчої
служби, 26.03.2014р. державним виконавцем
Норкою Є.В. винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, згідно
якої накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_1 та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, що належить боржнику лише в
межах суми боргу (а.с.33).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження", примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що судове рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Стаття 14 ЦПК України
передбачає, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі Закону)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу". Згідно ч. 1 ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче
провадження» на державного виконавця
покладено обов'язок вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
вказаним Законом.

Так, державний виконавець: - здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; - надає сторонам
виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитися
з матеріалами виконавчого провадження;
- розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання; - заявляє в
установленому порядку про самовідвід
за наявності обставин, передбачених
цим Законом; - роз'яснює сторонам їхні
права і обов'язки.

За ч.3 вказаної статті Закону державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: -1)
проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;
-2) здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; -3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; -4)
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;
-5) накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку; -6) накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей; -7) за згодою
власника використовувати приміщення, у
тому числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; -8) звертатися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення; -9)
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа; -10)
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; -11) викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; -12)
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; -13)
накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом;
-14) застосовувати під час провадження
виконавчих дій відеозапис, фото- і
кінозйомку; - 15) у процесі виконання
рішень за наявності вмотивованого
рішення суду про примусове проникнення
до житла чи іншого володіння фізичної
особи безперешкодно входити на
земельні ділянки, до житлових та інших
приміщень боржника - фізичної особи,
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, проводити в
них огляд, у разі необхідності
примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; -16) вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; -17) з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; -18) у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; -19) у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача; -20) здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти
до виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження,
якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження
до нього виконавчого документа
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту
винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що
у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження
надсилаються не пізніше
наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження може бути оскаржена
сторонами у десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Скаржник зазначив, що він не отримував
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 41947089 від 08.02.2014р., а тому
був позбавлений права добровільного
виконання рішення суду, проте вказані
твердження скаржника не відповідають
дійсності та спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі
предмети. Копії постанови, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його
відчуження, державний виконавець
надсилає органам, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть реєстр
заборони на його відчуження.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України
обов'язок доказування покладається на
сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Частиною 4 цієї статті Закону рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України - за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу; у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи; якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Даючи юридичну оцінку зібраним по
справі доказам, суд приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню, оскільки, встановлені у
судовому засіданні обставини та
відповідні їм докази підтверджують те,
що дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві Норки Є.В. під час
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 26.03.2014р. є
правомірними та відповідають вимогам
Закону України "Про виконавче
провадження".

Жодних доказів, які б спростовували
висновки суду, матеріали справи не
містять.

Враховуючи наведене вище та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 387 ЦПК України, ст.
ст. 2, 5, 6, 11, 17, 25, 57, 82 Закону України «Про
виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги боржника за
виконавчим провадженням - ОСОБА_1 про
визнання дій протиправними та
скасування постанови, суб'єкт
оскарження: державний виконавець
Відділу ДВС Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві - Норка
Є.В., стягувач за виконавчим
провадженням: - Моторне (транспортне)
страхове бюро України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: