З А О Ч Н Е Р І ШЕ Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №668/2952/14-ц
Пров. №2/668/1139/14
01.09.2014 року Суворовський районний суд
міста Херсона у складі:
Головуючого - судді Гонтар
При секретарі -Остапенко О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору дарування
Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому, з урахуванням
неодноразово уточнених позовних вимог,
просить суд визнати договір дарування,
укладений 22.03.2013 р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, за яким ОСОБА_2 набув право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, який зареєстрвоано в реєстрі
№ 141 приватним нотаріусом ОСОБА_3 -
недійсним та стягнути з відповідача
судові витрати.
Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
визнав в повному обсязі, просив позов
Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про час і місце слухання
справи був повідомлений належним
чином. Про причини неявки суду не
повідомив, заяв про розгляд справи за
його відсутності на адресу суду не
надходило. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК
Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, про час і
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, на адресу суду надійшла
про розгляд справи за відсутності
третьої особи, при вирішення справи
поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, свідків,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступного висновку.
Як вбачається з пояснень та
матеріалів справи, 17 травня 1966 року
ОСОБА_1 придбав житловий будинок по
АДРЕСА_1. Даний будинок належав ОСОБА_4
та ОСОБА_5. Факт придбання будинку було
посвідчено у Херсонській державній
нотаріальній конторі, про що свічить
договір купівлі-продажу за реєстр. №
7892 від 17.05.1966 р. посвідчений старшим
нотаріусом Херсоснької державної
нотаріальної контори ОСОБА_6
З пояснень представника позивача
вбачається, що через деякий час, вулицю
на якій знаходився будинок, було
перейменовано з 3-ої Північної на
Королюка, також дана інформація
підтверджується рішенням виконкому
Херсонської міської ради депутатів
праці № 432 від 15.08.1966 року.
З пояснень представника позивача
вбачається, що за час подружнього життя
у позивача народилося четверо дітей -
троє доньок ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13 та
син ОСОБА_9. Після купівлі будинку і по
теперішній час позивач проводив
добудування, розширював площу будинку,
облагороджував подвір'я, тобто вклав
багато власної праці у приведення
будівлі до ладу. В березні 2013 року син
позивача ОСОБА_9, запропонував йому,
оскільки він вже досить старий, є певні
проблеми із здоров'єм та самопочуттям,
не може нормальним чином себе
обслуговувати, позивачу потрібен
постійний догляд, оформити документи
для того, щоб його доглядати та
піклуватися. Для цього відповідач
організував збір всіх необхідних
документів, а також звозив позивача до
нотаріуса, який оформляв якісь
документи на будинок, що за документи
на той час і чому вони стосуються
будинку позивача,останній не знав. При
цьому відповідач пообіцяв, що майно -
будинок по АДРЕСА_1, буде розділено між
ним та дочками позивача - його сестрами.
Так з матеріалів нотаріальної справи
вбачається, що 22.03.2013 року між сторонами
було укладено договір дарування, за
яким ОСОБА_2 набув право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1, який
зареєстрвоано в реєстрі № 141 приватним
Відповідно до заяви -згоди посвдченої
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 від
22.03.2013 р. ОСОБА_10, як дружина позивача,
надала згоду на дарування житлового
будинку по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, однак
дана згода була зроблена з виїздом на
дому, у зв'язку з поганим
самопочуттям.гр. ОСОБА_10
З пояснень наданих представником
позивача вбачається, що ОСОБА_10
померла. ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після її смерті позивач та його доньки
хотіли оформити спадщину, яка
залишилася після смерті дружини
позивача, й розділити будинок по
АДРЕСА_1 порівну, на чотири частини,
однак коли доньки позивача звернулись
до нотаріальної контори, їм відмовили в
цьому, вказавши, що позивач подарував
будинок своєму синові ОСОБА_2.
Так з пояснень представника позивача
вбачається, що позивач підписуючи
договір дарування 22.03.2013 року зі своїм
сином вважав, що це договір довічного
утримання, а не договір дарування, у
зв'язку із чим помилявся щодо істотних
обставин вказаного договору.
Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилялась
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.
Під помилкою слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною за
угодою предмета чи інших істотних умов
угоди, що вплинуло на її волевиявлення,
за відсутності якого можна вважати, що
угода не була б укладена. Помилка
повинна мати суттєве значення,
зачіпати природу угоди або цільові
якості її предмета, які значно знижують
можливість його використання за
призначенням. Помилка в мотивах угоди,
а також неправильна уява про норму
права не підпадають під ознаки угод,
укладених внаслідок помилки.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Частиною 3 цієї норми
встановлено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Підставою недійсності правочину
є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК України).
Обґрунтовуючи свої позовні вимог,
ОСОБА_1, посилається на те, що він будучи
людиною похилого віку, за станом
здоров'я та віком потребував
сторонньої допомоги, яку йому обіцяв
надавати його син ОСОБА_2, сподівався
на догляд та матеріальне забезпечення.
Укладаючи договір дарування, він
помилявся щодо природи правочину,
оскільки він мав на меті укладання
договору довічного утримання, а не
Так судом було встановлено, що позивач
на момент укладання договору дарування
через похилий вік, стан здоров'я,
правову необізнаність,
малограмотність та маючи попередню
домовленість з ОСОБА_2 про надання йому
догляду, об'єктивно помилявся щодо
природи правочину, прав та обов'язків
Про стан здоров'я позивач свідчить
виписка із медичної картки
амбулаторного хворого від 22.08.2014 року
видана КЗ "Херсонська міська клінічна
лікарня Поліклініка № 2".
Також, суд, вважає, що доводи
позивача, про те, що укладаючи договір
дарування він помилково вважав його
договором довічного утримання
підтверджується показами свідків
ОСОБА_7,ОСОБА_14., ОСОБА_11
Враховуючи сукупність доказів,
які маються у справі у їх взаємозв'язку,
а також ту обставину, що після
укладання договору дарування 22.03.2013
року позивач продовжував проживати у
своїй квартирі, суд вважає доведеними
юридичні факти, які дають підстави для
висновку про укладення ОСОБА_1 договору
дарування квартири із своїм сином
ОСОБА_2 під впливом помилки. Тому
оспорюваний позивачем договір
дарування від 22.03.2013 року слід визнати
Відповідно до ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Отже, підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 57-60, 81, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України суд,

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору дарування
недійсним - задовольнити.

Визнати договір дарування, укладений
22.03.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за яким
ОСОБА_2 набув право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1, який
зареєстрвоано в реєстрі № 141 приватним
нотаріусом ОСОБА_3 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по оплаті судового збору у
розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана позивачем протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СуддяД. О. Гонтар