Справа №480/2106/13-ц 04.09.2014 04.09.2014 04.09.2014
Провадження №22-ц/784/2166/14
інстанції: Войнарівський М.М.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Данилової О.О..,
Коломієць В.В.,

при секретарі Орельській Н.М.,

за участю стягувача ОСОБА_2, боржника
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 20 червня 2014
року у справі за заявою ОСОБА_3 про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогою про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню.

Вказував, що рішенням Миколаївського
районного суду від 30 березня 2013 року
частково задоволено позов ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_3 в порядку регресу -
90500 грн. та упущеної вигоди - 42000 грн на
підставі чого судом був виданий
відповідний виконавчий лист..

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2012
року вищевказане рішення
Миколаївського районного суду в
частині вирішення вимог про стягнення
відшкодування упущеної вигоди та
розподілу судових витрат скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення, де
судом відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення
42000 грн. на відшкодування упущеної
вигоди та стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави 458 грн. 40 коп. і на користь
ОСОБА_3 452 грн. 50 коп. судового збору.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3
вважав, що існують підстави для
визнання виданого відповідно до
рішення Миколаївіського районного
суду від 30 березня 2013 року виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 20 червня 2014
року заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано
виконавчий лист, виданий 16 квітня 2010
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 в порядку регресу 905000 грн. та 42000
грн. збитків (упущена вигода) та
стягнення з ОСОБА_3 судового збору в
розмірі 1325 грн. таким, що не підлягає
виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність ухвали,
просив її скасувати та постановити
нову, якою відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні заяви про визнання
виконавчого листа таким, що підлягає
виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що приймали участь у судовому
засіданні, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про
визнання виконавчого листа, виданого 16
квітня 2010 року Миколаївським районним
судом Миколаївської області на
виконання рішення цього ж суду від 30
березня 2013 року, таким, що не підлягає
виконанню, суд виходив з того, що
підставою для цього є ухвалення
апеляційним судом Миколаївської
області 05 грудня 2012 року рішення, яким
рішення суду першої інстанції в
частині було скасовано.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з даним висновком.

Частина 2 ст. 369 ЦПК України передбачає,
що суд, який видав виконавчий лист, може
за заявою стягувача або боржника
визнати виконавчий лист таким, що не
підлягає виконанню та стягнути на
користь боржника безпідставно
одержане стягувачем за виконавчим
листом. Підстави для цього загалом
містить ч.4 ст. 369 ЦПК України,
відповідно до якої суд визнає
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, повністю або частково, якщо
його було видано помилково або якщо
обов"язок боржника відсутній повністю
або частково у зв"язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин. Наслідком визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню,
відповідно до п.4 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» є
закінчення виконавчого провадження.

Відтак, факт скасування в частині судом
апеляційної інстанції рішення суду
першої інстанції, на підставі якого був
виданий спірний виконавчий лист, не є
передбаченою вимогами ч.4 ст. 369 ЦПК
України підставою для визнання його
таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, ухвала суду першої
інстанції не відповідає вимогам
процесуального законодавства та
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали - про відмову в
задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, відповідно до пункту 2
частини 1 статті 312 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 20 червня 2014
року скасувати та постановити нову
ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді