Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2014 Справа №607/10381/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.

з участю секретаря
Мандзія В.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,

представників
відповідача Люшненка М.О.,
Сагайдака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
вищого навчального закладу
«Тернопільський державний медичний
університет ім.І.Я.Горбачевського» про
скасування наказу та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т
а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
Державного вищого навчального закладу
«Тернопільський державний медичний
університет ім.І.Я.Горбачевського» про
скасування наказу та відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначила, що
наказом Державного вищого навчального
закладу «Тернопільський державний
медичний університет
ім.І.Я.Горбачевського» її притягнуто до
дисциплінарної відповідальності та
оголошено догану за порушення етичних
норм. Дисциплінарного проступку вона
не вчиняла, трудової дисципліни не
порушувала, а тому вважає
вищезазначений наказ незаконним,
наслідком упередженого ставлення до
неї адміністрації закладу. Крім цього,
в наказі відсутні обґрунтування, в чому
конкретно проявилось порушення
трудової дисципліни, описова частина
наказу містить відомості про конфлікт
позивачки з іншим працівником
відповідача, що трактується останнім,
як порушення етичних норм поведінки.
Також для притягнення позивача до
відповідальності відповідач повинен
був встановити обставини проступку
шляхом проведення службового
розслідування, чого зроблено не було.
Державним вищим навчальним закладом
«Тернопільський державний медичний
університет ім.І.Я.Горбачевського» не
дотримані передбачені ст.ст.148, 149 КЗпП
України правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема
закінчився встановлений строк для
застосування дисциплінарного
стягнення. За час роботи у вказаному
вищому навчальному закладі позивач до
дисциплінарної відповідальності не
притягувалась. Такими діями
відповідача ОСОБА_1 були заподіяні
моральні страждання, які полягають в
тому, що нею частково були втрачені
життєві зв'язки, що вимагало додаткових
зусиль для організації її життя. На
підставі викладеного позивач просить
суд скасувати наказ Державного вищого
навчального закладу «Тернопільський
державний медичний університет
ім.І.Я.Горбачевського» від 28 травня 2014
року №445 «Про оголошення догани» та
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 спричинену їй моральну шкоду в
сумі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позовні вимоги
підтримали, з підстав, викладених у
позовній заяві, просили задовольнити в
повному обсязі. З приводу заявленого до
відшкодування розміру моральної шкоди
зазначили, що наказ про оголошення
догани позивачу був ударом по її
авторитету та репутації як
практикуючого лікаря та викладача, він
обговорювався на засіданні кафедри, а
тому наніс непоправний ущерб по іміджу
ОСОБА_1, так як всі колеги були
переконані в тому, що вона є негідним
працівником. Вважають сам факт
оголошення позивачу безпідставної
догани морально важким, що негативно
відобразилося на відносинах в сім'ї,
спричинило погіршення її внутрішнього
емоційного стану. З початку червня 2014
року ОСОБА_1 почала хворіти, однак до
лікувального закладу не зверталася, а
самотужки лікувалася вдома. В липні 2014
року вона офіційно звернулася в
лікарню за наданням медичної допомоги,
про що свідчить додана до матеріалів
справи довідка про стан здоров'я.

Представники відповідача Державного
вищого навчального закладу
«Тернопільський державний медичний
університет ім.І.Я.Горбачевського» в
судовому засіданні проти позову
заперечили та просили суд відмовити у
його задоволенні, з підстав, викладених
у запереченнях на позовну заяву.
Додатково суду пояснили, що наказом №445
від 28 травня 2014 року «Про оголошення
догани» асистенту кафедри
оториноларингології, офтальмології та
нейрохірургії ОСОБА_1 дійсно оголошено
догану за грубе порушення етичних норм
та вимог трудової дисципліни,
перешкоджання навчальному процесу, що
призвело до конфліктної ситуації у
присутності студентів. Наказом від 27
червня 2014 року №581 наказ №445 від 28
травня 2014 року відмінено. З даним
наказом позивача ознайомлено. Таким
чином відповідачем самостійно усунуті
підстави для оскарження в судовому
порядку дисциплінарного стягнення -
догани, яке було накладено на позивача.
ОСОБА_1 у своїй позовній заяві не
зазначила, в чому полягає заподіяння
моральної шкоди, з яких міркувань вона
виходила, визначаючи розмір такої
шкоди, не вказано яких моральних
страждань вона зазнала, не не
зазначено, які додаткові зусилля для
організації свого життя зроблені
ОСОБА_1 Вимоги позивача в цій частині
вважають недоведеними та просять
відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, заслухавши пояснення позивача
та його представника, представників
відповідача, суд вважає, що заявлений
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Наказом Державного вищого навчального
закладу «Тернопільський державний
медичний університет
ім.І.Я.Горбачевського» №445 від 28 травня
2014 року «Про оголошення догани»
асистенту кафедри
оториноларингології, офтальмології та
нейрохірургії ОСОБА_1 оголошено догану
за грубе порушення етичних норм та
вимог трудової дисципліни,
перешкоджання навчальному процесу, що
призвело до конфліктної ситуації у
присутності студентів. Згідно п.2
даного наказу, враховуючи постійне
створення асистентом ОСОБА_1
конфліктних ситуацій, а також
недостатню кількість годин
навчально-педагогічного навантаження
на кафедрі оториноларингології,
офтальмології та нейрохірургії
рекомендовано ректору університету не
продовжувати з ОСОБА_1 контракт.

Частиною 2 ст.147 КЗпП України
встановлено, що за кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. Заходами стягнення є догана
і звільнення (ч.1 ст.147 КЗпП)

27 червня 2014 року наказом №581 наказ №445
від 28 травня 2014 року про оголошення
догани асистенту кафедри
оториноларингології, офтальмології та
нейрохірургії ОСОБА_1 відмінено.

За вказаних обставин, предмет
оскарження відсутній, так як
відповідачем скасовано оспорюваний
наказ про оголошення догани ОСОБА_1, а
тому заявлені в цій частині позовні
вимоги до задоволення не підлягають.

Також, не підлягають до задоволення
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
грошового відшкодування моральної
шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки судом
не встановлено порушення законних прав
працівника, які призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, як це передбачено ст.237-1
КЗпП України.

У відповідності до положень ст.ст.16, 23
ЦК України способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути, зокрема,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» дано визначення моральної
шкоди, під якою розуміються втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При вирішення спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору (абзац пункту 5 в
редакції Постанови Пленуму Верховного
Суду України №5 від 25.05.2001 року).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Положеннями ст.10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
чи заперечень.

Суд вважає, що позивачем не подано
доказів того, що винесенням наказу №445
від 28 травня 2014 року «Про оголошення
догани» ОСОБА_1, внаслідок моральних чи
фізичних страждань, заподіяно витрати
немайнового характеру. Остання не
надала суду того, що вказані дії
відповідача спровокували погіршення
стану здоров'я позивача, що призвело до
вимушених змін у життєвих і виробничих
стосунках, зниження престижу та
ділової репутації, у зв'язку з чим їй
необхідно тривалий час затрачати
значні зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Надану позивачем довідку про стан
здоров'я №299 від 17 липня 2014 року, яка
видана амбулаторією загальної
практики-сімейної медицини №13, суд до
уваги не бере, оскільки звернення за
допомогою до лікаря відбулося після
скасування відповідачем наказу про
відміну ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення. Даних про те, між діями
відповідача, які мали місце 28 травня 2014
року та зверненням позивача до
лікувального закладу, яке, як зазначає
остання відбулося на початку липня 2014
року, існує причинно-наслідковий
зв'язок, в матеріалах справи немає та в
судовому засіданні їх не здобуто, а
тому суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з їх
недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.147, 237-1 КЗпП України, ст.ст.16, 23 ЦК
України, Постановою Пленуму ВСУ від
31.03.1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд, -

в и
р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного вищого навчального закладу
«Тернопільський державний медичний
університет ім.І.Я.Горбачевського» про
скасування наказу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О.Герчаківська