Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/778/3938/14
Головуючий у 1-й інстанції: Колесник С.Г.
Суддя-доповідач: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04 серпня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА :

В березні 2014 року Банк звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що
09.07.2006 року між банком і ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір, на
підставі якого остання отримала кредит
в розмірі 3835 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25.80 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Свої зобов'язання відповідач належним
чином не виконувала, у зв'язку з чим
станом на 17.03.2014 року утворилась
заборгованість в сумі 38236,48 грн.,

Також зазначено, що на підставі
судового наказу, виданого Ленінським
районним судом м. Запоріжжя 16.11.2009 року,
з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ «КБ
«ПриватБанк» заборгованість в розмірі
8589,48 грн.

Враховуючи вищевикладене Банк просив
суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«КБ «ПриватБанк» заборгованість в
розмірі 38236,48 грн. та судові витрати в
розмірі 316,30 грн.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 04
серпня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким первісний
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції і обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наспаних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,якщо
визнає,що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 09
липня 2006 року Банк надав ОСОБА_3 кредит
у розмірі 3835,00 грн. зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 25.8% річних на суму залишку
заборгованості з кредитом, на строк 42
місяці по 01.10.2010 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
Кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не установлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, в зв'язку з
чим станом на 17.03.2014р. за ним утворилася
заборгованість в сумі 38236,48 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 3222 грн. 40 коп.,
відсотками за користування кредитом в
сумі 13421 грн. 86 коп., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором в сумі 21592,39 грн., штрафу
(фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп.,
та штрафу (процентна складова) в сумі
1482,36 грн.. за порушення строків платежу
по будь-якому з грошових зобов'язань.

Ст.257 ЦК України встановлено загальну
позовну давність тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту
(частина п'ята статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Районний суд розглянувши справу
вірно встановив , що відповідно до умов
укладеного договору строк дії договору
визначений в 42 місяці по 11.01.2010 року, а
тому строк позовної давності сплив
11.01.2013 року.

Окрім цього ,судом при розгляді справи
встановлено, що відповідачем останній
платіж по договору було зроблено 28.10.2009
року, в зв'язку з чим позивач 12.11.2009 року
звернувся до Ленінського районного
суду м. Запоріжжя про видачу судового
наказу і це свідчить ,що ще в 2009 році
позивачу вже було відомо про порушення
свого права і обґрунтовано відмовив у
позові за спливом строку позовної
давності.

На підставі
вищенаведеного,судова колегія
вважає,що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права,які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2014 року у
цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: