Справа № 490/4735/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі :

головуючого - Гуденко О.А.

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

за участю позивача - ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3 , його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - Перша Миколаївська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
усунення від права на спадкування-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року позивач звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва з позовом до відповідача про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в
період з 10 травня 2005 року по день його
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3. В своїй заяві
позивачка вказує на те, що визнання
факту про проживання однією сімєю без
шлюбу, їй потрібно для встановлення
свого права на спадкування після
смерті ОСОБА_5, оскільки на тепершіній
час існує спір про право на спадкування
між нею та спадкоємцем другої черги -
відповідачем по справі.

Ухвалою суду від 08 вересня 2014 року
об'єднано в одне провадження позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усуненя від права
на спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачка та її
представник позови підтримали, просили
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі. В обгрунтування
позовних вимог посилалися на те, що
оскільки ОСОБА_1 проживала разом з
померлим з 2005 року і до самого дня його
загибелі однією сім'єю , має право на
спадкування після його смерті. Разом з
тим, відповідач, який є племінником
ОСОБА_5, хоча і був зареєстрований з ним
на день смерті, проте життям його не
цікавився, не відвідував, не приділяв
уваги та жодної допомоги. ОСОБА_5 був
інвалідом другої групи, мав тяжкі
захворювання, переніс декілька
операцій, не міг самостійно нормально
пересуватися , потребував стороннього
догляду, який саме вона йому і надавала.

В судовому засіданні відповідач та
представник відповідача вимоги позову
не визнали, суду пояснили, що позивачка
дійсно мала стосунки чоловіка та жінки
з ОСОБА_5, але проживали вони разом лише
періодично, мали окремий бюджет, часто
сварилися, оскільки ОСОБА_5 сильно
зловживав алкогольними напоями.

ОСОБА_5 не потребував стороннього
догляду, міг самостійно себе
забезпечити, в зв'язку з чим не
підлягають задоволенню вимоги позову
про усунення ОСОБА_3 від права на
спадкування. Крім того, відповідач
заперечував твердження позивачки, що
не цікавився життям дядьки, оскільки
вони ніколи не переривали зв'язок, він
завжди надавав останньому допомогу,
коли той просив його про таке,
відвідував у лікарні, допомагав з
будівництвом, піклувався .

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідків та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, який був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і
був власником цієї квартири. За цією
адресою був зареєстрований також
рідний племінник померлого ОСОБА_3
Судом також встановлено, що відповідач
більше 10 років проживав окремо після
одруження разом з дружиною та дитиною,
періодично підтримував стосунки з
дядьком.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що Свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_5, нікому зі спадкоємців
нотаріусом не видане, в зв'язку з
наявністю спору між спадкоємцями, які у
встановлений законом строк та порядку
звернулися з заявами про прийняття
спадщини - ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно медичних документів, наявних в
матеріалах справи, вбачається, що
хворий ОСОБА_5 перебував на
стаціонарному лікуванні з 28 вересня по
19 жовтня 2012 року з діагнозом хронічний
гепатит, токсичний, с транформацією в
цирроз печінки, на час виписки
потребував в сторонньому догляді.
Також лікувався в терапевтичному
відділенні на стиаціонарному
лікуванні в грудні-січні 2012 року,
серпні 2012 року з діагнозом "хронічний
гепатит з переходом в цироз";
хірургічному відділенні стаціонару в
жовтні-листопаді 2009 року, травні 2010
року, з 14 по 22 липня 2011 року зроблена
операція за діагнозом "остемієліт
наружної гомілки". В після операційний
період пересувався за допомогою милиць
. У стаціонарі його відвідувала дружина
ОСОБА_1 федорівна, персонального
чергування у ліжка хворий не
потребував. Пересувався за допомогою
палички.

Як пояснила допитана в судовому
засідання в якості свідка медсестра
хірургічного відділення вузлової
лікарні ОСОБА_6, позивачка опікувалася
ОСОБА_5, який неодноразово перебував на
стаціонарному лікуванні, в тому числі з
приводу оперативного втручання. В дні
після операції ОСОБА_1 чергувала біля
нього, прасувала білизну після
кровотечі. Сам ОСОБА_5, розповідав
медперсоналу, що знайшов дуже хорошу
жінку, кохає її і буде з нею проживати
своє життя. Зазначила, що ОСОБА_5 не
знаходився в безпорадному стані, сам
персувався з паличкою. Його племінника
не бачила, щоб він його відвідував в
лікарні, але зазначила, що чергувала за
графіком добу через три.

Згідно Довідки Центрального відділу
державної реєстраціії актів
цивільного стану РС ММУЮ, державна
реєстрація шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5, була
призначена 09 лютого 2013 року, але не
відбулася в зв'язку з неявкою осіб.

Позивачка зареєстрована за адресою
АДРЕСА_2.

З наданих позивачем фото вбачається, що
дійсно вона та ОСОБА_5 з травня 2005 року і
по січень 2013 року разом провадили час,
святкували свята, часто разом бували в
гостях як у родичів ОСОБА_5, та і у
родинах дітей ОСОБА_1, при цьому
поводили себе як чоловік та жінка,
виявляли на людях повагу , заботу та
любов один до одного, що підтверджує їх
близькі подружні стосунки.

Сама позивачка суду пояснила, що вони
могли проживати і в його квартирі, і в
її, яка знаходится в Корабельному
районі міста, в день пожежі 11 лютого 2013
року вона після роботи поїхала до себе
в квартиру відпочити після ночної
зміни. Реєстрація шлюбу не відбулася з
тих підстав, що ОСОБА_5, в призначений
день не знайшов свій паспорт, 07 лютого
приїздив до неї додому і вони
домовилися з працівниками РАЦСу , що
прийдуть на наступному тиждні, але не
встигли. 09 чи 10 лютого 2013 року він
збирався на хрестини сина ОСОБА_3, чекав
на запрошення , але його не запросили,
після чого останній з родиною відвідав
його сам, поки вона перебувала на
роботі. Вона знала, що його доходи
(пенсія) складала близько 3000грн на
місяць.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 ( сусідка позивача), ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ( є сусідами ОСОБА_5.) пояснили,
що приблизно з 2005 року бачили ОСОБА_1, та
ОСОБА_5, разом, сприймали їх як одну
сім'ю, вони разом проживали, вели
спільне господарство, піклувалися один
про одного. Часто бували за адресою
проживання позиваки, моглди залишитися
там і на ночівлю, останній раз ОСОБА_5,
приходив до позивачки в її квартиру 07
лютого 2013 року , оскільки тоді вони були
повинні йти до РАЦСу реєструвати шлюб,
але ОСОБА_1 відмовилася в зв'язку з
хворобою. ОСОБА_5, зловживав спиртними
напоями, пересувався з палицею, але міг
самостійно ходити, виходив в магазин за
їжею. Позивачка завжди доглядала за
ним, коли той хворів, відвідувала його у
лікарнях, гттиувала йому їжу, прала
одяг, прибирала в квартирі. Сусіди
знали, що у ОСОБА_5, є рідний племінник,
якого той виховував, але ніколи не
бачили останнього в гостях у дядьки,
племінник ніколи не відвідувавй його,
не допамагав ні фізично, ні
матеріально, на що сам ОСОБА_5, також
скаржився.

Свідок ОСОБА_10, який на замовлення
ОСОБА_5, здійснював будівництво сараю
та навісу на продвір'ї будинку біля
його квартири, суду пояснив, що дійсно
бачив позивачку в квартирі ОСОБА_5 , але
не думає, що вони проживали постійно
однією сім'єю разом, оскільки знає, що
ОСОБА_5 в стані алкогольного сп'яніння
міг ударити жінку.

За такого, належних доказів на
підтвердження того, що померлий ОСОБА_5
при наявності допомоги з боку
позивачки, яка вважала себе і поводила
як його дружина, потребував ще й
допомоги від свого племінника ОСОБА_3 і
особисто звертався з проханням надати
допомогу, матеріали справи не
містять. Отримання певної допомоги та
догляду ОСОБА_5 від позивачки не може
вважатись перебуванням його у
безпорадному стані в розумінні ч. 5 ст.
1224 ЦК України. Адже матеріалами справи,
показами свідків і самої позивачки
спростовується факт потребування
померлим постійного стороннього
догляду та неможливості фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, пересуватися.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами статті 214 ЦПК повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише
при одночасному настанні таких
обставин , а також доведеності
зазначених фактів у їх сукупності,
спадкоємець може бути усунений від
права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Таким чином, позивачка не довела як
того, що ОСОБА_5 перебував у
безпорадному стані, так і того, що
відповідач усвідомлював свій обов'язок
та ухилявся від його виконання щодо
надання необхідної допомоги.

Взаємовідносини, які склались між
сторонами за життя спадкодавця, а
саме міцність родинних відносин,
характер та ступень спілкування,
моральні зобов'язання є етичними
нормами, які виходять за межі спірних
правовідносин.

Недоведеність сукупності всіх умов для
усунення від права на спадкування,
передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК
України, є підставою для відмови в
позові в частині усунення відповідача
від права на спадщину.

Так, за правилами статей 1262 та 1266 ЦК
України спадкоємцями другої черги за
законом є рідні брати та сестри
спадкодавця діти спадкодавця та за
правом представлення його племінники.
За ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу
право на спадкування мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

За змістом ст. 256 ЦПК України, та
відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» N 5
від 31.03.95 р. в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, оскільки позивачка
звернулася до суду з вимогами про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_5 (після смерті якого таке
дає їй право на спадкувння за законом в
порядку четвертої черги, але за
наявності спадкоємця другої черги) ,
від якого на теперішній час не залежить
настання юридичних наслідків, про які
заявила позивачка, то у задоволенні
позову в цій частині також слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа- Перша Миколаївська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
усунення від права на спадкування -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення .

Суддя
О.А. Гуденко