АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6175/14
Головуючий 1 інст. -
Категорія: про стягнення шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Харків.

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м.Харкова
від 11 липня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пегас Туристик» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного
суду м.Харкова від 11 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пегас Туристик» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить
його скасувати і ухвалити нове по суті
позивних вимог на користь позивача,
посилаючись на необґрунтованість
рішення, постановлення його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що районний суд
не з'ясував оставини щодо оформлення
віз та механізм передання цих
документів до посольства Іспанії в
Україні, що турагентом було допущено
порушення п.п 3.4 п.3 агентської угоди.

У своїх запереченнях проти скарги
відповідачка просить рішення, як
законне і обгрунтоване, залишити бнз
змін, а скаргу - відхилити.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заслухавши пояснення
з'явившихся осіб, обговоривши доводи
скарги, вважає, що вона підлягає
відхиленню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, як
фізична особа - підприємець, має право
надавати агентські, тобто
посередніцькі, туристичні послуги
(КВЕД 79.11.).

У липні 2013 року до ФО-П ОСОБА_3
звернулася ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 з
метою придбати туристичну путівку до
Королівства Іспанії.

Після численних консультацій вони
обрали туристичну подорож до
Королівства Іспанія, Мальорка,
тривалістю поїздки з 16.08.2013 року по
27.08.2013 року.

27.07.2013 року в якості передоплати
обраного туристичного продукту ОСОБА_2
було сплачено ФО-П ОСОБА_3 грошові кошти
в розмірі 6000,00 грн.

31.07.2013 року ОСОБА_2 було сплачено ФО-П
ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 13048,00 в
якості повної сплати за туристичний
продукт та оформлення візових
документів. Всього позивачем було
сплачено відповідачу кошти в розмірі
19048,00 грн.

31.07.2013 року ФО-П ОСОБА_3 у відповідності
до вимог Інструкції за погодженням із
позивачем та ОСОБА_4, діючи з її
інтересах, на сайті ТОВ «Пегас
Туристик» підтвердила бронювання
обраного туристичного продукту та
приєдналася до Договору із ТОВ «Пегас
Туристик», що підтверджується
відповідним рахунком-фактурою №2438734
від 31.07.2013 року, тобто відповідно до ст..
207 ЦК України договірні відносини
стосовно обраного туристичного
продукту у даному випадку виникли між
позивачем та ТОВ «Пегас Туристик», що
передбачено положенням ч. 1 ст. 614 ЦК
України про договір приєднання.
Відповідачка ОСОБА_3 у даному випадку
діяла як агент туристичного оператора
ТОВ «Пегас Туристик» і наведені з цього
приводу висновки районного суду є
обґрунтованими, відповідають
положенням вищевказаній нормі ЦК
Україні та ст. 1 Закону України «Про
туризм», яка визначає поняття
туристичного продукту, як попередньо
розроблений комплекс туристичних
послуг, який поєднує не менше ніж дві
такі послуги, що реалізується або
пропонується для реалізації за
визначеною ціною, до складу якого
входять послуги перевезення, послуги
розміщення та інші туристичні послуги,
не пов'язані з перевезенням і
розміщенням (послуги з організації
відвідувань об'єктів культури,
відпочинку та розваг, реалізації
сувенірної продукції тощо). Відповідно
до ст. 20 Закону України «Про туризм» за
договором на туристичне
обслуговування одна сторона
(туроператор, який укладає договір
безпосередньо або через турагента)
зобов'язується надати за замовленням
іншої сторони (туриста) комплекс
туристичних послуг (туристичний
продукт), а турист зобов'язується
оплатити його.

За таких обставин районний суд дійшов
також обгрунтованого і законного
висновку про те, що турагент несе
відповідальність виключно за власні
дії і не несе відповідальності за
якість туристичного продукту та
правовідносини під час
безпосереднього надання послуг.
Натомість, туроператор за договором на
туристичне обслуговування несе
відповідальність перед туристом за
сформований ним туристичний продукт і
реалізований від його імені турагентом
незалежно від того, надані послуги
безпосередньо туроператором чи іншими
особами, які перебувають у договірних
відносинах із туроператором.

Отже підставі ст. 207 ЦК України та ст. 20
Закону України «Про туризм» 31.07.2013 року
між туроператором ТОВ «Пегас Туристик»
через турагента ФО-П ОСОБА_3 було
укладено договір на туристичне
обслуговування з туристами ОСОБА_2 та
ОСОБА_4

01.08.2013 року представником ФО-П ОСОБА_3 за
довіреністю ОСОБА_5 за її дорученням
від імені туристів ОСОБА_6 та ОСОБА_4
було здійснено оплату ТОВ «Пегас
Туристик» за придбаний туристами
туристичний продукт в розмірі 16328,00 грн.

Грошові кошти в розмірі 2720,00 грн. були
обліковані відповідачем, як її дохід
(агентська винагорода), що
підтверджується витягом з книги обліку
доходів (для платників єдиного податку
першої і другої груп та платників
єдиного податку третьої групи, які не є
платниками податку на додану вартість)
ФО-П ОСОБА_3 Окрім зазначених грошових
коштів, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було подано
ФО-П ОСОБА_3 всі передбачені
законодавством документи для
оформлення проїзних та візових
документів.

15.08.2013 року ФО-П ОСОБА_3 повідомила
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що Посольством
Іспанії в Україні їм обом було
відмовлено у видачі віз, внаслідок
цього вони не зможуть скористатися
придбаним туристичним продуктом і в
той же день у своєму офісі ОСОБА_3 у
присутності відповідача, позивача та
представника ФО-П ОСОБА_3 за
довіреністю ОСОБА_5, який був допитаний
судом в якості свідка, ОСОБА_4 було
заповнено типову заявку на повернення
коштів, в якій він просив ТОВ «Пегас
Туристик» повернути йому грошові кошти
за туристичний продукт №2438734 в сумі
3259,00 грн. шляхом їх перерахування на
банківський рахунок позивача.

Районний суд належним чином та
відповідно до положень ст..ст. 212, 213 ЦПК
України вмотивував свої висновки про
недоведеність доводів позивача та
показань свідка ОСОБА_4 про те, що
відповідач надала позивачу для підпису
чисті (незаповнені) формуляри (бланки)
попередивши, що вона сама їх заповнить
для отримання віз Шенгенської угоди як
для позивача, так і для ОСОБА_4, а також -
заперечення позивача проти того, що їх
з ОСОБА_4 заява від 15.08.2013 року про
повернення коштів ними складалася та
підписувалася. Така позиція позивача
та показання свідка ОСОБА_7 не отримали
свого об'єктивного підтвердження
належними та допустимими доказами і
спростовуються наявними у справі
доказами, на які послався у своєму
рішенні районний суд.

В ході судового розгляду справи, за
заявою позивачки ОСОБА_2 третьою особою
- ТОВ «Пегас Туристик» було їй
повернуто отримані відповідно до
вказаного договору грошові кошти в
розмірі 11314,00 грн. і ці обставини по
справі не були оспорені.

Статтями 526, 610, 611 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання). У
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 614 ЦК
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Компетенцією розгляду заяв та
прийняття рішень щодо питань видачі
віз наділені виключно держави-члени -
члени ЄС, а в даному випадку -
Королівство Іспанія, яке здійснює свою
діяльність на території України через
Посольство Іспанії в Україні, а
відповідачка не несе відповідальності
у випадку відмови у видачі візи.

Статтею 20 Закону України «Про туризм»
встановлено, що якість туристичних
послуг повинна відповідати умовам
договору, порядок і способи захисту
порушених прав туристів визначаються
законодавством про захист прав
споживачів.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживачі
мають право на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, лише заподіяної
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією, а у даному випадку про такі
підстави відшкодування моральної у
позові не йдеться.

При таких обставинах, оскільки
замовлений позивачем тур не був
здійснений у зв'язку із відмовою
Посольства Іспанії в Україні у
відкритті віз з мотивів надання
недостовірної інформації про мету і
умови запланованого перебування у
країні, в чому вина відповідачки не
доведена, а відповідальність
туристичного агента перед туристами за
відмову у видачі візових документів
нормами права не передбачена, -
районний суд дійшов правильного
висновку про недоведеність заявлених
вимог і про відсутність підстав для
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

Крім того, районний суд правильно
вказав, що у даному випадку закон не
передбачає право на відшкодування
моральної шкоди, висновки суду з цього
приводу також належним чином
вмотивовані, з посиланням на
відповідні норми матеріального права,
ст.ст. 15, 20 Закону України «Про туризм»,
п. 5 ст. 4, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Що стосується видачі чеків ФО-П
ОСОБА_3 на загальну суму 19048,00 грн., то до
цієї суми включена також вартість
самих віз, консульській збір, який
сплачується на рахунок Посольства
Іспанії в Україні і не повертається
туристам за будь-яких вимог. Тому
ніяких зобов'язань у ФО-П ОСОБА_3 перед
позивачем після відмови в видачі візи
не виникло.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги цього висновку не
спростовують, то з передбачених ст. 308
ЦПК України підстав судова колегія
апеляційного суду її відхиляє і
залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 319-325 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 11 липня 2014 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів після
набрання законної сили може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: