Справа № 279/1839/14-ц
Провадження № 2/279/859/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.08.2014 року
Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

у складі: головуючого судді
Моголівець І. А.

розглянувши в м. Коростені
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного Акціонерного Товариства
"Укрсоцбанк" про визнання нікчемної
умови кредитного договору, - суд

В
С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача та просив:

- визнати некчемною третейську угоду,
викладену у п.6.2 ст.6 кредитного
договору № 283/1-250 від 11.06.2008 року.

посилаючись на те, що на час
укладення кредитного договору № 283/1-250
від 11.06.2008 року у п.6.2 ст.6 було досягнуто
нікчемної згоди про передачу спору на
розгляд третейського суду у випадку
виникнення спору, посилається на
порушення ст.ст.55 та 124 Конституції
України, ст.ст.4, 5, 22 ЗУ «Про захист прав
споживачів».

Позивач та його представник в
судове засідання не з'явились, причини
неявки не повідомили, своїм правом
особисто брати участь в розгляді своєї
справи в суді не скористались.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав заяву в
якій проти позову заперечував, просив
відмовити в його задоволенні у зв'язку
із спливом строків звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

11 червня 2008 року АКБ соціального
розвитку «Укрсоцбанк» (в подальшому
назву змінено на ПАТ «Укрсоцбанк») та
ОСОБА_1 укладено договір кредиту №
283/1-250, за яким позивач отримав кредит в
сумі 20 000 доларів США. Договір є чинним і
на час розгляду справи, що говорить про
те, що строки звернення до суду не
розпочали свій відлік.

Пунктом 6.2 договору визначено, що у
випадку неможливості вирішення спору
шляхом переговорів, сторони, керуючись
ст.5 ЗУ «Про третейські суди»,
домовляються про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, або іншими суддями.

Відповідно до ч.2 ст..215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 січня 2008 року у справі у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців сьомого, одинадцятого
статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та
розділу УІІ «Третейське
самоврядування» ЗУ «Про третейські
суди» (справа про завдання
третейського суду) визнано, що
відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст.17 ЦПК України) ст.6 ЗУ «Про
третейські суди» ), оскільки,
гарантуючи право на судовий захист з
боку держави, Конституція України
водночас визнає право кожного
будь-якими не забороненими законом
засобами захистити свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань (ч. 5 ст.55 Конституція України).

Це конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч. 2 ст.22, ст.64
Конституції України).

Одним зі способів реалізації права
кожного будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права
та свободи від порушень і протиправних
посягань у сфері цивільних і
господарських правовідносин є
звернення до третейського суду.

З урахуванням наведеного не можна
погодитися з висновком позивача про
те, що укладення сторонами третейської
угоди є порушенням прав позивача,
оскільки угода про передання справи на
розгляд третейського суду не є
відмовою від права на звернення до
суду, а одним із способів реалізації
права на захист своїх прав.

6 червня 2012 року Верховний Суд
України дійшов висновку, що третейська
угода про передання спору на розгляд
третейського суду не є відмовою від
права на звернення до суду, а є одним із
способів реалізації права на захист
своїх прав (№6-50цс12).

Пунктом 3 Постанови № 5 від 30.03.2012
року Пленуму Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ визначено, що за
наявності у кредитному договорі
кредитного застереження такі справи не
підлягають розгляду третейськими
судами, залишення позовних заяв без
розгляду є неприпустимим, такі справи
підлягають вирішенню судами і за
наявності рішення третейського суду.

Позивач не надав даних про те, що
його заяву залишили без розгляду,
відмовили у розгляді його справи у
інший спосіб саме на підставі
третейського застереження.

Таким чином суд приходить до
висновку про те, що вимоги позивача
безпідставні і задоволенню не
підлягають. За таких обставин заява
відповідача про застосування строків
позовної давності задоволена бути не
може.

Керуючись ст. ст. 209, 213 - 218, 88 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, 60, 65 СК
України, суд -

В И Р
І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного Акціонерного Товариства
"Укрсоцбанк" про визнання нікчемної
умови кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Коростенський міськрайонний суд в
10-денний строк з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, а в разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо рішення
не було скасовано.

Суддя Коростенського міськрайонного
суду І.А.
Моголівець