Справа № 567/955/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Шевчука М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Білашівської сільської ради
Острозького району Рівненської
області про визнання права власності
на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до
Білашівської сільської ради про
визнання права власності на садибний
житловий будинок з надвірними
будівлями звернувся ОСОБА_1, мотивуючи
свою заяву тим, що у власності його
батька перебував житловий будинок з
надвірними будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1 і він, як
спадкоємець батька за заповітом має
право на зазначене майно, а реалізувати
його не може, так як за життя його
батько виготовив свідоцтво про право
власності на житловий будинок, не
зареєстрував за собою право власності
на будинковолодіння, що неможливо
зробити зараз в зв'язку з його смертю.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
повністю і просять суд визнати за
позивачем, як спадкоємцем батька, який
був членом колгоспного двору, право
власності на садибний житловий будинок
з надвірними будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1. Пояснили, що
дане господарство відносилось до типу
колгоспного двору і було збудовано
батьком позивача в 1978 році. та на той
час в зазначеному будинковолодінні
проживав позивач з батьком та бабою -
матір'ю ОСОБА_4 Пояснили, що шлюб між
батьками позивача було розірвано
раніше і будівництво зазначеного
будинку проводилось батьком позивача.

Зазначили, що станом на 1991 рік в
зазначеному будинковолодінні
проживали лише батько позивача та його
мати - ОСОБА_5, яка померла в
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пояснили, що позивач є спадкоємцем
ОСОБА_4 за заповітом, належним чином
прийняв спадщину після його смерті, але
не може реалізувати свого права на
спадщину в зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не
виготовив свідоцтво про право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
в АДРЕСА_1 і не зареєстрував за собою
право власності на зазначене
будинковолодіння.

Представник Білашівської сільської
ради Острозького району позов визнав,
підтвердив в судовому засіданні
пояснення надані позивачем та
представником позивача.

Пояснив, що зазначене будинковолодіння
відносилось до типу колгоспного двору
та зазначив, що позивач після смерті
батька доглядає за вказаним
будинковолодінням та земельною
ділянкою.

Суд, вислухавши позивача та його
представника, представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов про визнання
права власності на житловий будинок з
надвірними будівлями доведений і
підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що у
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебував
житловий будинок з надвірними
будівлями, збудований в 1978 році та який
розташований в АДРЕСА_1.

Належність їм зазначеного майна
підтверджується випискою з
погосподарської книги № 4 (особовий
рахунок НОМЕР_1), відповідно до якої
встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 та
зареєстрований як колгоспний двір.
Відповідно до пояснень позивача та
довідок Білашівської сільської ради
Острозького району встановлено, що
даний будинок відносився до типу
колгоспного двору та членами
колгоспного двору станом на 15.04.1991 рік
були ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки до правовідносин, які виникли
до моменту введення в дію Закону
України "Про власність" необхідно
застосовувати діюче на той час
законодавство, то при вирішенні
питання про власність колгоспного
двору необхідно керуватись нормами, що
регулювали власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Відповідно до ст..
123 ЦК УРСР розмір частки члена двору
встановлюється з рівності часток усіх
членів двору, а отже станом на 15.04.1991
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних
частках належав житловий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

З довідки Білашівської сільської ради
та пояснень сторін встановлено, що
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже
належне їй майно за правилами ст.. 529 ЦК
УРСР успадкував ОСОБА_4 - її син, який
після смерті матері фактично прийняв
спадкове майно, так як на час смерті
ОСОБА_5 залишився проживати у вказаному
житловому будинку.

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт,
посвідчений Білашівською сільською
радою Острозького району Рівненської
області 21 серпня 1998 року та
зареєстрований за № 27, відповідно до
якого він заповів усе своє майно ОСОБА_1
На день смерті ОСОБА_4 та на даний час
заповіт не було змінено та скасовано.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2
встановлено, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, а отже належне йому майно
за правилами ст.. 534 ЦК УРСР успадкував
ОСОБА_4 - його син, який після смерті
батька прийняв спадщину, вступивши в
управління спадковим майном, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи.

З зазначених матеріалів та довідки
Острозької районної державної
нотаріальної контори №479/02-14 від 23.07.2014
року встановлено, що інших спадкоємців,
які б належним чином прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_4 немає.

На даний час позивач доглядає за
житловим будинком по АДРЕСА_1, обробляє
земельну ділянку, користуюється усім
спадковим майном.

Окрім того, в судовому засіданні
встановлено, що державним нотаріусом
позивачу було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті батька на право на земельну
частку (пай), посвідчене сертифікатом
на право на земельну частку (пай) серії
РВ №0036767, виданого Острозькою РДА 31.03.1997
року на ім'я ОСОБА_4 та відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок з надвірними
будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1
із-за відсутності правовстановлюючих
документів на зазначене майно.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК
України цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346
ЦК України право власності
припиняється зі смертю власника, що
перешкоджає реєстрації за ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 права власності на майно, та
враховуючи, що відповідно до норм ст..
529, 534 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року )
ОСОБА_4 мав право на спадщину після
смерті своєї матері ОСОБА_5, як
спадкоємець першої черги, а ОСОБА_1 має
право на спадщину після смерті його
батька, то за ним як спадкоємцем за
заповітом після смерті батька слід
визнати право власності на садибний
житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 та
складається з коридору 1-1, кухні 1-2,
житлової 1-3, житлової 1-4, вітальні 1-5,
загальною площею 51,4 кв.м., житловою
площею 39,4 кв.м. та
господарсько-побутові будівлі: ганок
"а", сарай-л.кухню, які знаходяться в
АДРЕСА_1.

На підставі ст.. 529, 534 ЦК УРСР ( в
редакції 1963 року ), ст.. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 328,
1216, 1261, 1269 ЦК України, керуючись ст. 10, 57,
62, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за
заповітом ОСОБА_4 право власності на
садибний житловий будинок житловою
площею 39,4 кв.м., загальною площею
51,4 кв.м. з господарсько-побутовими
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуНазарук В.А.