Справа №591/979/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Янголь Є. В.Номер
провадження 22-ц/788/1686/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 12 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа -
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», про стягнення коштів та
відшкодування збитків,

в с т
а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
ФОП ОСОБА_5 з вказаним вище позовом, в
якому зазначалося, що 13 грудня 2013 року
позивачка підписала з відповідачкою
договір побутового підряду з виконання
робіт по виготовленню вікон для
квартири, вартістю 5024 грн. З метою
оплати договору ОСОБА_3 уклала з ПАТ
«ОТП Банк» кредитний договір на суму 4787
грн., які були перераховані як завдаток
на виконання спірного договору.

На наступний день позивачка вирішила
відмовитися від договору підряду у
зв'язку з недосягненням згоди щодо його
істотних умов, про що повідомила
відповідачку та третю особу.

Крім того вказала, що внаслідок
неповернення їй відповідачем коштів
вона понесла збитки у вигляді
нарахованих банком платежів за
кредитним договором.

Посилаючись на викладене та уточнивши
свої вимоги, зазначаючи, що
відповідачка безпідставно отримала за
договором підряду 4787 грн., позивачка
просила стягнути з ФОП ОСОБА_5 цю суму
та 1300 грн. 90 коп. на відшкодування
збитків.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 12 серпня 2014 року в задоволенні
вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
зазначеного рішення та ухвалення
нового про задоволення її вимог.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
виготовлені відповідачкою вікна
входять до переліку товарів, які не
підлягають поверненню.

Проте погодитися з таким висновком в
повній мірі не можна.

Як вірно встановлено судом і
вбачається з матеріалів справи, 13
грудня 2013 року між сторонами було
укладено договір з номером замовлення
ALL-478-GC, за яким відповідачка
зобов'язувалася виготовити на
замовлення позивачки вікна, загальною
вартістю 5024 грн., а розмір завдатку
визначений у сумі 4787 грн. (а. с. 6).

В цей же день до цього договору
додатково були виготовлені замовлення
№ 2883 та технічне креслення, у яких
сторони обумовили розміри, ціну,
конфігурацію та комплектацію
індивідуального замовлення позивачки
(а. с. 23-24).

З метою виконання обов'язків за
договором підряду позивачка уклала з
ПАТ «ОТП Банк» кредитний договір, за
яким їй було надано цільовий кредит,
кошти за яким у розмірі 4787 грн.
перераховані відповідачеві в рахунок
оплати за договором підряду (а. с. 7).

Відповідно до акта приймання-передачі,
складеного 03 січня 2014 року позивачка
від прийняття виконаної роботи
відмовилася (а. с. 25).

Після цього позивачка неодноразово
зверталася до відповідача з вимогою
про повернення коштів за договором
підряду, а також зверталася до ТОВ
«Статус Групп», однак гроші повернуті
не були (а. с. 8, 9, 30, 31-32, 33).

Зі змісту позовної заяви слідує, що
свої вимоги про стягнення суми платежу
позивачка обгрунтовує тим, що ці кошти
отримані відповідачем без достатньої
правової підстави, а тому в силу ст. 1212
ЦК підлягають поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Втім, в даному випадку, враховуючи, що
договір побутового підряду, про який
йде мова вище, недійсним в
передбаченому законом порядку не
визнавався, факт його неукладення не
встановлювався, підстав для
застосування зазначених вище положень
не вбачається.

Щодо вимог про відшкодування збитків,
завданих неповерненням сплачених на
виконання укладеного між сторонами
договору підряду сум, то вони також
задоволенню не підлягають, оскільки є
похідними від вказаних вище вимог про
стягнення грошових сум.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в мажах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд же першої інстанції на викладене
уваги не звернув, правильно вирішивши
спір по суті, помилково відмовив у
позові з підстав, якими позивач свої
вимоги не обгрунтовував.

За таких умов, рішення суду на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні,
шляхом виключення з його мотивувальної
частини посилання на Закон України
«Про захист прав споживачів» та на
постанову Кабінету Міністрів України
від 19 березня 1994 року за № 172 щодо
переліку товарів, які не підлягають
поверненню та доповнивши її
зазначеними вище мотивами.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309,
314, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 12 серпня 2014 року у даній справі
змінити щодо мотивів відмови у
задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього дня
на нього може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -