РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/7761/14-ц

2/643/3236/14

17.09.2014року
м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого - судді Малихіна О.Р.

при секретарі - Чалій Я.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м. Харкові
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган
опіки та піклування в особі Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, про
встановлення місця проживання дітей з
нею і по зустрічному позову про
встановлення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому просить визнати місцем
проживання неповнолітніх дочки ОСОБА_3,
2002 року народження, і сина ОСОБА_4, 2008
року народження, з нею.

Вказує, що вона з відповідачем
знаходилась в зареєстрованому шлюбі і
мають двох дітей. У 2010 році шлюб між
ними був розірваний і діти залишились
проживати з нею. Вони проживали в
квартирі, яка була придбана
відповідачем на своє ім'я для їх
проживання. Але потім відповідач
створив неможливі умови проживання в
квартирі, що вони змушені були
перебратися проживати в іншу квартиру.
У 2013 році вона подала до суду позов про
стягнення з відповідача на її користь
аліментів на утримування дітей. Після
цього поведінка відповідача змінилась
і він подав зустрічний позов про
стягнення аліментів і встановлення
місця проживання дітей з ним. 22.05.2014
року відповідач не погодившись з нею
забрав з дитячого садочку сина ОСОБА_4 і
залишив його проживати з батьками
відповідача. На теперішній час син
ОСОБА_4 проживає з не.

Вважає, що діти мають проживати з нею,
оскільки вона працює, має позитивні
відгуки, спиртними напоями не
зловживає, діти бажають проживати з
нею, з батьком вони не знаходять
контакту, бояться його, оскільки
відповідач зловживає спиртними
напоями, вдається до насильства до неї
в присутності дітей, не займається
їхнім виховання, його участь у
вихованні зводиться до надання
подарунків.

Відповідач проти позову заперечував і
подав зустрічний позов, в якому просить
визнати місцем проживання
неповнолітніх дочки ОСОБА_3, 2002 року
народження, і сина ОСОБА_4, 2008 року
народження, з ним, а також встановити
наступний порядок зустрічей матері з
дітьми: щовівторка і щочетверга з 16 до 18
годин за будь-яким місцем, визначеним
нею самостійно, але з повідомленням
батька.

Вказував, що діти зараз проживають з
ним та з його батьками, оскільки у
попередньої квартирі позивачкою за
основаним позовом скоєна крадіжка, а
само нею таємно забрані дитячі речі,
меблі, побутова техніка, документи
тощо. До цього моменту діти також
постійно проживали з ним починаючі з
вересня 2013 року. Він особисто несе всі
витрати по утриманню, лікуванню та
навчанню дітей. Матір не виконує
батьківських обов'язків, зловживає
спиртними напоями, не приймає участі у
вихованні та утримуванні дітей.
Фізичним вихованням, навчанням дітей
займається він і його батьки. Рішенням
суду задоволений його позов про
стягнення з матері аліментів на
утримування дітей на його користь.
Відповідачка не має постійного
заробітку, її поведінка негативно
впливає на психіку та емоційний стан
дітей, після зустрічі з нею вони
плачуть, не можуть довго заснути. Але,
розуміючи право матері на доступ до
дитини, вважає доцільним встановити
вказаний порядок її зустрічей з дітьми.

Третя особа, Орган опіки та піклування,
вважає, що основній позов підлягає
задоволенню, а зустрічний позов
задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлене
наступне.

Сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходились в
зареєстрованому шлюбі, якій розірваний
рішенням Московського районного суду
м. Харкова №2-16283 від 25.11.2010 року. Мають
двох дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після розірвання шлюбу діти залишились
проживати з матір'ю ОСОБА_1. Вони
проживали в АДРЕСА_3, яку придбав ОСОБА_2
для їх проживання.

На теперішній час діти проживають з
матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, а батько
проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Спір про місце проживання дітей між
батьками виник у вересні 2013 року коли
мати дітей звернулась до суду з позовом
про стягнення з батька аліментів на
утримування дітей на її користь, а
батька звернувся з зустрічним позовом
про стягнення аліментів з матері на
утримування дітей на його користь і
визначення місця проживання дітей з
ним.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Якщо орган опіки та піклування або суд
визнав, що жоден із батьків не може
створити дитині належних умов для
виховання та розвитку, на вимогу баби,
діда або інших родичів, залучених до
участі у справі, дитина може бути
передана комусь із них.

Якщо дитина не може бути передана
жодній із цих осіб, суд на вимогу органу
опіки та піклування може постановити
рішення про відібрання дитини від
особи, з якою вона проживає, і передання
її для опікування органу опіки та
піклування.

Судом встановлено, що мати дітей
працює, характеризується добре, має
дохід і житло де є місця для дітей і все
необхідне для їх навчання ї розвитку, а
також має необхідні речі та продукти
питання для дітей. Батько дітей також
працює, має дохід і житло де є необхідні
умови для виховання і розвитку дітей.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони не надали суду доказів того, що
кожний з них не може створити дитині
належних умов для виховання та
розвитку.

Після розірвання шлюбу за обоюдною
згодою діти залишились проживати з
матір'ю, яка займалась їх утримування і
вихованням. Має з дітьми контакт і
вплив на них, приймає участь в їх житті
в школі і в дитячому садку. Діти
ставились до неї добре, люблять її. Це
підтверджують свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, а також ОСОБА_8, яка була класним
керівником у дочки ОСОБА_3 у 2012 - 2014
учбових роках.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що
відношення ОСОБА_3 до матері було гарне,
а відношення до батька у ОСОБА_3
змінились у 2013 році, контакт з батьком
було порушено.

Малолітня ОСОБА_3 (12 років) в судовому
засіданні підтвердила суду, що вона
бажає проживати з матір'ю і малолітнім
братом.

21.05.2014 року батька забрав сина ОСОБА_4 із
дитячого садка, без згоди матері,
проживати до себе, де він і знаходився
до 07.08.2014 року.

Але як пояснив суду свідок ОСОБА_4,
батька ОСОБА_2, внук ОСОБА_4 фактично
проживав у діда з бабкою і вони
фактично піклувались про нього. Батька
ОСОБА_4 лише матеріальне забезпечував
дітей. Він, свідок, їздив з дитиною на
відпочинок до моря.

Це підтвердив і ОСОБА_2, батька дітей,
який був допитаний судом в якості
свідка, який показав суду, що син ОСОБА_4
з травня по серпень 2014 року фактично
знаходився з його батьками.

Управлінням служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
перевірялись умови проживання дітей,
ставлення батьків до виконання свої
батьківських обов'язків, відношення
дітей до батьків і встановлене, що
малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають
разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

З 21.05.2014 року до 07.08.2014 року малолітній
ОСОБА_4 проживав разом із

батьком.

Батько дитини, ОСОБА_2 має постійне
місце реєстрації та проживає за
адресою: АДРЕСА_2.

Згідно актів обстеження умов
проживання за адресою проживання дітей
(АДРЕСА_1) умови задовільні, санітарний
стан приміщення задовільний, в
квартирі капітальний ремонт. Є окремі
ліжка, стіл для навчання, комп'ютер,
книжки, необхідні речі та продукти
харчування.

Згідно актів обстеження умов
проживання за адресою проживання
батька дітей, ОСОБА_2, умови проживання
задовільні, санітарний стан приміщення
задовільний. Для виховання та розвитку
дітей створено такі умови: є окрема
кімната, спальне ліжко (диван), стіл для
навчання, комп'ютер, шафа-купе, дитячі
речі, іграшки.

ОСОБА_3 висловила бажання мешкати разом
з матір'ю ОСОБА_1 та братом.

З малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 двічі
працювали спеціалісти ЦСССДМ
Московського району з метою з'ясування
психоемоційного стану дітей по
відношенню до матері та до батька.

Із соціально-психологічних висновків
від 28.07.2014 року, складених провідним
спеціалістом ЦСССДМ Московського
району Кравченко Р.Ю. після роботи з
дітьми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вбачається, що
мати у дівчинки асоціюється з
наполегливістю, завзятістю. Батько у
ОСОБА_3 асоціюється з тривожністю,
страхом. Емоційний контакт із батьком
порушено. Відносно брата ОСОБА_4 у
ОСОБА_3 простежується прагнення до
ідеальним взаємовідносинам.

Малолітній ОСОБА_4 однаково добре
відноситься до обох батьків. Зі слів
ОСОБА_4, він дуже сумує за сестрою
(дитина на час проведення першого
обстеження мешкала з батьком). Батько
асоціюється з наполегливістю,
авторитарністю. Мати асоціюється з
тривожністю, страхом. У хлопчика
простежується тривожність, емоційна
напруженість. Емоційна напруженість
може бути пов'язана із тим, що дитини
вважає своє становище в даний період
життя нестерпним, гостро переживає
почуття власної безпорадності,
почуває, що піддається тиску, і що його
примушують діяти всупереч його волі.

Із повторного
соціально-психологічного висновку від
11.08.2014 року (дитина на час проведення
повторного обстеження мешкала з
матір'ю), складеного провідним
спеціалістом ЦСССДМ Московського
району Кравченко Р.Ю. після роботи з
дитиною, ОСОБА_4, вбачається, що хлопчик
знаходиться в більш врівноваженому
стані. При повторному тестуванні
дитини результати абсолютно
протилежні відносно батьків. Мати у
ОСОБА_4 асоціюється із радістю та
емоційною розрядкою, зняттям напруги.
Батько навпаки став асоціюватися у
дитини з тривожністю та стресом.

Незмінним залишається відношення
ОСОБА_4 до старшої сестри, до якої у
хлопчика велика емоційна
прив'язаність.

Ситуація, що склалась у родині, може
бути травматичною та викликати
емоційну напругу, хлопчик прагне до
спокійних відносин, які будуть
побудовані на любові та
взаєморозумінні.

Діти почуваються комфортно разом з
матір'ю, немає підстав для зміни їх
місця проживання.

Згідно висновку №361 від 14.08.2014 року
орган опіки та піклування вважає за
доцільне визначення місця проживання
малолітніх: дочки ОСОБА_3, 2002 року
народження, і сина ОСОБА_4, 2008 року
народження, разом з матір'ю.

При вирішенні питання з кім з батьків
залишити проживати дітей суд виходить
з інтересів дітей і, з урахуванням
наведеного вважає, що в інтересах дітей
їх слід залишити проживати з матір, а
тому основний позову ОСОБА_1
задовольняє в повному обсязі, а в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
відмовляє.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 213-215 ЦПК України,
ст. 161 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Основній позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визначити місце проживання
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з матір'ю ОСОБА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
особами яки брали участь в судовому
засіданні протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду, а особами
яки не брали участь в судовому
засіданні протягом того ж строку з дня
отримання копії рішення суду.

Суддя: