Ухвала

ІМЕНЕМ України

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Карпенко
С.О., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 24 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 24 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, просив
виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 з будинку
АДРЕСА_1.

Посилався на те, що відповідачі
вселилися до будинку за згоди
попереднього власника ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час
власником будинку є він. Без його згоди
у будинку проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Договірних відносин щодо найму жилого
приміщення між ним та відповідачами не
виникало, укладати договір оренди
відповідачі не бажають.

Рішенням Виноградівського районного
сулу Закарпатської області від 24
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 24 березня 2014
року, позов задоволено. Виселено ОСОБА_4
та ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати вказані рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
та ухвалити нове рішення про позову в
позові, посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що
відповідачі втратили право
користування спірним будинком,
оскільки право власності на будинок
ОСОБА_6, за згоди якої ОСОБА_4 вселилася
до будинку, перейшло до позивача.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 24
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 24
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

С.О. Карпенко