АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4227/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевцова Т. В. Доповідач - Котушенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 13 березня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» про відшкодування
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з уточненим в ході розгляду
справи позовом (а.с.64-65) до ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» про відшкодування
шкоди. Позивач вказувала на те, що 01
травня 2003 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та ВАТ «ЕК
«Дніпрообленерго» укладено договір
оренди нерухомого майна, за яким ОСОБА_3
передано в користування приміщення №1
та №4, загальною площею 72,7 кв.м.,
розташовані по АДРЕСА_1 та прилеглу до
нього земельну ділянку. На вказаній
прилеглій території ОСОБА_3 було
встановлено павільйон, котрий пізніше
був зруйнований відповідачем. Для
відновлення павільйону, повернення
його на місце вона - ОСОБА_2 разом з
ОСОБА_3 придбали новий збірно-розбірний
металевий каркас павільйону за 56 400
грн., який працівники відповідача також
вивезли за невідомою адресою.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила стягнути з відповідача
на свою користь завдану її майну шкоду
в розмірі 56 400 грн. та понесені судові
витрати.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 13 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 16
квітня 2014 року вирішено питання про
стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення як
незаконного, необґрунтованого та про
ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
та юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з недоведеності вини
відповідача у заподіянні збитків
позивачу, а також існування павільйону
вартістю 56 400 грн., належності його
позивачу та правомірності розміщення
павільйону поряд з ТП-901.

З такими висновками суду повністю
погодитись не можна, оскільки вони
зроблені передчасно без всесторонньо
повного та об'єктивного дослідження
обставин справи.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

З матеріалів справи вбачається, що 01
травня 2003 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та ВАТ «ЕК
«Дніпрообленерго» укладено договір
оренди нерухомого майна, за яким ОСОБА_3
передано в користування приміщення №1
та №4, загальною площею 72,7 кв.м.,
розташовані по АДРЕСА_1 та прилеглу до
нього земельну ділянку (а.с.20-25). На
вказаній прилеглій території ОСОБА_3
було встановлено павільйон, котрий в 2006
році був зруйнований відповідачем.

В 2007 році ОСОБА_3 з ОСОБА_2 вирішили
відновити павільйон на вказаній
території. З цією метою остання 25
березня 2007 року сплатила вартість
виготовлення та установки каркасу
павільйону у розмірі 56 400 грн. (а.с.45).

На початку квітня 2007 року металевий
каркас павільйону був доставлений за
адресою вул.Московська,2а у
м.Дніпропетровську, а 04 квітня того ж
року працівники відповідача перевезли
його на територію Дніпропетровських
міських електромереж.

Вказані факти встановлено з пояснень
позивача та представника відповідача в
суді апеляційної інстанції. Ці
обставини також підтверджуються
постановою Бабушкінського РО ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
від 15 квітня 2007 року про відмову у
порушенні кримінальної справи, з якої
вбачається, що 04 квітня 2007 року біля
трансформаторної підстанції по
АДРЕСА_1 були виявлені металеві рейки
та листи. Вказаний метал було описано в
присутності понятих та вивезено на
територію Дніпропетровських міських
електромереж по вул.Ленінградській,38
до встановлення власника (а.с.11-12).

Представник відповідача також
підтвердив, що зазначене майно до цього
часу знаходиться за вказаною адресою і
ПАТ не заперечує проти передачі його
позивачеві.

Зміст ч.1 ст.11 ЦПК України визначає, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд (ч.2
ст.11 цього Кодексу).

При цьому згідно зі ст.119 ЦПК України
підставами позову, які відповідно до
ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може
змінити без згоди позивача, є
обставини, якими останній обґрунтовує
вимоги.

Звернувшись до суду з даним позовом,
ОСОБА_2 поставила питання про
відшкодування шкоди, завданої її майну
і просила задовольнити позов на
підставі ст.1166 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
пояснила, що її майно не було
пошкоджено, а було вивезено
працівниками відповідача і до цих пір
не повернуто, а тому в задоволенні
позову слід відмовити саме з цих
підстав.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги
наведені обставини, постановлене
судове рішення підлягає зміні в
частині обґрунтування відмови в
задоволенні позову, а апеляційна
скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 13 березня 2014
року змінити в частині обґрунтування
відмови в задоволенні позову
відповідно з даним рішенням, а в іншій
частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Котушенко С.П.

Судді
Петренко І.О.

Романюк М.М.