Справа №
Провадження №2/541/766/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючого - судді Сидоренка
Ю.В.,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання таким що втратив
право користування житловим
приміщенням, третя особа Управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1, з підстав,
передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК України. В
обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона є власником та
проживає в зазначеному будинку. В цьому
будинку зареєстрований її колишній
чоловік ОСОБА_2, шлюб з яким розірвано у
березні 2009 року. Відповідач з березня
2011 року не проживає в цьому будинку і не
приймає участі у витратах на його
утримання, належного йому майна в
будинку немає.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала повністю, просила їх
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві, по суті позову
пояснила, що відповідач після
офіційного розірвання шлюбу ще деякий
час періодично проживав у її будинку, а
потім виїхав в Одеську область, де
створив іншу сім'ю, з березня 2011 року в
будинку не проживає, але добровільно
знятися з реєстрації відмовляється.

Представник третьої особи УДМС України
в Полтавській області Бабич Ю.О., що діє
на підставі довіреності (а.с.26), в
судовому засіданні заперечень проти
позову не висловила, пояснила, що
ОСОБА_2 дійсно зареєстрований у АДРЕСА_1
з 17 січня 2008 року по даний час, у
вирішенні позову поклалась на розсуд
суду.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
розгляду справи повідомлений належним
чином (а.с. 23).

Позивачка не заперечувала проти
заочного розгляду справи. За таких
обставин, суд вважає за можливе
вирішити справу на підставі наявних у
ній даних та доказів, постановивши
заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши позивача, представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, встановив, що будинок АДРЕСА_1
належить на праві власності позивачці,
що підтверджується копією договору
дарування жилого будинку від 10 січня 2003
року, який посвідчений державним
нотаріусом Першої Миргородської
державної нотаріальної контори та
зареєстрований у Лубенському МБТІ
(а.с.5). Відповідач ОСОБА_2, який є
колишнім чоловіком позивачки, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу від 24 червня 2014 року
(а.с.6), в даному будинку не проживає з
березня 2011 року, що підтверджується
актом та довідкою Хомутецької
сільської ради від 27.06.2014р. (а.с. 7, 8).

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу
України, громадяни, які мають у
приватній власності будинок частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Поняття
члена сім'ї визначене ст.64 ЖК України, а
відповідно до частини 3 зазначеної
статті, якщо особи, зазначені в частині
другій цієї статті, перестали бути
членами сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Згідно ст.163 ЖК України у разі
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
займане жиле приміщення у випадках і в
межах строків, установлених частиною
першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу. Під дію п.п. 1 і 5 та ч.4 ст.71 даний
випадок не підпадає, а в ч.1 ст.71 вказано,
що при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Оскільки відповідач
ОСОБА_2 в будинковолодінні позивачки не
проживає з березня 2011 року, то він
відповідно до ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України
втратив право на користування жилим
приміщенням.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється в т.ч. на підставі
остаточного рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

На підставі викладеного заявлений
ОСОБА_1 позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачка не заявляє вимог
про стягнення з відповідача на її
користь судових витрат, суд, керуючись
принципом диспозитивності цивільного
судочинства, закріпленим у ст.11 ЦПК
України, не вирішує питання про
розподіл судових витрат згідно ст. 88
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 64, 71, 72, 150, 156, 163 ЖК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 216, 223, 224-233
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що
втратив право користування житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Відповідач може подати до
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області заяву про перегляд
заочного рішення протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з часу проголошення через
Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області до Апеляційного
суду Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано.

Суддя: Ю. В. Сидоренко