Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3955/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Рожкова
Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого : судді Товянської О.В.

суддів : Микитюк О.Ю., Широкової Л.В.

при секретарі : Валяник А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства Міністерства внутрішніх
справ України «Інформ - Ресурси» в
особі Житомирської філії державного
підприємства Міністерства внутрішніх
справ України «Інформ - Ресурси» про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира Житомирської області від 20
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, просив зобов'язати ДП МВС
України «Інформ-Ресурси» в особі ЖФ ДП
МВС України «Інформ-Ресурси»
розглянути його заяву від 19.01.2013р.,
письмово повідомити про наслідки її
розгляду, визнати неправомірними дії
відповідача в частині порушення
ст.ст.15,16,20 Закону «Про звернення
громадян», стягнути на його користь
600грн. витрат на правову допомогу, 14грн.
витрат за банківські послуги, 1000грн.
моральної шкоди та 229,40грн. судового
збору. Зазначав, що письмово просив
відповідача : повернути його
автомобіль, що незаконно утримувався
на спецмайданчику; роз'яснити підстави
не повернення автомобіля та
нарахування 700 грн. Його заява 22.01.2013р.
за № 2-22/19.01.2013р. зареєстрована, проте і
на день звернення до суду відповідь він
не отримав.

Рішенням Корольовського райсуду м.
Житомира Житомирської області від 20
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.
Зазначає, що відповідач повідомив його
у письмовому вигляді про наслідки
розгляду заяви лише через дев'ять
місяців - 05.09.2013р. Моральна шкода
полягає в тому, що відносно позивача
було необґрунтовано та незаконно вжиті
заходи, які обмежили його право на
отримання інформації відносно
затримання його транспортного засобу.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
виходив із того, що права позивача не є
порушеними, оскільки відповідь на своє
звернення він отримав.

Проте із таким висновком погодитись не
можна, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
спір між сторонами виник з приводу
направлення ОСОБА_1 скарги до
Державного підприємства МВС України
«Інформ - Ресурси» в особі Житомирської
філії державного підприємства МВС
України «Інформ - Ресурси» з питання
повернення його автомобіля, який, на
його думку, незаконно утримувався на
спеціальному майданчику відповідача.

Статтею 40 Конституції України
передбачено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до ст.ст.15,19,20 Закону "Про
звернення громадян" органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства..., їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про
обмеження доступу громадянина до
відповідної інформації при розгляді
заяви чи скарги скласти про це
мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати
його на засідання відповідного органу,
що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати
оскаржувані рішення у випадках,
передбачених законодавством України,
якщо вони не відповідають закону або
іншим нормативним актам, невідкладно
вживати заходів до припинення
неправомірних дій, виявляти, усувати
причини та умови, які сприяли
порушенням;

забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина
про результати перевірки заяви чи
скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких
було допущено порушення, а також на
прохання громадянина не пізніш як у
місячний термін довести прийняте
рішення до відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та
перевіряти стан розгляду заяв чи скарг
громадян, вживати заходів до усунення
причин, що їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше
п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Якщо в місячний термін вирішити
порушені у зверненні питання
неможливо, керівник... встановлює
необхідний термін для його розгляду,
про що повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Суд першої інстанції не врахував, що
хоча відповідачем і було розглянуто
заяву позивача, проте відповідь з
викладом відповідних роз'яснень, що
стосуються вимог зазначених в
зверненні, у встановлений Законом №
393-96/ВР термін відповідач не надав,
розглянув заяву лише після звернення
позивача до суду - через 9 місяців. Такі
дії відповідача безумовно є
неправомірними.

Відповідно до роз'яснень п.3,9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, з
наступними змінами та доповненнями,
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у порушенні права
власності, нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків. Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
Суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що заподіяна
позивачу моральна шкода полягає у
переживаннях, пов'язаних із
необхідністю захищати свої права
внаслідок їх порушення відповідачем,
не усвідомлення та не визнання
останнім неправомірності у своїх діях.
Розмір відшкодування у сумі 500грн. є
справедливою сатисфакцією.

На підставі наведеного позов підлягає
частковому задоволенню в частині
визнання дій неправомірними -
порушенні ст.ст.15,16,20 Закону України
«Про звернення громадян», стягненні
моральної шкоди, витрат на правову
допомогу та судового збору. В решті
вимоги позивача є безпідставними, а
тому задоволенню не підлягають - хоча і
несвоєчасно, але відповідь він отримав.

При цьому колегія суддів враховує
загальні засади цивільного
законодавства, встановлені ст.3 ЦК
України, зокрема справедливість,
добросовісність та розумність.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира Житомирської області від 20
травня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення. Позов ОСОБА_1
задовольнити частково. Визнати
неправомірними дії Державного
підприємства Міністерства внутрішніх
справ України «Інформ - Ресурси» в
особі Житомирської філії державного
підприємства Міністерства внутрішніх
справ України «Інформ - Ресурси» в
частині порушення ст.ст.15,16,20 Закону
України «Про звернення громадян».

Стягнути з Державного підприємства
Міністерства внутрішніх справ України
«Інформ - Ресурси» в особі Житомирської
філії державного підприємства
Міністерства внутрішніх справ України
«Інформ - Ресурси» на користь ОСОБА_1
500грн. на відшкодування моральної
шкоди, 600грн. витрат на правову
допомогу, 121,80грн. судових витрат і на
користь держави 121,80грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: